Справа № 346/2734/23
Провадження № 2-н/346/408/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 р. м. Коломия

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Коваленко Д.С., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франкіськгаз збут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послугу з постачання природного газу,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Івано-Франкіськгаз збут» звернулось до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу за послугу з постачання природного газув сумі 9927 гривень 96 копійок та судового збору у розмірі 268 гривень 40 копійок.

Положеннями частини 2 статті 160 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) передбачено, що із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

І, згідно з пунктом 3 частини 1 статті 161 ЦПК України (яка має назву: "Вимоги, за якими може бути видано судовий наказ") судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. При цьому суд враховує, що за положеннями пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", до комунальних послуг відноситься і послуга з постачання природного газу.

Проте, в силу положень частини 3 статті 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Таким чином, положення пункту 3 частини 1 статті 161 ЦПК України, у їх поєднанні із положеннями частини 3 статті 19 ЦПК України свідчать про те, що для розгляду у порядку наказного провадження може бути подано заяву, яка містить вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг (в тому числі це може бути і послуга з постачання природного газу), але якщо щодо такої вимоги відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Оскільки наказне провадження не призначено для розгляду заяв щодо вимог, які передбачені статтею 161 ЦПК України, але щодо яких наявний спір про право.

Вказаний висновок суду кореспондується та узгоджується і з положеннями пункту 3 частини 1 статті 165 ЦПК України за яким, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 ЦПК України.

Тобто суддя відмовляє у видачі судового наказу, як у тих випадках, коли заявлено вимогу, що прямо не передбачена переліком, встановленим статтею 161, так і у тих випадках, коли заявлено вимогу, що передбачена цим переліком, проте щодо такої вимоги є спір про право.

При цьому суд врахував положення частини 2 статті 161 ЦПК України якими передбачено, що особа має право звернутись до суду з вимогами, визначеними частиною 1 цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір. Але з огляду на положення частини 3 статті 19 ЦПК України (щодо мети існування наказного провадження) суд констатує, що за наявності спору про право вимоги, така вимога, навіть якщо вона прямо передбачена частиною 1 статті 161 ЦПК України, не може бути розглянута судом у порядку наказного провадження, оскільки у такому разі буде спотворена сама суть наказного провадження, яке не призначено для розгляду вимог щодо яких існує спір.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Івано-Франкіськгаз збут» подало заяву з вимогою, що прямо передбачена статтею 161 ЦПК України, зокрема заяву з вимогою про стягнення заборгованості за послугу з постачання природного газу (житлово-комунальну послугу).

Але 05 червня 2023 року до суду із заявою звернулась ОСОБА_1 із заявою про відмову у видачі судового наказу, в якій вона повідомила, що жодного боргу перед заявником за будь-який період не має. Жодний договір, жодний акт звірки розрахунків чи акт наданого об`єму природного газу вона не підписувала та не погоджувала, як і документи про фактичне споживання газу та конкретну його ціну. Тобто, ОСОБА_1 оспорює право вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франкіськгаз збут» щодо стягнення з неї боргу, у заявленому цим товариством розмірі, та оспорює навіть сам факт наявності свого боргу.

Тому, суд вбачає наявність спору щодо вимоги, яка заявлена товариством до стягнення у вигляді вимоги про стягнення боргу за надані послуги. Через що, суд вимушений відмовити у видачі судового наказу, оскільки товариством заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 ЦПК України, за ознакою безспірності.

У зв`язку із чим, у видачі судового наказу слід відмовити повністю. Але заявник, на підставі частини 2 статті 166 ЦПК України має право звернутись до суду із цими ж вимогами у позовному порядку.

Отже, керуючись статтями 2,19,23,34,160-165,258-261,268,351-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Івано-Франкіськгаз збут» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу за послугу з постачання природного газущодо будинку АДРЕСА_1 в сумі 9927 гривень 96 копійок та судового збору у розмірі 268 гривень 40 копійок, у повному обсязі.

Роз`яснити заявнику, що відмова у прийнятті заяви про видачу судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складання цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Д.С. Коваленко