Справа № 219/912/22
Провадження № 2/229/219/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 р. Дружківський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Фролової Н.М., за участю секретаря судового засідання Бочарової К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дружківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бахмутської міської ради про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача адвокат Гуревич М.Г. звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області в інтересах ОСОБА_1 з позовом до Бахмутської міської ради в якому просить визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у шість місяців, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується листом Бахмутського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бахмутському районі Донецької області від 16.12.2021 р. № 20.63-17-436.

Після її смерті відкрилась спадщина, до якої входить земельна ділянка площею 3,1931 га, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Красненської сільської ради Донецької області.

Відповідно до заповіту від 19.12.2016 р. посвідченого приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Літвіновою В.А., ОСОБА_2 вказану земельну ділянку заповіла позивачу.

Отже на підставі ст.ст. 1223,1236 Цивільного кодексу позивач є спадкоємцем вказаної земельної ділянки після померлої ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починаєтся з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч.2 ст.1220 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах- уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Разом з тим у встановлений шестимісячний строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини позивач не звернувся, оскільки не знав про смерть спадкодавиці та про наявність заповіту на його користь. При цьому позивач не є родичем та членом сім`ї померлої та разом із нею не проживав.

Про факт смерті спадкодавиці та про складення нею заповіту позивач дізнався лише в грудні 2021 року, проте на той час шестимісячний строк на прийняття спадщини сплив.

При цьому інші спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті померлої ОСОБА_2 відсутні.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п.п. 3.2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

В ч.2 ст. 63 Закону України «Про нотаріат», яка регулює питання щодо повідомлення спадкоємців про відкриття спадщини,зазначено, що нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій , також може зробити спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Водночас виклик чи будь-яким чином повідомлення позивача як спадкоємця за заповітом, що свідчило б про сприяння в здійсненні особистого розпорядження спадковця, нотаріус здійснював.

Отже, необізнаність позивача про факт смерті спадкодавиці та про наявність заповіту є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини.

Враховуючи викладене та беручи до уваги факт надання законодавцем переваги здійсненню спадкування за заповітом як особистому розпорядженню особи на випадок смерті, слід дійти висновку про необхідність врахування такої волі спадкодавця як прояву свободи заповіту з урахуванням наявності поважних причин пропуску передбаченого законом строку на звернення із заявою про прийняття спадщини, що свідчить про наявність правових підстав для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

За роз`ясненнями п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2018 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття тспадщини із поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

При цьому вирішення зазначеного питання не залежить від наявності офіційної відмови нотаріуса у видачі такому спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, оскільки ч.1 ст. 1296 ЦК України прямо передбачено, що таке свідоцтво видається нотаріусом лише тим спадкоємцям,які прийняли спадщину відповідно до закону ( аналогічна правова позиція висловлена в ухвалі Верховного Суду України від 18.11.2009 у справі № 6-15089св09).

За таких обставин з урахуванням визначеного ст. 1270 ЦК шестимісячного строку для прийняття спадщини позивач вважає можливим визначення додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини у шість місяців з дня набрання законної сили відповідним судом рішенням.

Відповідно до статті ч.ч.1, 2 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Згідно із заповітом місце проживання померлої ОСОБА_2 зареєстровано в м.Бахмут Донецької області.

В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом (це положення було доповнено Законом від 12.02.2015 № 189-УІІІ, який набув чинності 04.03.2015).

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини .

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 01.02.2022 року відкрито провадження у справі.

02.03.2022 року підготовче засідання не відбулося у зв`язку із об`єктивними обставинами, пов`язаними із воєнним станом.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12.09.2022 року підготовче засідання у цивільній справі було відкладено до 24.10.2022 року.

Відповідно до Розпорядження Голови Верховного Суду від 21.10.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану, справи підсудні Артемівському міськрайонному суду Донецької області були передані до Дружківського міського суду Донецької області.

Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 06.12.2022 року кримінальне провадження було передано головуючому судді Фроловій Н.М. для продовження розгляду.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 01.02.2023 року підготовче судове засідання було закрите та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 22.02.2023 року.

В судове засідання призначене на 22.02.2023 р. о 09-30 годині не з`явився позивач та його представник ОСОБА_3 , про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач та представник позивача надали суду заяву в якій просили провести судове засідання без їх участі. Позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 22.02.2023 р. судовий розгляд справи було відкладено на 14.03.2023 року у звязку із першою неявкою представника відповідача.

З 13.03.2023 року по 17.03.2023 року головуючий суддя Фролова Н.М. перебувала на лікарняному.

В судове засідання призначене на 27.03.2023 р. о 14-00 годині не з`явилися позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 , про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивач та представник позивача надали суду заяву в якій просили провести судове засідання без їх участі. Позивач та його представник не заперечують проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач Бахмутська міська рада участь представника до судового засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

На підставі ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, в разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного висновку.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

До відносин спадкування правила ЦК України (книга 6 Спадкове право, ст.ст.1216-1308) застосовуються, якщо спадщина відкрилась після набрання ним чинності з 01 січня 2004 року, а також якщо спадщина відкрилась до цієї дати, але не була прийнята ніким із спадкоємців (пункти 1, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).

За загальними правилами про спадкування, передбаченими ст. 1216, 1218, 1220 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Частиною 1 статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Згідно Правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Відповідно до ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1). Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна (ч.2). В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом (ч.3).

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець с. Хромове, Бахмутського району Донецької області є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України НОМЕР_1 , виданого 18.02.1998 року Артемівським РВ УМВС України в Донецькій області (а.с.5).

19.12.2016 року ОСОБА_2 склала заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Літвіновою В.А. та зареєстрований в реєстрі ща №145, на випадок смерті ОСОБА_2 зробила розпорядження: належну їй земельну ділянку площеб 3,1931 га, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Красненсбкої сільської ради Донецької області, заповіла ОСОБА_1 (а.с.7)

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується актовим записом про смерть № 94 від 19.01.2022 та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 1 сформований 08.02.2022 наданий Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) (а.с.19-20).

Як вбачається з листа Першої Бахмутської державної нотаріальної контори №246/01-16 від 08.02.2022 року, згідно даних Реєстру спадкових справ спадкова справа на майно ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , не відкривалась, тобто ніхто не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру про (заповіти /спадкові/договори) заповіт від імені ОСОБА_2 не складався (а.с.22-24).

Таким чином, у судовому засіданні встановлено факт пропуску строку для прийняття спадщини позивачем, який не є підставою для усунення від спадкування, оскільки позивач має право на спадщину за заповітом. Однак, він не може реалізувати його у зв`язку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини. Отже право останнього підлягає захисту в судовому порядку.

Визначаючи спадкоємцю додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину.

Право на справедливий судовий розгляд, закріплене у п. 1 ст. 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто Україна як учасниця Конвенції повина створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320 цс 17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

У відповідності до роз`яснень, що містяться в абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вирішуючи питання при визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як роз`яснив у своїй постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17 Верховний Суд у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженням, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Із позовної заяви вбачається, що позивач пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини після смерті спадкодавця у зв`язку із об`єктивними обставинами, що стало перешкодою до реалізації своїх спадкових прав та пропуску шестимісячного строку, а саме оскільки не знав про смерть спадокодавця та про наявність заповіту. Пропуск строку для прийняття спадщини стався через причини, які на думку позивача дають правові підстави вважати їх поважними.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач пропустив строк прийняття спадщини після смерті спадкодавця з поважних причин.

Таким чином, враховуючи встановлені фактичні обставини справи та причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, які суд визнає поважними, на підставі наведених вище норм закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, підлягають задоволенню.

На підставі викладеного керуючись ст. ст. 1216, 1218, 1220, 1223, 1265, 1269, 1270, 1272 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30 травня 2008 року № 7, постановою Верховного Суду України від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, ст. ст. 10, 81, 200, 206, 247, 259, 265, 273, 280-283, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 шість місяців з дня набрання рішенням законної сили.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційної суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Бахмутська міська рада Донецької області, , адреса місцезнаходження: 84511, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 44.

Суддя