Справа № 463/6764/22 Головуючий у 1 інстанції: Гирич С. В.
Провадження № 22-ц/811/654/23 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 31 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

15.09.2022 ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Просила суд: стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 6 000 грн щомісячно починаючи з дати подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття; cтягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати в розмірі 5000 грн.

В обґрунтування своїх вимог покликалася на те, що у сторін під час шлюбу народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Донька проживає та зареєстрована з позивачем, яка самостійно займається її вихованням. На даний час відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки. Зазначає, що відповідач має достатній заробіток, тому має можливість допомагати позивачу утримувати їх дитину. Просила позов задоволити.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 31 січня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 4 000 грн щомісячно починаючи з дати подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати в розмірі 3333 грн (три тисячі триста тридцять три гривні).

В решті задоволення позову відмовлено.

Допущено до негайного виконання рішення суду у частині стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що він, як батько дитини визнає позов частково, щодо стягнення з нього на утримання доньки аліментів в розмірі 3000 гривень щомісячно. Вказує на те, що як вбачається з підстав та предмету позову, позивач обравши стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн, жодним чином не обґрунтувала потреби дитини на таку суму. Стверджує, що суд першої інстанції всебічно, повно і об`єктивно не дослідив дані обставини. Крім цього, суд першої інстанції з врахуванням призначеної суми аліментів належним чином не дослідив подані ним докази: офіційний дохід, витрати, а також інші обставини. Вважає, що суд першої інстанції невірно застосовував норми матеріального права, оскільки сума аліментів в розмірі 4000 грн щомісячно, не відповідає прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку, документально не підтверджені щоденними витратами позивача на утримання дитини, та його матеріальною можливістю надавати такий щомісячний розмір аліментів для утримання дитини. Крім цього, зазначає, що суд частково задовольнив вимогу позивача, щодо стягнення витрат на оплату правової допомоги в розмірі 3333 гривень. Дану вимогу він заперечує, оскільки, позивач жодним чином не підтвердила понесені нею витрати, оскільки в матеріалах справи відсутня квитанція про оплату рахунку №1 від 01.09.2022 на розрахунковий рахунок виконавця АО «Лекс Вектор».

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи з дати подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Згідно ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 11 травня 2022 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 19 липня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про що зроблено актовий запис №1242.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.13).

Встановлено, що донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає з ОСОБА_2 .

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до положення статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України).

Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.17 Постанови від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частини 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходив з того, що відповідач частково визнає позовні вимоги, офіційно працевлаштований, в зв`язку з чим суд першої інстанції прийшов до висновку, що аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 4 000 грн щомісячно є необхідними та достатніми для забезпечення належного утримання спільної дитини сторін та відповідатиме фінансовим можливостям відповідача.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю.

Судом першої інстанції було враховано сукупність всіх обставин, які мають істотне значення для визначення розміру аліментів. Суд вірно виходив з того, що відповідач зобов`язаний та спроможний надавати матеріальну допомогу малолітній дочці у такому розмірі, вважаючи цей розмір обґрунтованим, достатнім та таким, що відповідає потребам дитини. А також те, що даний розмір аліментів жодним чином не є надмірним з точки зору звичайних і необхідних потреб дитини.

Колегія суддів звертає увагу також на те, що відповідач є працездатним та не має на утриманні непрацездатних осіб. Крім цього, відповідачем не надано доказів на підтвердження неможливості сплати ним аліментів у визначеному судом розмірі.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції безпідставно стягнув витрати на оплату правової допомоги, оскільки станом на день винесення рішення суду першої інстанції оплата на правничу допомогу не здійснювалася, тобто суд стягнув з відповідача кошти, які не оплачувалися позивачем, не приймаються апеляційним судом, оскільки відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено, до такого висновку прийшов ВС КАС у справі № 280/2635/20 від 21.01.2021 року.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що розмір аліментів на утримання дитини визначено місцевим судом з урахуванням вимог ст. 182 СК України та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. Доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - залишити без змін.

Керуючись: ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 31 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 16.06.2023.

Головуючий

Судді