Справа № 683/1160/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Лугового О.М.

з участю секретаря Градомської Д.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Вовнянка Д.Л.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі судув м.Старокостянтинів цивільну справу №683/1160/23 за позовом ОСОБА_1 до Старокостянтинівського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому району Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про зняття арешту,

встановив:

10 квітня 2023 року адвокат Захаркевич О.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Старокостянтинівського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому району Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про зняття арешту з транспортного засобу марки «BMW», модель «520d» ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , д.н. НОМЕР_2 , що був накладений старшим державним виконавцем Старокостянтинівського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ліщук Д.О. постановою про арешт майна боржника від 23.03.2023 року у виконавчому провадженні №71374654.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 27 грудня 2022 року ОСОБА_1 набув право власності на автомобіль марки «BMW», модель «520d». 31.03.2023 року позивачу стало відомо, що у межах виконавчого провадження № 71374654 на вказаний транспортний засіб 23.03.2023 року накладений арешт, який на його думку безпідставно обмежує його права, як власника транспортного засобу, оскільки він у встановленому законом порядку правомірно набув право власності на автомобіль.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 квітня 2023 року дану справу було залишено без руху та надано позивачу п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків зазначених у мотивувальній частині ухвали від 14 квітня 2023 року.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 травня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено дату судового засідання по суті.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, однак подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні щодо позовних вимог заперечив та просив відмовити в його задоволенні, при цьому вказав, що арешт на транспортний засіб марки «BMW», було накладено правомірно з метою виконання постанови Хмельницького міськрайонного суду від 19.07.2022 року.

Заслухавши учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволені позову слід відмовити з наступних підстав.

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 27 грудня 2022 року ОСОБА_1 набув право власності на автомобіль марки «BMW», модель «520d» і.н. кузова НОМЕР_1 , д.н. НОМЕР_2 , та цього ж числа була проведена реєстрація даного транспортного засобу за позивачем,що підтверджується копією договору купівлі-продажу транспортного засобу від 27.12.2022 року та копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

23.03.2023 року старшим державним виконавцем Старокостянтинівського ВДВС у Хмельницькому району Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ліщук Д.О. винесено постанову про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №71374654 відкритого на підставі постанови Хмельницького міськрайонного суду від 19.07.2022 року у справі № 686/10206/22 провадження №3/686/4330/22, згідно якого встановлено конфіскувати у власність держави транспортний засіб марки «BMW», модель «520d» ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , боржником у даному провадженні зазначений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 19.07.2022 року у справі №686/10206/22 (набрала законної сили 09.12.2022 року) ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості транспортного засобу марки «BMW» моделі «520d» ідентифікаційний номер кузова № НОМЕР_1 , що становить 679776 грн. з конфіскацією транспортного засобу марки «BMW» моделі «520d» ідентифікаційний номер кузова № НОМЕР_1 .

Звернувшись до суду з даним позовом про скасування арешту на майно, ОСОБА_1 зазначав, що у встановленому законом порядку правомірно набув право власності на транспортний засіб марки «BMW», модель «520d» ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , але накладений у межах виконавчого провадження арешт на вказаний автомобіль безпідставно обмежують його права, як власника майна.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною другою статті 16 ЦК України.

У відповідності до приписів ст.ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.

Положенням статті 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Одним із видів адміністративних стягнень за порушення митних правил, що визначені у пункті 3 статті 461 МК України, є конфіскація товарів, транспортних засобів комерційного призначення - безпосередніх предметів порушення митних правил, товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю (крім транспортних засобів комерційного призначення, які використовуються виключно для перевезення пасажирів і товарів через митний кордон України за визначеними маршрутами та рейсами, що здійснюються відповідно до розкладу руху на підставі міжнародних договорів, укладених відповідно до закону), а також транспортних засобів, що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України поза місцем розташування митного органу.

Відповідно до статті 465 МК України конфіскація як адміністративне стягнення за порушення митних правил полягає у примусовому вилученні товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, і безоплатній передачі їх у власність держави. Конфіскація може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, що визначаються цим Кодексом та іншими законами України. Конфіскація товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, застосовується незалежно від того, чи є ці товари, транспортні засоби власністю особи, яка вчинила правопорушення.

Згідно зі ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 29 КУпАП, конфіскація предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в примусовій безоплатній передачі цього предмета у власність держави за рішенням суду. Конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законами України. Порядок застосування конфіскації, перелік предметів, які не підлягають конфіскації, встановлюються цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 511 МК України у разі виявлення порушення митних правил, передбаченого ст. 483 цього Кодексу, тимчасове вилучення товарів, які підлягають конфіскації відповідно до цієї статті, а також відповідних документів є обов`язковим.

Постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил у частині конфіскації виконується державним виконавцем в установленому законом порядку (стаття 541 МК України).

Статтею 1 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Судом встановлено, що конфіскація вищезазначеного транспортного засобу, як вид адміністративного стягнення, визначена за результатами розгляду справи №686/10206/22 Хмельницьим міськрайонним судом про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених частиною першою статті 483 МК України. Отже, указаний автомобіль є безпосереднім предметом порушення митних правил, оскільки останній переміщений через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання ОСОБА_3 документів, які містили неправдиві відомості щодо відправника, отримувача товару та відомості, необхідні для визначення його митної вартості.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду від 19 липня 2022 року, якою конфісковано спірний транспортний засіб, звернено до органів ДВС для примусового виконання, в ході якого державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника, що є безпосереднім предметом порушення митних правил ОСОБА_3 .

Згідно з положеннями митного законодавства конфісковано може бути не лише те майно, яке належить правопорушнику на праві власності, а і те, що визначено судом, як безпосередній предмет порушення митних правил. Отже, для державного виконавця в ході виконання постанови про накладення адміністративного стягнення не має правового значення те, хто є володільцем транспортного засобу, а визначальним є наявність указаного у судовому рішенні майна, що має безоплатно перейти у власність держави.

Наведені обставини дають суду підстави дійти висновку, що державний виконавець, виконуючи рішення суду, діяв у відповідності до наданих йому законом повноважень.

За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку, що конфіскація транспортного засобу призначалася в порядку та за правилами, передбаченими МК України та КУпАП, а обсяг та порядок конфіскації рухомого майна вирішувався в межах адміністративно-деліктної відповідальності за адміністративне правопорушення, і в даному конкретному випадку відсутні підстави для перетворення адміністративно-деліктних правовідносин у цивільні.

Оскільки конфіскація транспортного засобу була здійснена під час виконання функції контролю за дотриманням законодавства, що гарантує законність переміщення товару через митний кордон України, остання може розглядатися з позиції Європейського суду з прав людини як така, що здійснена відповідно до загального інтересу, який полягає в забезпеченні дотримання публічного порядку та захисті економічних інтересів України (mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Сілдедіс проти Польщі» (Sildedzis v. Poland, № 45214/99, § 50), ухвала у справі «Хонекер та інші проти Німеччини» (Honecker and Others v. Germany (partly) (dec.), № 54999/00, 53991/00).

Враховуючи викладене, необхідно зазначити, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], № 28342/95, § 61, ECHR 1999-VII).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. справу «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/39, § 52, ECHR 2003-IX).

Схожий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 133/1532/15-ц (провадження № 61-8793св18).

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 76-81, 264-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Старокостянтинівського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому району Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про зняття арешту, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Хмельницький апеляційний суд або через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий Старокостянтинівським РВ УМВС України в Хмельницькій області від 26.06.2004 року, РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: Старокостянтинівський відділ державної виконавчої служби у Хмельницькому району Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), місцезнаходження: 31100, пров.Подільський, 1, м.Старокостянтинів, Хмельницького р-н., Хмельницької обл..

Повний текст рішення складено 12 червня 2023 року.

Суддя: