Номер провадження: 22-ц/813/655/23
Справа № 504/1778/18
Головуючий у першій інстанції Добров П. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Дришлюка А.І.,

за участю секретаря Хухрова С.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відсутність учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі свого представника адвоката Танасогло Олександра Михайловича, на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 11 жовтня 2019 року, постановлену під головуванням судді Доброва П.В., про забезпечення позову,у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Сосніна Ганна Валеріївна, третя особа на стороні позивача: Крижанівська сільська рада Лиманського району Одеської області, правонаступником якої є Фонтанська сільська рада Лиманського району Одеської області, третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_1 , про визнання незаконним і скасування рішення державного реєстратора, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

встановив:

13.09.2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області, правонаступником якої є Фонтанська сільська рада Лиманського району Одеської області, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на садовий буд. АДРЕСА_1 і земельну ділянку, для індивідуального садівництва, площею 0,057га, кадастровий номер: :02:001:2781, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 4-8).

В той же день, тобто 13.09.2019 року ОСОБА_2 звернулась до Комінтернівського районного суду Одеської області із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно: житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку для індивідуального садівництва, площею 0,0330га, кадастровий номер: :02:001:2782, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; садового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку для індивідуального садівництва, площею 0,057га, кадастровий номер: :02:001:2781, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (т.2, а.с. 29-33).

Дане клопотання позивач обґрунтовувала тим, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому ускладнити виконання рішення суду.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.10.2019 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову було задоволено та накладено арешт на житловий буд. АДРЕСА_1 , житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку для індивідуального садівництва, площею 0,0330га, кадастровий номер: :02:001:2782, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; садового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку для індивідуального садівництва, площею 0,057га, кадастровий номер: :02:001:2781, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 40-41).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в особі свого представника адвоката Танасогло О.М.,посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування ухвали Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.10.2019 року, та постановлення нової, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити (т.1, а.с. 192-197).

Вирішуючи питання про слухання справи в прядку спрощеного позовного провадження, у відсутність учасників справи, колегія суддів виходить із того, що всі учасники справи належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, у тому числі позивач ОСОБА_2 , в порядку, передбаченому ч.1 ст. 131 ЦПК України, оскільки за місцем свого проживання за адресою, яка нею вказана в позовній заяві (т.1, а.с.4), відсутня (т.2, а.с.18-23).

Більше того, ця адреса вказана нею також в заяві про зміну підстав, предмету позову, додаткових обгрунтуваннях і поясненнях до позовних вимог, в яких вона вже зазначила відповідачем Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Сосніну Ганну Валеріївну, третьою особою на стороні позивача: Крижанівську сільську раду Лиманського району Одеської області, третьою особою на стороні відповідача: ОСОБА_1 , і ставила питання про визнання незаконним і скасування рішення державного реєстратора, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом (т.1, а.с.161-171).

Слід зазначити, що у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Таким чином, розгляд даної справи здійснений 19.04.2023 року в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, у відсутність учасників справи, оскільки учасники справи повідомлені про час і місце судового засідання належним чином, про що вказано вище. Повний текст судового рішення складений 27.04.2023 року.

Крім того, відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що дана справа перебуває на розгляді суду апеляційної інстанції більше двох років (т.1, а.с. 214-215), від учасників справи не надходило заяв або клопотань про відкладення слухання справи, колегія суддів вирішила дану справу розглядати судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами, у відсутність учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, яке допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Проте, судом першої інстанції не було враховано, що звертаючись до суду з даним (первісним) позовом, позивач ОСОБА_2 не ставила питання про визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на садовий буд. АДРЕСА_1 і земельну ділянку за тією ж адресою, кадастровий номер :02:001:2782, площею 0,0330 га.

Зазначені обставини свідчать про те, що в даному випадку невжиття заходів забезпечення позову жодним чином може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Надаючи до суду заяву про зміну підстав, предмету позову, додаткових обгрунтувань і пояснень до позовних вимог (т.1, а.с. 161-171), позивач ОСОБА_2 також ставила питання про визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на садовий буд. АДРЕСА_1 і земельну ділянку, розташовану за тією ж адресою.

Тобто фактично позивач ОСОБА_2 підтримала свої претензії щодо житлового будинку АДРЕСА_1 , та земельної ділянки для індивідуального садівництва, площею 0,057га, кадастровий номер: :02:001:2781, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Більше того, за змістом п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Проте, як вбачається із позовної заяви як в первісній редакції, так і в подальшому, заявник апеляційної скарги ОСОБА_1 не залучена у даній справі до участі у справі в якості відповідача або співвідповідача.

Разом з тим, колегія суддів також зазначає, що саме заявник апеляційної скарги ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки для індивідуального садівництва, площею 0,0330га, кадастровий номер: :02:001:2782, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; садового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки для індивідуального садівництва, площею 0,057га, кадастровий номер: :02:001:2781, з капітальною будівлею, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначені обставини підтверджуються наступними копіями документів:

1.Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.06.2018 року, згідно якого ОСОБА_1 є власником земельної ділянки загальною площею 0,0570 га, кадастровий номер :02:001:2781, з капітальною будівлею, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.94-95).

2. Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.11.2017 року, згідно якого ОСОБА_1 є власником земельної ділянки для індивідуального садівництва, площею 0,0330га, кадастровий номер: :02:001:2782, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.128-130).

3. Договору купівлі-продажу житлового будинку від 14.11.2017 року, згідно якого ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_2 (а.с.142-144).

Таким чином, у суду першої інстанції не було правових підстав для накладення арешту на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку для індивідуального садівництва, площею 0,0330га, кадастровий номер: :02:001:2782, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; садовий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку для індивідуального садівництва, площею 0,057га, кадастровий номер: :02:001:2781, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , а тому оскаржувана ухвала суду є незаконною і підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що позивач ОСОБА_2 взагалі не має права на визнання за нею права власності на спірне спадкове майно, є безпідставними, так як питання про обгрунтованість позовних вимог, або про їх безпідставність вирішується судом в ході розгляду справи по суті позовних вимог, а не на стадії забезпечення позову.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвалу суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її спростовують, оскільки ухвала прийнята не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати і прийняти постанову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_2 до Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,відмовити.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України колегія суддів також вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 420,40 грн. (т.1. а.с.191).

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі свого представника адвоката Танасогло Олександра Михайловича, задовольнити.

Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 11 жовтня 2019 року про забезпечення позову скасувати.

Прийняти постанову, якою в задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_2 до Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 420,40грн. (чотириста двадцять гривень 40 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27.04.2023 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

А.І. Дришлюк