Провадження № 2-др/127/34/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ДОДАТКОВЕ)

29.03.2023 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Антонюка В.В.,

за участю секретаря Жмудь Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Вінниця, заяву представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом - адвоката Шикунової А.О. та заяву представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом - адвоката Вдовиченко М.І. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особистою власністю майна, набутого під час шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особистою власністю майна, набутого під час шлюбу.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.03.2023 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задоволено. Розділено майно між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступним чином: визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 52,5 кв.м., житловою площею - 27,6 кв.м. Решту 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 52,5 кв.м., житловою площею - 27,6 кв.м., залишено у власності ОСОБА_2 . Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 996,20 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особистою власністю майна, набутого під час шлюбу - відмовлено. Судові витрати понесені ОСОБА_2 по сплаті судового збору за зустрічним позовом - залишено за нею.

23.03.2023 року на адресу суду надійшла заява представника позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом - адвоката Шикунової А.О. про стягнення судових витрат в порядку ст. 141 ЦПК України, а саме про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесених ним витрат на правничу допомогу в сумі 10 000 грн.

28.03.2023 року на адресу суду надійшла заява представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом - адвоката Вдовиченко М.І. про ухвалення додаткового рішення, в якій вона просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати на правничу допомогу у розмірі 13 000, 00 гривень.

Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та його представник - адвокат Шикунова А.О. в судове засідання не з`явились. На адресу суду надійшла письмова заява представника - адвоката Шикунової А.О., в якій вона просила розгляд справи проводити за її відсутності, підтримала заявлені вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу та просила їх задовольнити.

Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 та її представник - адвокат Вдовиченко М.І. в судове засідання не з`явились. Заяв та клопотань до суду не надали, про причини неявки до суду не повідомили.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що є підстави для ухвалення додаткового рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 270 ч. 1 п. 3 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Як вбачається із рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21.03.2023 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задоволено. Розділено майно між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступним чином: визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 52,5 кв.м., житловою площею - 27,6 кв.м. Решту 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 52,5 кв.м., житловою площею - 27,6 кв.м. - залишено у власності ОСОБА_2 . Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 996,20 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особистою власністю майна, набутого під час шлюбу - відмовлено. Судові витрати понесені ОСОБА_2 по сплаті судового збору за зустрічним позовом - залишено за нею.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі і в тому самому порядку, що й судове рішення протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви.

Статтею 141 ч.1 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат; 3) для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Натомість положеннями п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

Вищевказане узгоджується із позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 03.10.2019 по справі № 922/455/19.

Водночас, за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 і ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 3 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 2 ст. 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин 4, 5, 9 ст.141 ЦПК України.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Заяв та клопотань щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу від сторін не надходило.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Беручи до уваги ч. 2 ст. 141 ЦПК України, заява представника позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом - адвоката Шикунової А.О. підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що між ОСОБА_1 та адвокатом Шикуновою А.О., 08.08.2022 року укладено договір про надання правничої допомоги. Відповідно до пункту 3 даного Договору передбачено, що замовник ОСОБА_1 зобов`язався своєчасно забезпечувати виконавця всім необхідним для виконання завдань, передбачених договором, в тому числі документами в необхідній кількості примірників; оплатити послуги за цим договором в розмірі 10 000,00 гривень. Відповідно до квитанції від 23.03.2023 р. ОСОБА_1 сплатив адвокату Шикуновій А.О. 10 000 грн. відповідно до договору про надання правничої допомоги.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що зазначена сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. є співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи.

Що ж стосується заяви представника відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом - адвоката Вдовиченко М.І. про стягнення витрат на правничу допомогу, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Підпунктом другим частини другої цієї статті визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи вище зазначене, а також те, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.03.2023 року відмовлено в задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особистою власністю майна, набутого під час шлюбу, заявлені вимоги представника відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом - адвоката Вдовиченко М.І. про стягнення витрат на правничу допомогу, до задоволення не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 246, 263-265, 270, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом - адвоката Шикунової Аліни Олександрівни про стягнення судових витрат - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

У задоволенні заяви представника відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом - адвоката Вдовиченко Марії Іванівни про розподіл судових витрат -відмовити.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст додаткового рішення виготовлено 29.03.2023 року.

Суддя: