ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1214/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/874/22 Категорія: 305010900 Скляренко В.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л., розглянувши у письмовому провадженні в місті Черкаси апеляційні скарги представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» адвоката Шиліна Володимира Анатолійовича та представника ОСОБА_1 адвоката Ткачука-Коваленка Олексія Валерійовича на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що з вини ОСОБА_1 сталася ДТП, в якій було пошкоджено автомобіль позивачки. До теперішнього часу її автомобіль не відремонтований.

Відповідно до рахунку № СТ000010898 від 23 листопада 2021 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Skoda Fabia, державний номерний знак НОМЕР_1 складає 45783,20 грн.

Страховиком відповідача позивачці було виплачено страхову виплату в розмірі 12 087,83 грн., а відповідачем добровільно відшкодовано позивачці розмір франшизи в сумі 2500,00 грн.

Також ОСОБА_2 зазначила, що, внаслідок пошкодження її автомобіля, вона зазнала моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях з приводу неможливості експлуатації пошкодженого автомобіля, вимушеної зміни обставин життєвого укладу, негативних наслідків для самопочуття та здоров`я через психологічне напруження. Розмір компенсації моральної шкоди у грошовому еквіваленті вона оцінила в розмірі 10 000,00 грн., яка підлягає відшкодуванню за рахунок ОСОБА_1 , як винуватця ДТП.

На підставі викладеного та з урахуванням уточнених позовних вимог ОСОБА_2 просила суд в якості відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, стягнути на її користь з ПрАТ «СК «ВУСО» несплачене страхове відшкодування в розмірі 2943,25 грн., а зі ОСОБА_1 13178,63 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, що складає грошовий вираз коефіцієнту фізичного зносу складових частин пошкодженого транспортного засобу; 10000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди; 4 750 грн. судових витрат на отримання правової допомоги. Також позивач просила стягнути з відповідачів на її користь 3624,58 грн. в якості відшкодування витрат з оплати судової експертизи.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 червня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь ОСОБА_2 1 011 грн. 43 коп.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 16 163 грн. 57 коп.

Стягнуто з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь держави судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції керувався тим, що розмір страхового відшкодування не погоджувався з позивачкою і остання заперечувала достатність здійсненного ПАТ «СК «ВУСО» розміру страхового відшкодування матеріальних збитків. Тому під час судового розгляду було призначено та проведено судову автотоварознавчу експертизу.

Згідно висновку експерта розмір матеріального збитку завданого позивачці складає 17531,08 грн. При цьому експертом обчислено, що загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля без урахування коефіцієнту фізичного зносу складників становила 30709,71 грн., а розмір величини коефіцієнту фізичного зносу складників становить 0,7, що у грошовому виразі складає 13178,63 грн.

Суд дійшов висновку, що загальна сума страхового відшкодування, яка підлягає виплаті позивачці за рахунок ПАТ «СК «ВУСО» складає 13901,48 грн. (вартість ремонтних робіт 5240 грн. + вартість необхідних для ремонту матеріалів 6643,10 грн. + вартість нових запасних частин скорегована на коефіцієнт фізичного зносу та зменшена на ставку ПДВ 4518,38 грн. франшиза 2500,00 грн.). Натомість страховиком сплачено позивачці 12087,83 грн., а отже ПАТ «СК «ВУСО» має доплатити позивачці 1813,65 грн., що складає різницю між обчисленою судом та фактично виплаченою сумами страхового відшкодування (13901,48 грн. 12087,83 грн.).

Щодо стягнення майнового шкоди з ОСОБА_1 , то суд першої інстанції керувався тим, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого з вини ОСОБА_1 автомобіля позивача за висновком експерта складає 30709,71 грн. Зазначена сума збитків підлягає зменшенню на розмір вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (17531,08 грн.), оскільки саме з такої суми обчислювався розмір фактично виплаченого страхового відшкодування, а ОСОБА_1 сплачено на користь позивачки розмір франшизи (2500,00 грн.). Таким чином фактично не відшкодованою позивачці залишається сума збитків в розмірі 13178,63 грн. (30709,71 грн. 17531,08 грн.).

Надаючи оцінку вимогам про відшкодування моральної шкоди зверненим до ОСОБА_1 суд врахував, що пошкодження майна в ДТП завжди породжує негативні емоції у людини і можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я.

Враховуючи доводи позивачки щодо змісту моральної шкоди та обсяг доказів на її підтвердження, ступень пошкодження автомобіля позивачки, розмір матеріальних збитків, що відшкодовано страховиком в позасудовому порядку та розмір збитків, що підлягає стягненню з винуватця ДТП ОСОБА_1 , суд визначив грошову компенсацію за завдану моральну шкоду на рівні 2000,00 грн., яка підлягає компенсації за рахунок відповідача ОСОБА_1 .

Крім того, суд дійшов висновку, що з урахуванням того, що за результатом розгляду справи судом встановлене існування грошових зобов`язань між сторонами один до одного, то на підставі положень ст. 2, ч. 9 ст. 10, ст. 11, ч. 10 ст. 141, ч. 12 ст. 265 ЦПК України слід застосувати взаємозалік грошових зобов`язань між сторонами з урахуванням вирішення питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» адвокат Шилін В.А. звернувся з апеляційною скаргою в якій вказує, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалено з порушенням норм процесуального права та з недотриманням норм матеріального права, а тому просив його скасувати в задоволеній судом частині до ПРАТ «СК «ВУСО» та ухвалити нове рішення у даній частині, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судовим рішенням встановлено відсутність порушеного права позивача з боку ПрАТ «СК «ВУСО» під час звернення із позовною заявою. Доказом про порушене право позивача з боку страховика був рахунок ТОВ «Колос-Авто» від 23.11.2021 року, на підставі якого вона вважала, що розмір завданого їй збитку складає 45783,20 грн., що не є належним і достовірним доказом.

Незгода з розміром страхового відшкодування позивачем при дотриманні страховиком спеціального Закону №1961 під час врегулювання страхової події не свідчить про порушене право позивача, яке має захищатися судом та стягнення зі страховика доплати страхового відшкодування.

Вказує, що судом не було дотримано процесуального закону під час розгляду справи у спрощеному провадженні, зокрема в частині призначення судової автотоварознавчої експертизи пошкодженого КТЗ та прийняття заяв позивача про зміну предмету та підстав позову.

Замовлений ПрАТ «СК «ВУСО» звіт від 15.12.2021 року за вих. №29784, складений ТОВ «ЕК «Фаворит Ассистанс», який є сертифікованим суб`єктом оціночної діяльності, повністю відповідає вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Методиці оцінки, а також іншим нормативно-правовим актам, а тому судом не встановлено будь-яких обставин, які б перешкоджали використанню відомостей такого звіту при обчисленні ПрАТ «СК «ВУСО» розміру страхового відшкодування.

Зазначає, що суд, всупереч процесуального закону, провів взаємозалік грошових зобов`язань між сторонами з урахуванням вирішення питання про розподіл судових витрат.

Також апеляційну скаргу на рішення суду подав представник ОСОБА_1 адвокат Ткачук - Коваленко О.В., в якій зазначив, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому просить скасувати рішення суду у задоволеній частині позову до ОСОБА_1 та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову у цій частині.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на момент розгляду даного спору автомобіль позивача не був відремонтований, тобто позивачу не нанесено реальних матеріальних збитків на купівлю нових запчастин.

У відзиві на апеляційну скаргу подану ПрАТ «СК «ВУСО» - представник за довіреністю ОСОБА_2 ОСОБА_3 вказує, що страховик не погоджував розмір сплаченого страхового відшкодування з позивачкою, що надає їй право, як потерпілій особі бути не згідною з виплаченою сумою, тим паче, що розмір витрат, які вона мусить здійснити для відновлення свого автомобіля значно більший.

Обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_2 здійснювала на підставі рахунку № НОМЕР_2 від 23 листопада 2021 року, що наданий ТОВ «Колос-Авто», оскільки розмір ремонту, що був визначений даним документом визначав розмір витрат, яких остання мала понести, задля відновлення свого порушеного права.

Враховуючи те, що в матеріалах справи наявні два докази, зокрема рахунок з СТО та звіт страховика, які суперечили один одному, сторона позивача вважала за необхідне провести судову автотоварознавчу експертизу.

Після проведення судової експертизи та з урахуванням відомостей, які в ній містяться позивачем було подано заяву про зміну розміру заявлених позовних вимог від 08.06.2023 року, що було обумовлено результатами проведеної експертизи.

У відзиві на апеляційну скаргу подану ОСОБА_1 - представник за довіреністю ОСОБА_2 ОСОБА_3 вказує, що позиція відповідача, за якої для стягнення різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодування (або грошовий вираз коефіцієнту фізичного зносу) необхідно надати підтвердження фактично проведеного ремонту спростовується висновками викладеними у постанові Верховного Суду у справі №755/7666/19.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг доходить наступних висновків.

Відповідно ст. 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає даним вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 03.11.2021 року в м. Черкаси по вул. Чигиринській, 15, сталося ДТП за участю транспортного засобу Skoda Fabia, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , та Opel Vivaro, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок якого автомобілі зазнали механічних пошкоджень. ДТП сталося з вини ОСОБА_1 , який визнав свою вину на місці пригоди.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Opel Vivaro, д.н.з. НОМЕР_3 , була застрахована в ПАТ «СК «ВУСО» згідно полісу обов`язкового страхування №205592511.

Позивачка є власником автомобіля Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

На місці скоєння ДТП сторонами було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол).

08.11.2021р. представником ТОВ «ЕК «Фаворит-Ассистанс» на замовлення ПрАТ «СК «ВУСО» було здійснено огляд автомобілю позивачки з метою здійснення оцінки вартості матеріального збитку. За наслідками цього складено звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 15.12.2021 року за вих. №29784. Згідно такого звіту вартість матеріального збитку (відновлювальний ремонт з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу), заподіяного власнику після аварійного пошкодження автомобілю Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , станом на 08.11.2021року дорівнює з урахуванням ПДВ на запасні частини 14716,80 грн.

Листом від 17.12.2021 за вих. №6629/2195312 ПрАТ «СК «ВУСО» повідомило позивачку, про здійснення виплати страхового відшкодування в розмірі 12087,83 грн. на користь позивачки в якості відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП автомобілю позивачки. Розрахунок суми страхового відшкодування здійснено, виходячи з вартості відновлювального ремонту на підставі звіту від 15.12.2021року з відрахуванням ПДВ на запасні частини.

Таким чином ОСОБА_2 отримала від ПрАТ «СК «ВУСО» страхове відшкодування в розмірі 12087,83 грн., виплата якого здійснена на її банківський картковий рахунок двома платежами: 12.11.2021р. на суму 6521,67 грн.; 16.12.2021р. 5566,16 грн.

Відповідачем ОСОБА_1 в добровільному порядку відшкодовано позивачці суму франшизи в розмірі 2500,00 грн.

Згідно з висновком експерта №СЕ-19/124-23/2383-АВ від 29.05.2023р., складеного судовим експертом Черкаського НДЕКЦ МВС України Радзіховським В.О. на виконання ухвали суду від 01.02.2023р., розмір матеріального збитку завданого власнику автомобіля Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, що мало місце 03.11.2021 року, складає 17531,08 грн. При цьому експертом обчислено, що загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля без урахування коефіцієнту фізичного зносу складників становила 30709,71 грн., а розмір величини коефіцієнту фізичного зносу складників становить 0,7, що у грошовому виразі складає 13178,63 грн.

На думку позивачки, оскільки фактичні витрати, які вона має зробити для відновлення стану його автомобіля після ДТП складають 30709,71 грн., а їй відповідачами компенсовано лише 14587,83 грн., то вона звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом указаної норми, за загальним правилом, шкода підлягає відшкодуванню, по-перше, в повному обсязі, по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено Закон № 1961-IV, яким визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП відшкодування заподіяної шкоди.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) і доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Згідно зі статтею 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 указаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV).

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Звертаючись до суду із вказаним позовом ОСОБА_2 вказувала на недостатність виплати страхового відшкодування для відновлення автомобіля, оскільки фактичні витрати складають 30709,71 грн., а їй відповідачами компенсовано 14587,83 грн.

Ухвалою суду першої інстанції від 01 лютого 2023 року для встановлення дійсних обставин справи, було задоволено клопотання сторони позивача та призначено судову автотоварознавчу експертизу.

Колегія суддів вважає зазначений вище висновок експерта №СЕ-19/124-23/2383-АВ від 29.05.2023 року належним та достовірним доказом у справі та враховує, що сторонами процесу не зазначено про його неповноту або неясність, що свідчить про фактичну згоду з його результатами.

Відповідно до пункту 36.4 статті 36 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно з пунктом 196.1.3 статті 196 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість операції з надання послуг із страхування, співстрахування або перестрахування особами, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності відповідно до закону, а також пов`язаних з такою діяльністю послуг страхових (перестрахових) брокерів та страхових агентів; надання послуг із загальнообов`язкового державного соціального страхування (у тому числі пенсійного страхування), недержавного пенсійного забезпечення, залучення та обслуговування пенсійних вкладів та рахунків учасників фондів банківського управління, адміністрування недержавних пенсійних фондів.

