Справа № 490/6770/23
Центральний районний суд м. Миколаєва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Шолох Л.М., при секретарі Постолатій К.О., розглянувши судове доручення Клайпедського районного суду Литовської республіки про надання правової допомоги для надання дозволу на розгляд справи про визнання особи недієздатною,-

В С Т А Н О В И В:

Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) на адресу Центрального районного суду м. Миколаєва направлено клопотання Клайпедського районного суду Литовської республіки про надання правової допомоги для надання дозволу на розгляд справи про визнання особи ОСОБА_1 недієздатною.

У цьому клопотанні суддя Клайпедського районного суду Крістіна Сушінскайтє запитує право суду Литовської Республіки для вжиття подальших дій та розгляду справи про визнання недієздатною ОСОБА_1 . Також суддя Крістіна Сушінскайтє просить, у разі погодження компетентним органом України питання про розгляд справи в литовському суді, повідомити, за яких умов та підстав може бути визнано особу недієздатною або обмежено дієздатною за законодавством України.

Відповідно до частини першої статті 500 ЦПК України суди України виконують доручення іноземних судів про надання правової допомоги щодо вручення викликів до суду чи інших документів, допиту сторін чи свідків, проведення експертизи чи огляду на місці, вчинення інших процесуальних дій, переданих їм у порядку, встановленому міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено, - дипломатичними каналами.

Між Україною та Литовською Республікою 07 липня 1993 року підписано Договір про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах (дата ратифікації 17 грудня 1993 року, набрання чинності 20 листопада 1994 року, далі - Договір).

Відповідно до частини першої статті 1 громадяни однієї Договірної Сторони користуються на території іншої Договірної Сторони у відношенні своїх особистих та майнових прав таким же правовим захистом, як і її громадяни.

Громадяни однієї Договірної Сторони мають право вільно і без перешкод звертатися до суду, прокуратури, нотаріальних контор (далі іменуються "установи юстиції") і до інших установ іншої Договірної Сторони, до компетенції яких відносяться цивільні, сімейні та кримінальні справи, можуть виступати в них, подавати клопотання, пред`являти позови і здійснювати інші процесуальні дії за тих же умов, що і громадяни цієї держави (частина друга статті 1 Договору).

В статті 23 Договору висвітлено питання щодо обмеження в дієздатності або визнання недієздатним особи.

Частина перша статті 23 Договору визначає, що при обмеженні в дієздатності або визнанні недієздатним застосовується законодавство і є компетентними установи тієї Договірної Сторони, громадянином якої є особа, відносно якої вирішується питання про обмеження в дієздатності або визнання недієздатною.

Якщо установа однієї Договірної Сторони встановить, що є підстави для обмеження в дієздатності або визнанні недієздатним громадянина іншої Договірної Сторони, місце проживання або місцеперебування якого знаходиться на території цієї Договірної Сторони, то вона повідомляє про це відповідну установу іншої Договірної Сторони. Якщо установа, що повідомлена таким способом, заявить, що надає право виконати подальші дії установі за місцем проживання або місцем перебування цієї особи, або не висловиться в трьохмісячний строк, то установа за місцем проживання чи місцем перебування цієї особи може вести справу про обмеження в дієздатності або визнання її недієздатною відповідно до законодавства своєї держави, якщо причина обмеження в дієздатності або визнання недієздатним передбачається також законами тієї Договірної Сторони, громадянином якої є ця особа. Рішення про обмеження в дієздатності або визнання недієздатним повинно бути надіслане відповідній установі іншої Договірної Сторони (частина перша статті 23 Договору).

Відповідно до частини третьої статті 23 Договору положення пунктів 1 та 2 цієї статті застосовуються також при скасуванні обмеження в дієздатності або відновленні громадянина в дієздатності.

У невідкладних випадках, установа за місцем проживання або місцем перебування громадянина іншої Договірної Сторони, що підлягає обмеженню в дієздатності або визнанню недієздатним, може сама вжити заходів, необхідних для захисту цієї особи або її майна. Рішення, яке прийняте у зв`язку з цими заходами, надсилається відповідній установі Договірної Сторони, громадянином якої є ця особа. Таке рішення підлягає скасуванню, якщо установою цієї Договірної Сторони буде постановлено інше (частина четверта статті 23 Договору).

З матеріалів клопотання слідує, що в провадженні судді Клайпедської судової палати Клайпедського районного суду Крістіни Сушінскайтє перебуває цивільна справи №е2YN-6093-971/2022 за заявою ОСОБА_2 громадянки України. Заявник ОСОБА_3 з огляду на наявність у її доньки ОСОБА_4 хронічного психічного захворювання просить суд визнати її недієздатною та встановити над нею опіку.

Вивчивши надані суду матеріали, копію заяви ОСОБА_3 про визнання особи недієздатною, копії свідоцтво про народження ОСОБА_4 , медичне свідоцтва ОСОБА_4 , довідку МСЕК №555832 серії 12ААА, копії дозволів на тимчасове проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд зважаючи на наявну інформацію про стан здоров`я ОСОБА_4 та перебування вказаних осіб на території Литовської Республіки, дійшов висновку про необхідність надати Клайпедського районного суду право для вжиття подальших дій та розгляду справи про визнання недієздатною ОСОБА_1 .

Клопотання в частині надання інформації про те, за яких умов та підстав особу може бути визнано недієздатною або обмежено дієздатною відповідно до вимог чинного законодавства України, також слід задовольнити та надати Клайпедському районному суду запитувану інформацію.

Особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників врегульовано Цивільним кодексом України.

Відповідно до частини першої статті 36 Цивільного кодексу України суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона зловживає спиртними напоями, наркотичними засобами, токсичними речовинами, азартними іграми тощо і тим ставить себе чи свою сім`ю, а також інших осіб, яких вона за законом зобов`язана утримувати, у скрутне матеріальне становище (частина друга статті 36 Цивільного кодексу України).

Цивільна дієздатність фізичної особи є обмеженою з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина четверта статті 36 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 37 Цивільного кодексу України над фізичною особою, цивільна дієздатність якої обмежена, встановлюється піклування.

Частина перша та друга статті 39 Цивільного кодексу України визначає, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 40 Цивільного кодексу України).

Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка (частина перша статті 41 Цивільного кодексу України).

Відповідно до діючого законодавства України, розгляд судом справ про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною здійснюється відповідно до глави 2 Цивільного процесуального кодексу України у порядку окремого провадження (стаття 295 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 295 ЦПК України заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, у тому числі неповнолітньої особи, чи визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у закладі з надання психіатричної допомоги - за місцезнаходженням цього закладу.

Заяву про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи може бути подано членами її сім`ї, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Заяву про обмеження права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією чи іншими доходами або позбавлення її цього права може бути подано батьками (усиновлювачами), піклувальниками, органом опіки та піклування (частина перша та друга статті 296 ЦПК України).

Частина третя статті 296 ЦПК України вказує на те, що заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Вимоги до змісту заяви про визнання особи обмежено дієздатною визначено частиною першою статті 297 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до вказаної норми така заява повинна містити викладені обставини, що свідчать про психічний розлад, істотно впливають на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, чи обставини, що підтверджують дії, внаслідок яких фізична особа, яка зловживає спиртними напоями, наркотичними засобами, токсичними речовинами, азартними іграми тощо, поставила себе чи свою сім`ю, а також інших осіб, яких вона за законом зобов`язана утримувати, у скрутне матеріальне становище.

У заяві про обмеження права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією чи іншими доходами або позбавлення її цього права мають бути викладені обставини, що свідчать про негативні матеріальні, психічні чи інші наслідки для неповнолітнього здійснення ним цього права (частина друга статті 297 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до частини третьої статті 297 Цивільного процесуального кодексу України у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Для визначення стану здоров`я особи судом призначається експертиза (стаття 298 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 298 Цивільного процесуального кодексу України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

У виняткових випадках, коли особа, щодо якої відкрито провадження у справі про обмеження її у цивільній дієздатності чи визнання її недієздатною, явно ухиляється від проходження експертизи, суд у судовому засіданні за участю лікаря-психіатра може постановити ухвалу про примусове направлення фізичної особи на судово-психіатричну експертизу (частина друга статті 298 Цивільного процесуального кодексу України).

Справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, стосовно якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її адвоката та представника органу опіки та піклування. З урахуванням стану здоров`я особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її участь у розгляді справи може відбуватися у режимі відеоконференції з психіатричного чи іншого лікувального закладу, в якому перебуває така особа, про що суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі. Питання про виклик фізичної особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, вирішується в кожному випадку судом із урахуванням стану її здоров`я. Для визначення фактичної можливості такої особи з`явитися в судове засідання, а також про можливість особисто дати пояснення по суті справи у разі необхідності суд може призначити відповідну експертизу (частина перша статті 299 Цивільного процесуального кодексу України).

Розгляд справ про визнання особи недієздатною або обмеження її дієздатності розглядається у складі одного судді і двох присяжних, які при здійсненні правосуддя користуються всіма правами судді.

За результатами розгляду відповідної заяви, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 Цивільного процесуального кодексу України).

Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років (частина шоста статті 300 Цивільного процесуального кодексу України).

Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті (частина сьому статті 300 Цивільного процесуального кодексу України).

На підставі викладеного, керуючись статтями 36, 37, 39, 40 Цивільного кодексу України, 258, 260, 261, 353, 501 ЦПК України, Договору між Україною і Литовською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах (Договір ратифіковано Постановою ВР N 3737-XII (3737-12) від 17.12.93) суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання Клайпедського районного суду Литовської республіки про надання правової допомоги для надання дозволу на розгляд справи про визнання особи ОСОБА_1 недієздатною - задовольнити.

Надати Клайпедському районному суду Литовської республіки право для вжиття подальших дій та розгляду справи про визнання недієздатною ОСОБА_1 .

Надати Клайпедському районному суду Литовської республіки інформацію щодо підстав та умов, за яких особу може визнано недієздатною або обмежено дієздатною за законодавством України, у редакції, викладеній у мотивувальній частині цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.М.Шолох