Справа № 521/66/23
Провадження № 2/521/1579/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2023 року місто Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси

в складі: головуючого судді Леонова О.С.,

за участю секретаря судового засідання Трояненко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, -

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов

У січні 2023 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» - Никисла Ольга Іванівна звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач є споживачем філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» ТОВ «ІНФОКС», що підтверджується оформленим особовим рахунком за № НОМЕР_1 та Договором про надання послуг з водопостачання та водовідведення №19787 від 15.06.2010 р.

Водоканал надавав послуги водопостачання та водовідведення відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 , нарахування за які здійснювалось відповідно до норм водопостачання, затверджених рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 30 від 25.02.2010 року, та тарифів затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електроенергетики та комунальних послуг від 23.10.2018 року № 1251, від 04.02.2020 року № 283, від 16.12.2020 року № 2499, від 22.12.2021 р. №2841, а відповідач в свою чергу користувалась такими послугами.

Оскільки ОСОБА_1 оплату за надані Водоканалом послуги сплачувала не у повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 7 329,09 гривень, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь борг у сумі 7 329,09 гривень та витрати по сплаті судового збору у сумі 2 481,00 гривень.

Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Після надходження цивільної справи суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду відповідно до ст. ст. 14, 33 ЦПК України.

30.01.2023 року судом отримано інформацію з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Одеській області, відповідно до ст.187 ЦПК України про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Леонова О.С. від 31.01.2023 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому ОСОБА_1 проти задоволення позову заперечувала, зазначала, що у її квартирі встановлено та опломбовано прибор обліку води, позивач безпідставно розраховує вартість спожитих послуг виходячи з кількості зареєстрованих осіб, не виконує свій обов`язок з повірки прибору обліку води та не приймає від неї показники лічильника. Також зазначає, що зверталась до КП «Сервісний центр» та до позивача, просила провести повірку лічильника, що так і не було здійснено.

14.04.2023 року позивачем було подано відповідь на відзив (вх.№. 21789), у якому зазначено, що у зв`язку з нездійсненням позивачем у встановлений термін державної повірки водолічильника нарахування здійснювались за нормативами водоспоживання. Також позивач стверджує, що неодноразово повідомляв ОСОБА_1 про необхідність проведення повірки приладу обліку, а отже зі свого боку виконував обов`язки за договором, окрім цього, саме на власника індивідуального засобу обліку води покладено обов`язок оплати повірки приладу обліку.

08.05.2023 року (вх.№. 26403) відповідач подала до суду заперечення на відповідь на відзив, зазначивши, що саме на виконавця послуг покладено обов`язок з проведення повірки лічильника, а не на споживача, обсяг спожитих послуг визначається виходячи з показань засобів обліку, якщо такі встановлені, а тому нарахування послуг за нормами споживання та заявлений позивачем розмір заборгованості є безпідставним, даний спір виник у зв`язку з умисним не здійсненням позивачем за власний рахунок повірки її лічильника, а тому у позові слід відмовити.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач проти позову заперечувала, зазначила, що вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, просила відмовити у задоволенні позову.

2. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що між ТОВ «ІНФОКС» та ОСОБА_1 15.06.2010 року було укладено Договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення №19787, відповідно до п.п. 1.1., 1.2. п. 1 якого виконавець надає послуги з подачі холодної води та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , а споживач сплачує надані послуги водопостачання та водовідведення, утримує прибори обліку в належному стані.

У п. 2.1. п. 2 Договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення №19787 від 15.06.2010 р. (далі Договір) визначено, що розрахунок спожитої холодної води здійснюється за показниками приборів обліку води. У разі відсутності приборів обліку води розрахунок послуг водокористування тимчасово здійснюється по нормативам (нормам), затверджених рішенням виконкому Одеської міської ради.

Згідно акту від 31.08.2005 року, акту здачі-приймання виконаних робіт від 31.08.2005 року за адресою: АДРЕСА_1 встановлено та опломбовано прибори обліку гарячої та холодної води.

Згідно акту №1809 від 26.02.2009 року та паспорту на лічильник води від 23.02.2009 року Комунальним підприємством «Сервісний Центр» було здійснено повірку водомірів шляхом заміни за адресою АДРЕСА_1 .

20.01.2009 року відповідач ОСОБА_1 звернулась до КП «Сервісний центр» із заявою вх. №37, у якій просила здійснити повірку її приборів обліку холодної та гарячої води.

25.04.2012 року відповідач ОСОБА_1 звернулась до КП «Сервісний центр» із заявою, у якій просила здійснити повірку її приборів обліку холодної та гарячої води.

Згідно відповіді від 26.04.2012 року №04-Я-141 КП «Сервісний центр» відповідач ОСОБА_1 не перебуває на обліку у КП «Сервісний центр».

У Актах №2803/6 від 15.10.2013 року, №22841 від 18.03.2014 року, №1224/6 від 17.09.2015 року позивач повідомив відповідачу про необхідність терміново здійснити повірку приборів обліку води, передати копії документів за наслідком повірки позивачу та сплатити заборгованість.

У заяві від 19.11.2015 року вх. № 3962/7УВ/03 відповідач просила ТОВ «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» припинити незаконні нарахування сум для оплати за послуги та провести державну повірку приборів обліку холодної та гарячої води за рахунок постачальника послуг.

У відповіді від 19.11.2015 року №1608-7УВ-03/3962 на вх. № 3962/7УВ/03 від 19.11.2015 року ТОВ «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» повідомлено відповідачу, що повірка квартирних засобів обліку води повинна здійснюватись організацією, що надає послуги по утримання будинків та прибудинкових територій, або власними силами, або за домовленості організацією, яка здійснює такі роботи. У діючих тарифах витрат на повірку приборів обліку води, власниками яких є фізичні особи, не передбачено. З 01.06.2015 року відповідачу нарахування за послуги здійснюється за нормами, заборгованість станом на 01.11.2015 року складає 445,07 гривень.

У розрахунку суми заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 01.10.2019 року по 30.09.2022 року позивачем нараховано відповідачу плату за послуги виходячи зі встановлених нормативів споживання та кількості зареєстрованих у квартирі осіб.

Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

3. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права

Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

За змістом ч. 1 ст. 12 «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комерційний облік комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання здійснюється вузлами обліку відповідних комунальних послуг, що забезпечують загальний облік їх споживання в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Обсяг наданих споживачу послуг з централізованого водовідведення визначається на рівні обсягів спожитих ним послуг з централізованого водопостачання та постачання гарячої води, крім випадків, встановлених законодавством.

Відповідно до п.п. 2.1. п. 2 Договору, укладеного між ТОВ «ІНФОКС» та відповідачем, розрахунок спожитої холодної води здійснюється за показниками приборів обліку води. У разі відсутності приборів обліку води розрахунок послуг водокористування тимчасово здійснюється по нормативам (нормам), затверджених виконкомом Одеської міської ради.

На час виникнення спірних правовідносин діяли Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила).

Відповідно до п. 20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання централізованого постачання холодної води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства (п. 21 Правил).

Згідно п. 10 Правил справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 16 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

Плата за послуги з водопостачання споживачем, у будинку якого встановлений засіб обліку холодної води, вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення (абз. 5 п. 16 Правил).

Схожа правова позиція також викладена у постановах Верховного Суду від 19.06.2019 року по справі №205/5348/16-ц, від 15.07.2019 року по справі №235/499/17, від 29.04.2020 року по справі 521/6670/18, яка має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Проаналізувавши умови Договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення №19787 від 15.06.2010 р., зазначені положення законодавства, суд приходить до висновку, що за наявності квартирних приборів обліку спожитих послуг нарахування відповідачу як споживачу плати за надані комунальні послуги повинно здійснюватись виходячи з показників таких приборів, за винятком випадку виявлення їх несправності, що не підлягає усуненню.

З акту №1809 від 26.02.2009 року та паспорту на лічильник води від 23.02.2009 року вбачається наявність у квартирі відповідача водомірів, що також не заперечувалось сторонами.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи не містять доказів, які підтверджують несправність встановлених у квартирі відповідача приборів обліку води, що не підлягають усуненню, а тому суд приходить до висновку, що відсутні підстави для нарахування відповідачу оплати згідно з діючими нормативами споживання, обсяг спожитих комунальних послуг та розмір оплати за надані послуги мали нараховуватись виходячи з показників квартирних проборів обліку.

Стосовно доводів ТОВ «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» про неможливість прийняття показань засобів обліку спожитих послуг, які не пройшли повірку, та відсутність у позивача обов`язку з проведення такої повірки, суд зазначає наступне.

За змістом п.п. 3.2.2. п. 3.2. Договору, укладеного між позивачем та відповідачем, виконавець зобов`язався контролювати показники приборів обліку води у визначений міжповірковий інтервал водоміру.

Відповідно до п.п. 3.5.6. п. 3.5. Договору споживач має право на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних приборів обліку.

Пунктом 3.4. Договору визначено обов`язки відповідача як споживача, у переліку яких відсутнє зобов`язання з проведення періодичної повірки приборів обліку та з контролю міжповіркових інтервалів.

Матеріалами справи підтверджується звернення відповідача 20.01.2009 року, 25.04.2012 року, 19.11.2015 року до ТОВ «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» та до КП «Сервісний центр» з метою проведення періодичної повірки встановлених у її квартирі засобів обліку води.

Відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» у редакції Закону, чинній на час звернень відповідача з вимогою здійснити повірку, засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповіркові інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади у сфері метрології.

Підприємства, організації та фізичні особи зобов`язані своєчасно (з урахуванням установлених мiжповiрочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повiрку.

Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

Пунктами 9, 30, 32 Правил передбачено, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов`язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, в той час як обов`язком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що саме позивач як виконавець послуг з централізованого водопостачання та водовідведення несе відповідальність за своєчасну повірку засобу обліку води, встановленого у квартирі відповідача, його обслуговування і ремонт, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки.

Включення до тарифів плати за повірку приладів обліку води, в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки не залежало від дій відповідача, оскільки стосується правових взаємовідносин ТОВ «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» як виконавця послуг та органів державної влади і місцевого самоврядування.

До аналогічних висновків прийшов Верховний Суд у постанові від 29.12.2019 року по справі №522/17085/16-ц, від 29.04.2020 року по справі 521/6670/18, від 16.08.2022 року по справі №804/4675/18.

При цьому, Закон України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», який набрав чинності 02.08.2017 року та постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 02.11.2017 року №1344 не визначили обов`язку власника щодо контролю за проведенням періодичної повірки, обслуговування засобів обліку води, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж, такий обов`язок покладається на виконавця послуг.

Така правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 22.02.2023 року по справі №759/23657/20.

За даних обставин, ТОВ «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» як виконавець послуг було зобов`язано здійснити повірку прибору обліку води за власний рахунок, а невиконання позивачем такого обов`язку не повинно мати негативних наслідків для споживача, споживач не повинен нести тягар та оплачувати послуги за нормами споживання у випадку, коли повірку здійснено невчасно (не з вини споживачів) з порушенням термінів, встановлених приписами п. 15 Правил.

Оскільки заборгованість за послугами з водопостачання холодної води і водовідведення у розмірі 7 329,09 гривень виникла у ОСОБА_1 у зв`язку з нарахуванням їй оплати за період з 01.10.2019 року по 30.09.2022 року згідно з діючими нормативами споживання, а не за показаннями її засобів обліку води, що суперечить п. 10 Правил та умовам укладеного між сторонами Договору, відсутні правові підстави для стягнення цієї заборгованості.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено та не підтверджено належними, допустимими та достатніми доказами свої позовні вимоги, а тому позов залишається без задоволення.

З урахуванням відмови у задоволенні позовних вимог, у відповідності до ст. 141 ЦПК України витрати зі сплати судового збору в сумі 2 481 гривень 00 копійок покладаються на позивача.

Відповідно до п. 58 Рішення ЄСПЛ по справі «Серявін та інші проти України» (Заява №4909/04) від 10.02.2010 року визначено, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Керуючись ст. ст. 1,5,17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 4,5,12,13,81,89,133,141,258-259,268,280-285 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 05.06.2023 року.

Суддя О.С. Леонов

05.06.23