КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 947/779/22
Провадження № 2/947/337/23
УХВАЛА

30.08.2023 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Матвієвої А.В.

розглянувши у судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про заміну вжитих ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 15.02.2022 року заходів забезпечення позову по цивільній справі №947/779/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , державного реєстратора Кодимської міської ради Подільського району Петрик Вадима Дмитровича, ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Фролової Руслани Валеріївни, про скасування рішень про державну реєстрацію прав, визнання права власності, витребування майна,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду міста Одеси на розгляді в порядку загального позовного провадження перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , державного реєстратора Кодимської міської ради Подільського району Петрик Вадима Дмитровича, ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Фролової Руслани Валеріївни, про скасування рішень про державну реєстрацію прав, визнання права власності, витребування майна, в якій позивач з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 17.08.2022 року, просить суд:

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 61405324 від 05.11.2021 року, прийняте державним реєстратором Кодимської міської ради Подільського району Одеської області Петрик Вадимом Дмитровичем, та скасувати запис про право власності №44882234;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 61855175 від 25.11.2021 року, прийняте приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В., та скасувати запис про право власності №45281711;

- визнати за ОСОБА_1 частку житлового будинку, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видано Третьою Одеською державною нотаріальною конторою 28.10.1997 року за №2-3713;

- витребувати частку житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видано Третьою Одеською державною нотаріальною конторою 28.10.1997 року за №2-3713;

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на підготовку звіту про оцінку майна у розмірі 3000,00 гривень.

В рамках зазначеної справи, ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 15.02.2022 року за заявою позивача вжито заходи забезпечення позову по цивільній справі №947/779/22 шляхом накладення арешту на частку житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна №120.

30.05.2023 року до суду надійшла заява від представника позивача про забезпечення позову в цій справі шляхом встановлення заборони відчуження будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна №120.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 01.06.2023 року вказану заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову від 30.05.2023 року по цивільній справі №947/779/22 залишено без задоволення.

24.08.2023 року до суду надійшла від представника позивача заява про заміну вжитих в цій справі заходів забезпечення позову, шляхом встановлення заборони відчуження будинку АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 120.

В обґрунтування заяви, представник позивача посилається на те, що не зважаючи на вжиті ухвалою суду від 15.02.2022 року заходи забезпечення позову щодо спірного об`єкту нерухомого майна - житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , він дізнався, що на підставі розпорядження Київської районної адміністрації №13-01р від 11.01.2022 року було змінено адресу вказаного нерухомого майна на: АДРЕСА_1 .

В подальшому, 26.07.2022 року на підставі договору дарування від 26.07.2022 року укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В., зареєстрованого в реєстрі за №1926, право власності на вказаний будинок АДРЕСА_1 , було перереєстровано за ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, оскільки наявні ризики невиконання можливого рішення суду про задоволення позову за наслідком розгляду цієї справи, не зникли, а навпаки підтверджуються діями відповідачів, приймаючи відчуження спірного об`єкту нерухомого майна під час дії заходів забезпечення позову щодо цього майна, вжитих ухвалою суду від 15.02.2022 року, представник позивача вважає достатніми підстави для зміни заходів забезпечення позову.

Статтею 156 ЦПК України передбачено, за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим.

Питання про заміну одного заходу забезпечення позову іншим вирішується судом у судовому засіданні не пізніше наступного дня після надходження до суду відповідного клопотання учасника справи.

З метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду вказаної заяви, ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 28.08.2023 року призначено розгляд вищевказаної заяви у відкритому судовому засіданні на 30.08.2023 року о 10 год. 45 хв., з повідомленням сторін по справі.

У судове засідання призначене на 30.08.2023 року сторони по справі не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином в порядку передбаченому ч.13 ст. 28 ЦПК України, з урахуванням встановлених процесуальним законодавством стислих строків для розгляду відповідного роду заяв, однак про причини неявки суд не повідомили, крім представника позивача яким надано до суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд зазначеного питання за його відсутності.

Приймаючи викладене, судом було ухвалено здійснити розгляд заяви представника позивача про заміну заходів забезпечення позову в судовому засіданні 30.08.2023 року за відсутності сторін по справі.

Дослідивши подану до суду заяву, додані до неї документи та оглянувши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

У відповідності до ч. 1 ст. 156 ЦПК України за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим.

Згідно з п.1, 2 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

У відповідності до ч.2 ст. 150 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається, ухвалою суду від 15.02.2022 року було вжито заходи забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , державного реєстратора Кодимської міської ради Подільського району Петрик Вадима Дмитровича, ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Фролової Руслани Валеріївни, про скасування рішень про державну реєстрацію прав, визнання права власності, витребування майна, шляхом накладення арешту на частку житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна №120.

Під час постановлення ухвали суду, судом було встановлено, що між сторонами виник спір стосовно частки будинку АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності відповідачеві по справі ОСОБА_4 , правомірність чого оспорюється позивачем по справі, у зв`язку з чим суд вважав за необхідне вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на частку вказаного нерухомого майна, що є співрозмірним заявленим позовним вимогам, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може значним чином ускладнити виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, а відтак й порушить права позивача на судовий захист, з урахуванням того, що до розв`язання виниклого між сторонами по справі спору по суті, відповідачем спірне нерухоме майно може бути відчужене на користь третіх осіб, на підставі чого суд доходить до висновку про обґрунтованість в цій частині заяви позивача про забезпечення позову.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що заява позивача про забезпечення позову в частині накладення арешту на спірне майно, є обґрунтованою та підлягаючою задоволенню у вищевикладений спосіб.

При цьому, під час постановлення вказаної ухвали суду від 15.02.2022 року, суд дійшов до висновку, що вжиті вказані заходи забезпечення позову на спірне майно до вирішення спору по суті, не призведе до обмеження прав відповідача на володіння та користування майном, на яке зареєстроване право власності, як на існуюче, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача. Вжиття заявлених заходів забезпечення позову на майно не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

З поданих до заяви про заміну заходів забезпечення позову доказів судом встановлено, що незважаючи на вжиті вищевказаною ухвалою суду заходи забезпечення позову в цій справі щодо частки будинку АДРЕСА_1 , за реєстраційним номером об`єкту нерухомого майна №120, відповідачем ОСОБА_4 було вчинені дії з цим майном, а саме.

Так, розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 11.01.2022 року за №13-01р, змінено адресу об`єкту нерухомого майна, одноповерховому житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 , на адресу: АДРЕСА_1 .

Надалі, 26.07.2022 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В., зареєстрований в реєстрі за №1926, за умовами якого ОСОБА_4 передала в дар, а ОСОБА_5 прийняла в дар нерухоме майно житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного договору, за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна №120, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №344035850 від 24.08.2023 року.

На підставі викладеного вбачається, що нерухоме майно, яке слугувало забезпеченням позову в цій цивільній справі №947/779/22, яке на момент їх вжиття належало відповідачеві, наразі попри вжиті судом заходи забезпечення позову, наразі змінено за адресою розташування та перереєстровано на третю особу.

Таким чином, вбачається, що вжиті ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 15.02.2022 року заходи забезпечення позову, на підставі встановленого спору між сторонами по цій справі, на цей час є неефективними та жодним чином не гарантують і не виступають запорукою виконання можливого рішення суду, у разі задоволення позовних вимог позивача, разом з тим суд зазначає, що наразі підстави, які слугували для забезпечення позову по цивільній справі не змінились, рішення суду за наслідком розгляду справи не ухвалено, за наслідком чого необхідність у вжитті заходів забезпечення позову не відпала.

При розгляді заяви про заміну одного заходу забезпечення позову іншим, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

При цьому суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням усіх встановлених обставин, суд вважає заяву представника позивача про заміну одного заходу забезпечення позову іншим обґрунтованою та підлягаючою задоволенню. За наслідком чого є необхідність у заміні заходів забезпечення позову вжитих ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 15.02.2022 року шляхом скасування арешту накладеного на частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; та накладення встановлення заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав (Міністерство юстиції України, його територіальні органи, нотаріусу, інші органи чи особи, які виконують функції реєстрації, тощо), здійснювати будь-які реєстраційні дії стосовно державної реєстрації речових прав щодо нерухомого майна житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна №120.

Також суд вважає, що замінені заходи забезпечення позову також є співрозмірними ціні позову у вищевказаній суми, яка є значною, є необхідність у заміні заходів забезпечення позову, оскільки зазначене майно у разі ухилення відповідача від виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог, може слугувати забезпеченням його виконання, а невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, а відтак й порушить права позивача на судовий захист, оскільки до розв`язання виниклого між сторонами по справі спору по суті, спірне нерухоме майно може бути знов відчужене на користь третіх осіб, за наслідком чого примусове виконання рішення суду, у разі відсутності волі відповідача та третіх осіб на його виконання, буде не результативним, а забезпечення позову навпаки виступають запорукою можливого виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 156 ЦПК України примірник ухвали про заміну одного заходу забезпечення позову іншим невідкладно після набрання такою ухвалою законної сили надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

У відповідності до ч.1-3 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Згідно з ч.3 ст. 156 ЦПК України, у разі заміни одного заходу забезпечення позову іншим суд може відповідно замінити заходи зустрічного забезпечення.

Під час постановлення ухвали Київського районного суду міста Одеси від 15.02.2022 року судом не вирішувалось питання щодо зустрічного забезпечення позову, у зв`язку з чим у відповідності до ч.3 ст. 156 ЦПК України, підстави для заміни заходів зустрічного забезпечення відсутні.

Крім того, суд зазначає, що до суду не надано відомостей передбачених ч.3 ст.154 ЦПК України, які є підставою для вирішення питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення позову, у зв`язку з чим, судом вказане питання одночасно з вирішенням питання щодо забезпечення позову не вирішується.

Керуючись ст. ст. 149-153, 156, 354, ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про заміну одного заходу забезпечення позову іншим задовольнити.

Замінити заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 15.02.2022 року по цивільній справі №947/779/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , державного реєстратора Кодимської міської ради Подільського району Петрик Вадима Дмитровича, ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Фролової Руслани Валеріївни, про скасування рішень про державну реєстрацію прав, визнання права власності, витребування майна, а саме:

Скасувати арешт з частки житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна №120.

Встановити заборону органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав (Міністерство юстиції України, його територіальні органи, нотаріусу, інші органи чи особи, які виконують функції реєстрації, тощо), здійснювати будь-які реєстраційні дії стосовно державної реєстрації речових прав щодо нерухомого майна - житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна №120.

У відповідності до ч. 6 ст. 156 ЦПК України, примірник ухвали про заміну одного заходу забезпечення позову іншим невідкладно після набрання такою ухвалою законної сили надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження ухвали про заміну одного виду забезпечення іншим зупиняє виконання цієї ухвали.

Головуючий Калініченко Л. В.