Отже, операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов`язані з оплатою страхових послуг страхувальником на користь страховика та компенсацією останнім збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об`єктом оподаткування ПДВ.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства ПДВ.

Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України).

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру, виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Вартість ремонту автомобіля з врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати.

А тому судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт по ремонту автомобіля платником ПДВ.

Вказане узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 13.03.3018 у справі № 910/9396/17, від 06.07.2018 у справі № 924/675/17, від 22.12.2020 року у справі № 565/1210/19 та від 21.12.2020 року у справі № 911/286/20.

Згідно з пунктом 12.1 статті 12 Закону страхове відшкодування зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Позивачкою не подано доказів проведення фактичного ремонту пошкодженого автомобіля.

Відповідно до частини 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіряючи розрахунок, здійснений судом першої інстанції щодо вирахування суми ПДВ, колегія суддів дійшла висновку про його помилковість з огляду на те, що нарахування ПДВ здійснюється на оцінену шкоду, яка включає вартість робіт, матеріалів та запасних частин.

Водночас судом першої інстанції зменшено розмір оціненої шкоди лише з вартості необхідних для ремонту матеріалів для пофарбування та вартості малоцінних деталей та не зменшено щодо вартості ремонтно-відновлювальних робіт та вартості нових складників.

Тому сума ПДВ становить 3506, 21 грн. (17531,08 грн. 20%).

З огляду на викладене сума страхового відшкодування, яка підлягала сплаті з ПрАТ «СК «ВУСО» становить 14024,86 грн. та від цієї суми підлягає вирахуванню франшиза 2500,00 грн. Тому остаточна сума, яка підлягає відшкодуванню з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь ОСОБА_2 становить 11524,86 грн.

Оскільки ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 12087,83 грн., тому відсутні підстави для задоволення вимог ОСОБА_2 до страховика.

Щодо вимог позовної заяви заявлених до винуватця ДТП ОСОБА_1 , то колегія суддів враховує наступне

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанові від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Установлено, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 12087,83 грн. Предметом спору є відшкодування моральної шкоди та недостатність, на думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_2 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19).

Оскільки різниця між виплаченою ОСОБА_2 страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу, тому у зв`язку з відшкодування ОСОБА_1 розміру франшизи 2500,00 грн. з останнього підлягає стягнення ремонт автомобіля з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу, що становить 13178,63 грн.

За таких обставин саме ОСОБА_1 , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Щодо доводів апеляційної скарги сторони відповідача ОСОБА_1 у частині того, що позивач наразі не понесла витрат на ремонт автомобіля, то колегія суддів вважає їх такими, що не впливають на вирішення спору по суті та при цьому керується позицією Верховного Суду у справі №755/7666/19 від 15 жовтня 2020 року.

Щодо відшкодування моральної шкоди

За змістом статей 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Стягуючи з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, правильно виходив з доведеності та обґрунтованості зазначених позовних вимог. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд врахував характер та обсяг моральних страждань, яких зазнала позивач, і виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.

Щодо доводів відповідачів у частині порушень судом першої інстанції норм процесуального права, то колегія суддів виходить з наступного

Ухвалою суду від 28 квітня 2022 року відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Призначено судове засідання по розгляду справи по суті на 27 травня 2022 року.

Відповідно до частини 2 статті 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

24 травня 2022 року стороною позивача було заявлено клопотання про призначення експертизи, яке ухвалою суду від 01 лютого 2023 року задоволено.

Отже, клопотання про призначення експертизи було заявлено позивачем до початку слухання справи по суті, а тому подано з дотриманням вимог ЦПК України.

При цьому, судом першої інстанції при призначенні експертизи враховано необхідність забезпечення повноти, об`єктивності судового розгляду та встановлення дійсних обставин справи.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що подання заяви ОСОБА_2 про зменшення позовних вимог від 09.06.2023 року було зумовлено результатами проведеної експертизи.

Колегія суддів у даній справі не вбачає порушень судом першої інстанції норм процесуального права.

Отже, за результатами розгляду справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга ПрАТ «СК «ВУСО» підлягає частковому задоволенню з мотивів наведених судом апеляційної інстанції.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Щодо витрат на правничу допомогу понесених ПрАТ «ВУСО» за результатами розгляду справи.

За змістом ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання зазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини вказує, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009р., справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015р.). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014р., за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002р., за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження відповідних витрат на правову допомогу понесених у суді першої інстанції ПАТ «СК «ВУСО» в якості доказів надано суду: договір про надання правової допомоги від 12.06.2020р. з додатком до нього №1 від 29.04.2022р.; акт приймання наданих послуг №1 від 17.06.2022р.

Представник позивача заперечив проти заявленого ПАТ «СК «ВУСО» розміру витрат на правову допомогу, вважаючи їх суму завищеною та неспівмірною з обсягом наданих послуг адвоката з урахуванням складності справи та витраченим адвокатом часу. При цьому представник позивача у клопотанні про зменшення розмір витрат відповідача на правову допомогу посилався на відсутність можливості встановити реально витрачений адвокатом час.

Судом першої інстанції, взято до уваги розмір ціни позову, складність справи, обсяг виконаних представником відповідача робіт, докази на підтвердження понесених витрат, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог щодо компенсації витрат відповідача на правову допомогу в межах суми 5 000 грн., оскільки такий розмір видається пропорційним та обґрунтованим з огляду на складність, об`єм справи.

У зв`язку з тим, що при перегляді судового рішення колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПрАТ «СК «ВУСО», тому з позивача на користь ПрАТ «СК «ВУСО» підлягають стягненню вказані судові витрати у повному розмірі у сумі 5000,00 грн.

У суді апеляційної інстанції ПрАТ «СК «ВУСО» просить компенсувати витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.

На підтвердження їх понесення до суду надано додаток №2 до договору б/н від 12.06.2020 року про надання правової допомоги у справі №711/874/22 від 16 червня 2023 року, в якому визначено розмір фіксованого гонорару у розмірі 4000 грн., акт приймання наданих послуг за договором №б/н від 12.06.2020 року, Додатком №2 від 17 серпня 2023 року, договір про надання правової допомоги від 12 червня 2020 року, ордер №1417168.

Стороною позивача заявлено клопотання про зменшення суми судових витрат, в якій позивач звертає увагу суду, що справу у апеляційній інстанції призначено до розгляду у порядку письмового провадження без виклику сторін в судове засідання. Зважаючи на це, на думку сторони позивача заявлений розмір витрат на правничу допомогу адвоката у даній справі є завищеним та неспівмірним з обсягом наданих послуг адвоката.

Колегія суддів частково погоджується з аргументами наведеним у заяві ОСОБА_2 та вважає, що об`єктивним, пропорційним та обґрунтованим розміром витрат, які підлягають відшкодуванню на користь ПрАТ «СК «ВУСО» становить 2500,00 грн. та зважаючи на часткове задоволення вимог апеляційної скарги (50%) підлягають відшкодуванню у розмірі 1250,00 грн.

Щодо понесених відповідачем ПрАТ «СК «ВУСО» витрат на оплату судового збору понесених у суді апеляційної інстанції, то вони підлягають компенсації з державного бюджету у розмірі 458,65 грн., оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з мотивів інших, аніж наведені у апеляційній скарзі.

Колегія суддів також враховує, що у даній справі відсутні підстави для зустрічного зарахування сум у порядку частини 12 статті 265 ЦПК України, оскільки спір не стосується вирішення первісного та зустрічного позовів.

Тому такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає помилковими.

Крім того, у зв`язку з тим, що необхідно провести перерозподіл судових витрат, колегія суддів хоча і погоджується з їх розподілом у частині вимог до ОСОБА_1 , вважає за доцільне резолютивну частину рішення суду щодо вимог до ОСОБА_1 викласти в новій редакції з розмежуванням стягнутих судом сум.

Керуючись ст.ст. 258, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ткачука-Коваленка Олексія Валерійовича залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» адвоката Шиліна Володимира Анатолійовича задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 червня 2023 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 червня 2023 року у частині вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди змінити, викласти абзац третій резолютивної частини в такій редакції:

«Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду завдану у результаті ДТП у розмірі 13178,63 грн., моральну шкоду завдану результаті ДТП у розмірі 2000,00 грн.».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати пов`язані з оплатою судової експертизи у розмірі 984,94 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» судові витрати пов`язані з оплатою витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 5000,00 грн. та у суді апеляційної інстанції у розмірі 1250,00 грн.

Компенсувати Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «ВУСО» за рахунок держави судовий збір у розмірі 458,65 грн.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у зв`язку із звільненням позивача від його сплати у суді першої інстанції у розмірі 496,20 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді