КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2023 року м. Київ

Унікальний номер справи № 757/1952/23-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/824/11518/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Котляр К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 23 січня 2023 року, постановлену під головуванням судді Вовк С.В., у справі за поданням головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашової Алли Миколаївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в :

У січні 2023 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашова А.М. звернулася до суду з поданням, в якому просила тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон, без вилучення паспортного документа, ОСОБА_1 до виконання ним зобов`язань, покладених згідно зведеного виконавчого провадження № 53030616 з примусового виконання: виконавчого листа № 201/138/13-ц, виданого 09 липня 2013 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська (АСВП № 51170304); виконавчого листа № 199/6135/15-ц, виданого 21 вересня 2016 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська (АСВП № 52639398); виконавчого листа № 201/138/13-ц, виданого 09 липня 2013 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська (АСВП № 51170237); виконавчого листа № 201/838/13-ц, виданого 19 вересня 2013 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська (АСВП № 51170173); виконавчого листа № 201/138/13-ц, виданого 09 липня 2013 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська (АСВП № 51167171).

В обґрунтування подання зазначала, що загальна сума заборгованості за зведеним виконавчим провадженням складає 120 359 923,52 грн. та 22 354 794,00 доларів США. В ході виконавчого провадження боржнику неодноразово направлялися виклики державного виконавця, які повернулися до відділу без вручення. Боржником приховано відомості від державного виконавця, що підтверджує факт ухилення боржника від виконання рішення суду. Згідно відповідей на запити реєструючими органами повідомлено, що рухомого чи нерухомого майна, належного боржнику на праві власності, за боржником не зареєстровано. Згідно відомостей Державної податкової служби України встановлено, що кошти на рахунку, відкритому боржником у банківській установі, відсутні. Також в ході виконавчого провадження державним виконавцем здійснено опис земельної ділянки, належної боржнику та на даний час вживаються заходи щодо звернення стягнення на описане майно. Разом з тим, здійснення заходів щодо реалізації зазначеного майна в рахунок погашення заборгованості не підтверджує добровільне виконання ОСОБА_1 рішень судів та не задовольнить в повному обсязі вимоги за вищезазначеними виконавчими документами. ОСОБА_1 свідомо ухиляється від виконання рішень судів, в період з 23 травня 2016 (дата відкриття виконавчого провадження) по теперішній час систематично перетинає державний кордон, маючи невиконані боргові зобов`язання (а.с. 1-9).

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 23 січня 2023 року подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашової А.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 - задоволено. Тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон, без вилучення паспортного документа, громадянина ОСОБА_1 до виконання ним зобов`язань, покладених згідно зведеного виконавчого провадження № 53030616, з примусового виконання:виконавчого листа № 201/138/13-ц, виданого 09 липня 2013 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська (АСВП № 51170304); виконавчого листа № 199/6135/15-ц, виданого 21 вересня 2016 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська (АСВП № 52639398);виконавчого листа № 201/138/13-ц, виданого 09 липня 2013 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська (АСВП № 51170237); виконавчого листа № 201/838/13-ц, виданого 19 вересня 2013 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська (АСВП № 51 170173); виконавчого листа № 201/138/13-ц, виданого 09 липня 2013 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська (АСВП № 51167171) (а.с. 83-87).

Не погодившись з ухвалою районного суду, 09 червня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Прибильський В.Г. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою у задоволенні подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашової А.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовити (а.с. 89-102).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин справи. Вказував, що державним виконавцем не було надано до суду жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов`язань за рішеннями суду. Вказував, що ОСОБА_1 не було відомо про існування відкритих виконавчих проваджень, тому він об`єктивно не міг ухилятися від виконання зобов`язань за рішенням суду. Судом першої інстанції при постановленні ухвали про накладення заборони виїзду за межі України, не було встановлено будь-яких свідомих дій боржника, спрямованих на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні. Звертав увагу, що сам факт невиконання виконавчого документу боржником та систематичне перетинання державного кордону не може бути достатньою підставою для застосування закону щодо тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за межі України.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Махиня М.В. підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити.

Інші особи,які берутьучасть усправі досуду неприбули, прочас тамісце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. Апелянт ОСОБА_1 був сповіщений повідомленням його представника, факт належного сповіщення підтвердив в суді представник - адвокат Махиня М.В. про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (а.с. 113-123).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі "Мусієнко проти України", № 26976/06).

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває зведене виконавче провадження АСВП № 53030616, до складу якого входять наступні виконавчі провадження (а.с. 10):

АСВП № 51170304 з примусового виконання виконавчого листа № 201/138/13-ц, виданого 09 липня 2013 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» 4 292 332, 14 дол. США заборгованості за кредитним договором № 23/08В від 25.06.2008р.

23 травня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 51170304.

АСВП № 52639398 з примусового виконання виконавчого листа № 199/6135/15-ц, виданого 21 вересня 2016 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у сумі 43 481 311,07 грн. за кредитним договором № DNHLGB00000521 від 04 червня 2006 року станом на 26 серпня 2014 року.

18 жовтня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52639398.

АСВП № 51170237 з примусового виконання виконавчого листа № 201/138/13-ц, виданого 09 липня 2013 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» 4 928 111,55 доларів США заборгованості за кредитним договором № 22/08В від 25.06.2008 р.

23 травня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 51170237.

АСВП № 51170173 з примусового виконання виконавчого листа № 201/838/13-ц, виданого 19 вересня 2013 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості у сумі 76 878 612,45 грн.

23 травня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 51170173.

АСВП № 51167171 з примусового виконання виконавчого листа № 201/138/13-ц, виданого 09 липня 2013 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» 13 134 350,31 доларів США заборгованості за кредитним договором № 21/08В від 25.06.2008 р.

23 травня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 51167171.

Загальна сума заборгованості за зведеним виконавчим провадженням складає 120 359 923,52 грн. та 22 354 794 доларів США.

Постанови про відкриття виконавчих проваджень направлені боржнику ОСОБА_1 на адреси, зазначені у виконавчих документах, проте, повернуті до відділу не врученими з відмітками працівників пошти «повернуто за закінченням терміну зберігання» і «адресат відсутній» (а.с. 16, 19, 34, 72).

Держаний виконавець неодноразово здійснював виклики ОСОБА_1 із зазначенням вимог про надання певних документів (відомостей) в рамках відкритого виконавчого провадження, проте, поштова кореспонденція поверталася без вручення або «за закінченням терміну зберігання», або «у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою» (а.с. 32-33, 45-47, 54-56, 65-68, 76-78).

Відомості про прибуття на виклик державного виконавця ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

У межах зведеного виконавчого провадження державний виконавець направляв ОСОБА_1 письмові вимоги надати декларацію про доходи та майно боржника, відомості про доходи, надати повний перелік банківських рахунків, та повідомити про наявність інших цінностей боржника (а.с. 14-15, 17-18).

Проте такі вимоги державного виконавця ОСОБА_1 не виконав.

Згідно відповідей на запити державного виконавця у ОСОБА_1 відсутні на праві власності транспортні засоби, пакети голосуючих акцій, рахунки відкриті боржником та інше майно (а.с. 21, 22, 37).

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова В.О. від 16 листопада 2017 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 (а.с. 53).

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ванжи О.В. від 08 грудня 2017 року накладено арешт на описане майно ОСОБА_1 (а.с. 35-36).

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашової А.М. від 01 серпня 2022 року накладено арешт на всі кошти боржника (а.с. 27-28).

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України ОСОБА_1 з 23 травня 2016 року по 04 січня 2023 року неодноразово перетинав державний кордон (а.с. 38-39).

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

У п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконанням рішення суду завершується процес захисту суб`єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян.

Судові гарантії законності виконавчого провадження та захисту прав його учасників полягають у тому, що до юрисдикції суду віднесено вирішення низки питань, які мають значення для виконання рішень суду та інших юрисдикційних органів, зокрема, таким є питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначення випадків тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлення порядку розв`язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Пунктом 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

Наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню відповідно до положень, встановлених ЦПК України.

Так, обґрунтовуючи подання про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України державний виконавець посилався на ухилення ним за зведеним виконавчим провадженням від виконання зобов`язань, покладених на нього судовими рішеннями.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів має визначатися судом і відноситься до його дискреційних повноважень.

Юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду передбачені саме за ухилення від виконання зобов`язань, а не за наявність факту їх невиконання.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов`язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з поданням про обмеження боржника у праві виїзду за кордон державним виконавцем доведено факт ухилення ОСОБА_1 від виконання рішень суду, надано об`єктивні докази за матеріалами зведеного виконавчого провадження, які підтверджують факт ухилення боржника від виконання рішень суду, зокрема, що ОСОБА_1 не повідомив державного виконавця про наявне у нього майно, грошові кошти чи інші цінності, не подав декларацію про доходи та майно боржника, жодного разу не прибув на виклик виконавця, не отримував численні поштові повідомлення з викликами державного виконавця, не надав доказів погашення заборгованості за виконавчими листами в межах зведеного виконавчого провадження.

Розмір заборгованості в сумі 120 359 923,52 грн. та 22 354 794 доларів США колегія суддів визнала значною. Державним виконавцем надані завірені копії зведеного виконавчого провадження, в яких містяться докази вжиття усіх можливих заходів для реального, своєчасного та ефективного виконання судових рішень.

Цих обставин апелянт та його представник не спростували в суді апеляційної інстанції.

Тому, колегія суддів погодилась із висновком районного суду про наявність фактів ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань.

Зважаючи на вищевказані вимоги законодавства та обставини справи в їх сукупності колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення подання.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

При цьому, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-382, 384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 23 січня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 14 вересня 2023 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова