Дата документу 29.05.2023
Справа № 334/2590/23
Провадження № 2/334/1440/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Гнатюка О.М.,

при секретарі Алєйніковій О.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Мосін Олександр Васильович, до ОСОБА_2 , третя особа: Друга Запорізька державна нотаріальна контора, про встановлення факту постійного проживання єдиною сім`єю разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування згідно із законом, -

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Мосін Олександр Васильович, до ОСОБА_2 , третя особа: Друга Запорізька державна нотаріальна контора, про встановлення факту постійного проживання єдиною сім`єю разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування згідно із законом, який згодом був уточнений.

Позов обґрунтовано наступним чином.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю позивача та відповідача, що підтверджується свідоцтвами про народження, була зареєстрована та постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 з 28.12.1969 року, що підтверджується штампом у паспорті.

У 2018 році стан здоров`я ОСОБА_3 погіршився, у зв?язку із чим позивач був вимушений восени 2018 року переїхати в квартиру, де проживала його мати. Син весь час піклувався про матір, та з цього часу вони мешкали однією сім`єю, мали спільний бюджет, аж до часу її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 . Остання була похована синами сторонами по справі.

Після смерті ОСОБА_3 , її син ОСОБА_1 продовжував проживати в зазначеній квартирі, сплачує за утримання будинку та інші комунальні послуги.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_2 , яка належала останній на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а позивач, у відповідності до частин 3, 5 статті 1268, статті 1270 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , яка сталась 02.04.2022 року.

3 13.05.2022 року по теперішній час позивач перебуває на військовій службі по мобілізації після оголошення в Україні воєнного стану. Зазначене стало приводом, чому він пропустив, передбачений ст. 1269,1270 ЦК України, строк для звернення з заявою до нотаріуса для прийняття спадщини за законом.

Лише 28.02.2023, під час своєї відпустки, позивач зміг звернутися до Другої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 ,.

Постановою нотаріуса Другої Запорізької державної нотаріальної контори вих.N254/02-31 від 21.03.2023 у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено, у якій зазначено, що він пропустив шестимісячний строк для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері.

Так, представник позивача просить встановити факт, що ОСОБА_1 постійно проживав із спадкодавицею ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , єдиною сім`єю на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнати за ним право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері.

01 травня 2023 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якої позов визнає у повному обсязі, на спадщину після смерті матері не претендує.

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, надали заяву про слухання справи без їхньої участі, на позові наполягають.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надав копію спадкової справи №33, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис 889, ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 народився син ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 30.08.1974 року Ленінським відділом РАЦС м. Запоріжжя, актовий запис 1867, ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 народився син ОСОБА_2 .

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , зареєстрованим Запорізьким ВДРАЦС у Запорізькому районі Запорізької області ПСМУ МЮ (м. Дніпро), актовий запис 755, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до копій акту про фактичне проживання особи від 02.05.2023 року та довідку про місце проживання від 29.03.2023 року за №08/197, складеного головою правління ОСББ «Трансформаторщик 8» Васютинською Т.І., засвідчено, що в квартирі АДРЕСА_2 постійно проживали однією сім`єю та мали спільний бюджет з осені 2018 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Останній на теперішній час продовжує проживати у вищевказаній квартирі, сплачує комунальні послуги.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть встановлюватись факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день. з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього кодексу).

Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 p. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини.

Відповідно до п. 16 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.»

Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією. законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

У постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 404/2163/16-ц колегія суддів дійшла до висновку про те, що відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною третьою статті 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.

Дослідивши надані документи, суд вважає встановленим факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини після смерті останньої, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 . Встановлення цього факту заявнику необхідно для прийняття спадщини.

Щодо вимоги про визнання право власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом, суд прийшов до наступного.

Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 18.11.2005 року встановлено, що на праві приватної власності ОСОБА_3 належить квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 45,57 кв.м.; житловою площею 28,0 кв.м., ринкова вартість якої, відповідно до висновку про ринкову вартість нерухомого майна , виготовленого 01.03.2023 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 , становить 472789,00 грн.

ОСОБА_1 звернувся із заявою 28.02.2023 року до Другої Запорізької нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після померлої матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якої зазначив, що крім нього є інші спадкоємці за законом: син померлої, брат заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який на спадщину не претендує (спадкова справа № 33/2023 від 02.03.2023 року).

З матеріалів спадкової справи № 33/2023 від 02.03.2023 року до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , встановлено, що жодних свідоцтв про право на спадщину не видавались у зв`язку із її смертю.

Постановою державного нотаріуса Другої Запорізької державної нотаріальної контори Федченко О.О. від 21.03.2023 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 254/02-31 у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено у зв`язку із тим, що спадкоємцем був пропущений строк на прийняття спадщини.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема, той з подружжя, який його пережив, батьки та діти спадкодавця.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам надано роз`яснення, що будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Даною статтею унормовано, що у випадку, коли особа постійно не проживає із спадкодавцем, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є подана нотаріусу заява.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

У постановах Верховного Суду: від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17 (провадження № 61-38452ск18), від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19) зроблено висновок про те, що державна реєстрація у спірному житловому будинку сама по собі не є беззаперечним доказом постійного проживання на момент смерті спадкодавця за адресою реєстрації.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцем після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5 передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріуса.

На підставі сукупності вищевказаних письмових доказів судом встановлено, що ОСОБА_3 станом на час своєї смерті мала право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Отже, ОСОБА_1 має право на спадкування за законом вказаної квартири, яка належала ОСОБА_3 станом на час її смерті.

З урахуванням наведеного позовні вимоги підлягають задоволенню.

Питання щодо розподілу судових витрат вирішити за нормами ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. ст. 12,13, 76, 77, 81, 258-259, 263-265 280 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Мосін Олександр Васильович, до ОСОБА_2 , третя особа: Друга Запорізька державна нотаріальна контора, про встановлення факту постійного проживання єдиною сім`єю разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування згідно із законом.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю на час її смерті (відкриття спадщини) ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_3 , право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , житлова площа якої складає 28,0 кв.м., загальна площа 45,57 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Гнатюк