Справа № 297/1162/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого МИХАЙЛИШИН В. М., за участю секретаря Мартинишин О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до страхової компанії «ГАРДІАН», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд із позовною заявою до страхової компанії «Гардіан», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Зокрема, позивач просить:

-стягнути із страхової компанії «Гардіан» на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортної пригоди 3427,43 гривень (доплата в розмірі зменшення суми страхового відшкодування на суму податку на додану вартість);

-стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортної пригоди 26458,84 гривень (в тому числі франшиза в сумі 1300,00 гривень);

-стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 10000,00 гривень.

Крім цього, позивач просить стягнути з відповідачів, понесені нею судові витрати, а саме судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу адвоката.

Позовна заява мотивована тим, що 26 грудня 2020 року об 11 годині 30 хвилин водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «MERCEDES-BENZ», реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 », власником якого є ОСОБА_3 , в м. Берегове, по вул. Рожешкерт, рухаючись заднім ходом не врахував дорожньої обстановки, порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху, скоїв зіткнення з автомобілем марки «HYUNDAIELANTRA», реєстраційний номерний знак « НОМЕР_2 », під керуванням позивачки ОСОБА_1 - власником автомобіля, який знаходився поруч зліва. Постановою Берегівського районного суду Закарпатської області від 18.01.2021 року у справі №297/3086/20 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль позивачки ОСОБА_1 , в результаті чого потребував ремонту, заміні деяких пошкоджених запчастин та часткового фарбування.

Як вказує позивачка ОСОБА_1 , автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 » у період з 28.07.2020 року по 27.07.2021 року застрахований у страховій компанії «Гардіан». Згідно Договору (полісу) обов`язкового страхування між ОСОБА_2 та страховою компанією «Гардіан» страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну складає 130000 гривень, розмір франшизи передбачено у сумі 1300 гривень. Так, позивачка ОСОБА_1 отримала на свій рахунок банківської картки від відповідача страхової компанії «Гардіан» 13709 гривень 73 копійок відшкодування шкоди.Однак, вказана сума лише частково покриває завдані позивачці при ДТП збитки. Згідно акту виконаних робіт від 23.01.2021 року вартість відновлюваного ремонту склала 43596 гривень. Отже, стразова компанія мала би доплатити позивачці ще 3427 гривень 43 копійки. Тому, різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням за мінусом вартості доплати сума в розмірі 26458 гривень 84 копійки підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 ..

Крім цього, позивачка зазначила, що майже місяць остання не могла користуватися своїм автомобілем, тому мала великі незручності у виконанні своєї роботи та у повсякденному житті, дана обставина вимагала додаткових зусиль та часу, вплинула на особисті, сімейні стосунки. Зазначене призвело позивачку до моральних страждань, яку вона оцінює у 10000 гривень, яку просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 ..

Ухвалою судді Гецко Ю.Ю. Берегівського районного суду Закарпатської області від 02 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання.

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області в особі судді Гецко Ю.Ю. від 26 липня 2021 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мензака Ю.Ю. про витребування доказів.

23 лютого 2022 року ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області задоволено, заявлений головуючому судді Гецко Ю.Ю. відвід.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2022 року головуючим у даній цивільній справі визначено суддю Михайлишин В.М..

Ухвалами Берегівського районного суду Закарпатської області від 04 липня 2022 року та 29 серпня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про відвід головуючому у справі судді Михайлишин В.М..

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 04.07.2022 року підготовче засідання закрито та справу призначено до розгляду по суті.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Мензак Ю.Ю. в судове засідання не з`явились. Представник позивача подав заяву, в якій просив провести розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали за мінусом суми, що сплачена страховою компанією вже після відкриття провадження та отримання позовної заяви, а саме 1240,55 гривень та 3410,29 гривень. Крім цього, до вказаної заяви представник позивачки долучив докази, що підтверджують виконання ремонтних робіт автомобіля позивачки.

Представник відповідача страхової компанії «ГАРДІАН» в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не подав.

Разом з цим, на виконання ухвали про витребування доказів надіслав до суду лист, в якому зокрема зазначив, що 30.07.2021 року ТДВ СК «ГАРДІАН» було здійснено доплату на користь позивача у розмірі 3427,43 грн. (податок на додану вартість). Таким чином, загальний розмір страхового відшкодування, сплачений ТДВ СК «ГАРДІАН» на користь позивача становить 17206,05 грн. про, що долучив платіжні доручення та страхові акти.

Крім того, 12.08.2021 року Берегівським районним судом Закарпатської області отримано лист представника відповідача ТДВ СК «ГАРДІАН», в якому також зазначено про сплату суми 3427,43 грн., а також 1246,78 грн. судових витрат. У підтвердження було надано копії платіжних доручень та страхові акти.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Про місце, дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не подав.

При цьому, у попередньому судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Однак, пояснив, що вказана у позові дорожньо-транспортна пригода мала місце бути та відносно нього судом було ухвалено постанову.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. Про місце, дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Берегівського районного суду Закарпатської області від 18.01.2021 року у справі №297/3086/20 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Зокрема, 26 грудня 2020 року об 11 годині 30 хвилин водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «MERCEDES-BENZ», реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 », власником якого є ОСОБА_3 , в м. Берегове, по вул. Рожешкерт, рухаючись заднім ходом не врахував дорожньої обстановки, порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху, скоїв зіткнення з автомобілем марки «HYUNDAI ELANTRA», реєстраційний номерний знак « НОМЕР_2 », який знаходився поруч зліва, під керуванням ОСОБА_1 , власником якого є остання.

Згідно поліса страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного між СК «ГАРДІАН» та відповідачем ОСОБА_2 , було забезпечено автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 »; страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 130000 грн., розмір франшизи 1300 грн..

Згідно п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно акту виконаних робіт від 23.01.2021 року встановлено, що вартість відновлюваного ремонту автомобіля марки «HYUNDAI ELANTRA», реєстраційний номерний знак « НОМЕР_2 » склала 43596 гривень. Вказане підтверджено наступним: копією акту виконаних робіт від 23.01.2023 року; копією товарного чеку від 18.01.2021 року та іншими супутніми документами.

Також, судом встановлено, що відповідач ТДВ СК «ГАРДІАН» оплатив 13709 гривень 73 копійок відшкодування шкоди, а 30.07.2021 року було здійснено доплату на користь позивача у розмірі 3427,43 грн. (податок на додану вартість). Таким чином, загальний розмір страхового відшкодування, сплачений ТДВ СК «ГАРДІАН» на користь позивача становить 17206,05 грн. Вказане підтверджено платіжними дорученнями та страховими актами, наявними у матеріалах справи.

Крім того, відповідачем ТДВ СК «ГАРДІАН» було здійснено виплату позивачці ОСОБА_1 1246,78 грн. судових витрат.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно зі ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Так, відповідно до ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст.ст. 9, 22-31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому, договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до п. 4 роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у названій вище постанові №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини.

Враховуючи вищенаведені обставини, а також те, що відповідачем не подано до суду заперечень щодо заявленої позивачкою ОСОБА_1 суми відшкодування витрат, понесених нею на ремонт транспортного засобу, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки ОСОБА_1 про стягнення з відповідача ОСОБА_2 у розмірі 26458 гривень 84 копійки у відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягають до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 15 та п. 9 ч. 2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Так, згідно п. 9 та п. 13 постанови №4 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Разом з цим, заявлена позивачкою ОСОБА_1 позовна вимога щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000 гривень, належними та допустимим доказами не доведена, тому у задоволенні вказаної вимоги слід відмовити.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно висновку постанови Верховного Суду від 23 листопада 2020 року у справі № 638/7748/18 при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Разом з цим, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, зробила висновок, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:

- фіксованого розміру,

- погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону N 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону N 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18.

Велика Палата Верховного Суду вказує, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Так, до матеріалів справи представником позивача долучено договір про надання правової допомоги від 24.02.2021 року, яким визначено розмір гонорару в розмірі 10000 грн.; копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 17.05.2021 року; квитанцію до прибуткового касового ордера №02 від 09.12.2022 року, згідно якого підтверджено виплату в розмірі 10000,00 гривень.

Крім того, позивачем долучено розрахунок гонорару за надання правової допомоги від 09.12.2022 року, згідно якого встановлено, що: правовий аналіз наданих клієнтом пояснень, усні консультації клієнта становить 2000,00 гривень за 20 години; перегляд законодавчої бази, аналіз судової практики становить 3000,00 гривень за 3 години; підготовка та подання позовної заяви 5000,00 гривень за 5 години.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення стягнення витрат із відповідачів на користь позивача витрат, пов`язаних із отриманням правової допомоги в розмірі 10000,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 22, 23, 999, 1166, 1187, 1188, 1192 ЦК України, ст.ст. 6, 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 5, 12, 13, 76, 81, 137, 141, 263, 264, 265, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (мешканка АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до страхової компанії «ГАРДІАН» (м.Київ, вул. Саксаганського, 96, ), ОСОБА_2 (мешканця АДРЕСА_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 (мешканець АДРЕСА_3 ) про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортної пригоди 26458 (двадцять шість тисяч чотириста п`ятдесят вісім) гривень 84 копійки (в тому числі франшиза в сумі 1300,00 гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані із надання правової допомоги в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга може бути подана до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Віталій МИХАЙЛИШИН