ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/651/21 Номер провадження 22-ц/814/513/23Головуючий у 1-й інстанції Т.В. Поліщук Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - судді-доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Московського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2021 року, ухвалене суддею Поліщук Т.В., повний текст рішення складено - дата не вказана

у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору припиненим, -

В С Т А Н О В И В:

19 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору припиненим, в якому просив суд визнати припиненим з 05.03.2014 року кредитний договір №0 від 20.04.2007 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 про надання кредиту в сумі 338000,00 швейцарських франків; припинити дії АТ «УкрСиббанк» по нарахуванню відсотків за кредитним договором з дати ухвалення судового рішення; визнати протиправними дії АТ «УкрСиббанк» по нарахуванню відсотків за кредитним договором після пред`явлення позивачем вимоги про дострокове погашення боргу в розмірі 2 428 582,30 грн. (шляхом пред`явлення позову до Дзержинського районного суду м. Харкова у справі №638/1385/14-ц); відновити становище позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором, яке існувало у позичальника станом на дату вимоги про дострокове погашення боргу в розмірі 2 428 582,30 грн., відповідно до якого борг позивача за кредитним договором становить 2 428 582,30 грн.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору №0 від 20.04.2007 року, позивач отримав кредит (грошові кошти) в сумі 338 000,00 швейцарських франків. З певного періоду часу ним допускались порушення умов договору в частині повернення отриманого кредиту, у зв`язку з чим станом на 22.01.2014року у нього перед банком виникла заборгованість і банк звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом до позивача та до поручителя ОСОБА_2 про солідарне стягнення суми боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом в розмірі 268 570 швейцарських франків 33 сантима, що за курсом НБУ станом на 22.01.2014 року становить 2 349 763,71 грн., з яких: 230 529,41 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 22.01.2014 року становить 2 016 937,77 грн. - кредитна заборгованість; 38 040,92 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 22.01.2014 року становить 332 825,94 грн. - заборгованість по процентам; 9 008,71 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 22.01.2014 становить 78 818,59 грн. -заборгованість по сплаті пені за порушення терміну повернення кредиту та процентів, а всього 2 428 582,30 грн. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.06.2014 року у справі №638/1385/14-ц, яке залишено без змін в частині стягнення боргу ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 07.02.2017 року, позовні вимоги АТ «УкрСиббанк» про стягнення з позичальника та поручителя заборгованості у розмірі 2 428 582,30 грн. задоволені. Позивач зазначає, що 22.01.2014 року шляхом подання позовної заяви до Дзержинського районного суду м. Харкова у справі №638/1385/14-ц банк пред`явив до позивача вимогу про дострокове повернення суми кредиту, та, отже, кінцевим строком повернення кредиту, відповідно до п.1.3. кредитного договору було змінено дату з 20.04.2018 на 04.03.2014. Позивач вважає, що після направлення йому письмового повідомлення з вимогою про дострокове повернення всієї суми кредиту, кредитний договір припинив свою дію, та подальше нарахування будь-яких сум процентів та інші платежів додатково до сплати на користь кредитора на підставі кредитного договору банком суперечить вимогам чинного законодавства України та умовам кредитного договору від 05.03.2014. Проте, АТ «УкрСиббанк» продовжує нарахування відсотків, незважаючи на припинення правовідносин по кредитному договору.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору №0 від 20.04.2007 року припиненим, про визнання протиправними та припинення дій щодо нарахування відсотків та відновлення становища - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що є помилковими, недоведеними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, доводи позивача про те, що його зобов`язання по кредитному договору перед банком є припиненими, у зв`язку з чим суд їх відхилив. Надісланням вимоги кредитор не припиняє укладений із боржником кредитний договір, а вимагає дострокового погашення повної суми заборгованості. При цьому, кредитор втрачає виключно право вимоги процентів за подальші платежі, сплата тіла кредиту з уже нарахованими процентами і пенею підлягає обов`язковому виконанню. На час розгляду справи зобов`язання позивача перед банком є невиконаним та судом не встановлено жодної з підстав, визначених ст.ст. 599-609 ЦК України для визнання припиненим зобов`язання позивача перед банком за кредитним договором. Суд першої інстанції також прийшов до висновку про безпідставність решти позовних вимог, оскільки такі є похідними від вимоги про визнання дії кредитного договору припиненою.

В апеляційній скарзі, яка надійшла до Харківського апеляційного суду 22.02.2022 року, ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що станом на дату звернення до суду першої інстанції з позовом у цій справі є усі підстави для визнання правовідносин по кредитному договору припиненими. Припинення договору не означає того, що якась із сторін звільняється від виконання встановлених зобов`язань, однак означає, що в силу певних дій однієї із сторін правовідносин ці правовідносини зупинилися на певному обсязі обов`язків сторін і певному обсязі прав, що кореспондуються цим обов`язкам та подальша їх реалізація і збільшення силу положень кредитного договору має припинитися. Однак, АТ «УкрСиббанк» продовжував нарахування йому відсотків, не дивлячись на припинення правовідносин по кредитному договору, що порушує його права та суперечить його інтересам. Вказує, що до переліку способів захисту прав та законних інтересів, встановлених ст. 16 ЦК України, належить такий спосіб як припинення дії, яка порушує право, та відновлення становища, яке існувало до порушення. З урахуванням того, що суд може припинити дію банку, яка порушує право лише з дня винесення судового рішення, тобто суд може припинити дію банку по протиправному нарахуванню суми боргу за процентами і пенею лише в майбутньому, а не у минулому, однією з позовних вимог була вимога про застосування такого способу захисту права як відновлення становища, яке існувало на момент пред`явлення вимоги та подання позову банком, а саме встановити, що сума боргу перед банком станом на дату винесення цього рішення становить 2 349 763,71 грн., яка була стягнута судовим рішенням. Вказує, що кредитний договір є припиненим з 05.03.2014 року, з дня наступного за днем, який було визначено банком як дата повернення кредиту, з цього дня банк втратив право нараховувати проценти на підставі кредитного договору. Вказує, що правова позиція Верховного Суду щодо безпідставності нарахування банком процентів у розмірі, встановленому в договорі, після пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту і звернення з такими вимогами до судку, підтверджена у постанові від 06.02.2019 року у справі №175/4753/15-ц. Крім цього, посилається на постанову Верховного Суду у справі №643/9153/19 від 08.07.2020 року, в якій встановлено, що строк дії кредитного договору змінюється банком в односторонньому порядку та закінчується в момент пред`явлення такої вимоги. Також вказує на те, що задоволення позову про визнання відсутності кореспондуючого обов`язку особи-боржника у відповідних правовідносинах є спрямованим на усунення правової невизначеності, тобто відповідне судове рішення має забезпечити, щоб обидві сторони правовідносин могли у майбутньому знати про права одна одної та діяти, не порушуючи їх, а тому такий спосіб захисту є виключно превентивним. Для захисту права відповідача у ситуації, коли кредитор вже звернувся з вказаним позовом про стягнення коштів, не потрібно заявляти зустрічний позов, а останній не може бути задоволений. Вказує, що судом не застосовано норму права, шо міститься у ст. 16 ЦК України, якою передбачено повноваження суду з припинення дії, яка порушує право, та судом не припинено дії банку з безпідставного нарахування відсотків за кредитним договором після звернення відповідача до суду про стягнення суми заборгованості, а також не застосовано абз.2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України, ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якими передбачено часове обмеження права на нарахування відсотків за кредитним договором. Також вказує на те, що його не було повідомлено про час та місце розгляду справи, внаслідок чого він не брав участь у розгляді справи у суді першої інстанції. Також посилається на нові обставини справи, які відбулися після ухвалення рішення суду першої інстанції, та які мають значення для правильно вирішення справи, а саме, що 16.09.2021 року банком був укладений договір факторингу з ТОВ «Інвестмент Юніон», 17.09.2021 року ТОВ «Інвестмент Юніон» та ТОВ «Фінанс Проперті Групп» уклали договір відступлення прав вимоги, що з 16.09.2021 року новим кредитором та іпотекодержателем за зобов`язаннями є ТОВ «Фінанс Проперті Групп», що 18.01.2022 року було прийнято рішення про проведення державної реєстрації права власності на квартиру за цією юридичною особою, згідно вимоги про усунення порушень від 22.09.2021 року розмір заборгованості станом на 16.09.2021 року складає 15 312 043,40 грн. Також посилається на незаконність заяви відповідача про застосування позовної давності до його позовних вимог та невідповідності обгрунтування судом висновку щодо не застосування позовної давності. Вказує, що відповідач не зазначив, з якого саме часу почався перебіг позовної давності за його позовом та якими матеріалами справи підтверджується дата початку перебігу позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «УкрСиббанк» просить її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У відповіді на відзив представник позивача - адвокат Мордак І.С. просить задовольнити апеляційну скаргу та позовні вимоги в повному обсязі.

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

З 29.07.2022 року дана цивільна справа перебуває у провадженні Полтавського апеляційного суду (а.с. 125).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 12.09.2022 року у справі відкрито апеляційне провадження (а.с. 128).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 14.11.2022 року справа призначена до апеляційного розгляду на 10-00 год. 31.05.2023 року, з повідомленням учасників справи (а.с. 129).

У судове засідання Полтавського апеляційного суду учасники справи повторно не з`явилися, представник позивача - адвокат Мордак І.С. подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю надання часу для залучення співвідповідача у справі. Заяв та клопотань від інших учасників справи про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 20.04.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №0, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти у формі поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту поновлювальної кредитної лінії, що дорівнює 338 000,00 швейцарських франків, та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором. Надання кредиту здйснюється на підставі заяви позивальника з 20.04.2007 року (п.1.2.1). Позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (додаток №1), але в будь-якому випадку не пізніше 20.04.2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього договору на підставі будь-якого з п.п.2.3., 4.9., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10, 7.4., 9.2., 9.14 договору (а.с. 8-11).

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.06.2014 року у справі №638/1385/14-ц, яке набрало законної сили та залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 07.02.2017 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за кредитним договором №0 від 20.04.2007 року у розмірі 268 570 швейцарських франків 33 сантима, що за курсом НБУ станом на 22.01.2014 року становить 2 349 763,71 грн., з яких: 230 529,41 швейцарських франків, що за куркосм НБУ станом на 22.01.2014 року становить 2 016 937,77 грн. - кредитна заборгованість; 38 040,92 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 22.01.2014 року становить 332 825,94 грн. - заборгованість по процентам та заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредитом у розмірі 9 008 швейцарських франків 71 сатим, що за курсом НБУ станом на 22.01.2014 року становить 78 818,59 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір у розмірі 1827 грн. 00 коп. з кожного (а.с. 4-7).

Вказаними судовими рішеннями встановлено, що між позичальником та банком укладено додаткову угоду №2 від 25.08.2011 року до кредитного договору, відповідно до якої змінено форму кредитування з кредитної лінії на кредит без права отримання позичальником нових траншів, та встановлено фіксовану суму кредиту. В той же день 25.08.2011 року укладено додаткову угоду №1 до договору поруки, у зв`язку з укладанням між банком і позичальником ОСОБА_1 зазначеної вище додаткової угоди №2 від 25.08.2011 року.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості за кредитом ОСОБА_1 станом на 31.05.2021 року за кредитним договором №0 від 20.04.2007 року наявна заборгованість у розмірі 518 968,72 швейцарських франків, з яких: заборгованість за кредитом - 230 529,41 швейцарських франків; заборгованість за процентами за користування кредитом 61 921,78 швейцарських франків; заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором строк у розмірі 226 517,53 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 31.05.2021 року всього становить 15 812 821,20 грн.

Надаючи оцінку доводам позивача, суд першої інстанції врахував наявність преюдиційних обставин, встановлених рішеннями Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.06.2014 та Апеляційного суду Харківської області від 07.02.2017 про солідарне стягнення з позичальника та поручителя на користь банку кредитної заборгованості за договором від 22.01.2014, які набрали законної сили.

Щодо застосування позовної давності за заявою відповідача суд першої інстанції зазначив, що позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості.

Вищезазначене узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 372/1036/15-ц.

При вирішенні спору суд першої інстанції виходив з наступного.

Згідно частин 4,5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Згідно із частиною 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.ст. 6,627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно достатті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 526,530,610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до статей 599-609 ЦК України, підставами припинення зобов`язання є: припинення зобов`язання виконанням, припинення зобов`язання переданням відступного, припинення зобов`язання зарахуванням, припинення зобов`язання за домовленістю сторін, припинення зобов`язання прощенням боргу, припинення зобов`язання поєднанням боржника і кредитора в одній особі, припинення зобов`язання неможливістю його виконання, припинення зобов`язання смертю фізичної особи та припинення зобов`язання ліквідацією юридичної особи.

У постанові Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року у справі №3-123гс14 зроблено висновок, що «зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК). Належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

За загальним правилом зобов`язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (стаття 598 ЦК, стаття 202 Господарського кодексу України). Перелік цих підстав наведено у статтях 599-601,604-609 ЦК. Системний аналіз зазначених норм дає змогу дійти висновку, що закон не передбачає такої підстави для припинення зобов`язання, яке лишилося невиконаним, як закінчення строку дії договору.

Положеннями статті 593 ЦК Українине передбачено такої підстави для припинення зобов`язання, як зміна банком строку дії кредитного договору шляхом направлення вимоги на адресу позичальника про дострокове погашення кредиту. Вимога про дострокове погашення кредиту змінює лише термін кредитування, але не припиняє відносин щодо виконання умов кредитного договору.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який набрав законної сили.

Суть преюдиції полягає і в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності. Тобто, преюдиціальні факти слід відрізняти від оцінки іншим судом певних обставин.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі №522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20) зазначено, що визнання права як у позитивному значенні (визнання існуючого права), так і в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у правовій визначеності. Для належного захисту інтересу від юридичної невизначеності у певних правовідносинах особа може на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України заявити вимогу про визнання відсутності як права вимоги в іншої особи, що вважає себе кредитором, так і свого кореспондуючого обов`язку, зокрема у таких випадках: кредитор у таких правовідносинах без звернення до суду з відповідним позовом може звернути стягнення на майно особи, яку він вважає боржником, інших осіб або інакше одержати виконання поза волею цієї особи-боржника в позасудовому порядку; особа не вважає себе боржником у відповідних правовідносинах і не може захистити її право у межах судового розгляду, зокрема, про стягнення з неї коштів на виконання зобов`язання, оскільки такий судовий розгляд кредитор не ініціював (наприклад, кредитор надсилає претензії, виставляє рахунки на оплату тощо особі, яку він вважає боржником). Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду. Тому спосіб захисту інтересу, передбачений пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України, може застосовуватися лише в разі недоступності позивачу можливості захисту його права. Задоволення позову про визнання відсутності права вимоги в особи, що вважає себе кредитором, і відсутності кореспондуючого обов`язку особи-боржника у відповідних правовідносинах є спрямованим на усунення правової невизначеності. Тобто, відповідне судове рішення має забезпечити, щоби обидві сторони правовідносин могли у майбутньому знати про права одна одної та діяти, не порушуючи їх. А тому такий спосіб захисту є виключно превентивним. Якщо кредитор, який діяв в умовах правової невизначеності, у минулому порушив права особи, яку він вважає боржником, то для останнього ефективним способом захисту буде той, який спрямований на захист порушеного права, а не на превентивний захист інтересу. Тобто звернення з позовом для усунення правової невизначеності, яка існувала у минулому, в означеній ситуації не є ефективним способом захисту. Зокрема, якщо суд розглядає справу про стягнення з боржника коштів, то останній має захищати свої права саме в цьому провадженні, заперечуючи проти позову та доводячи відсутність боргу, зокрема відсутність підстав для його нарахування, бо вирішення цього спору призведе до правової визначеності у правовідносинах сторін зобов`язання. Наявність відповідного боргу чи його відсутність, як і відсутність підстав для нарахування боргу, є предметом доказування у спорі про стягнення з відповідача коштів незалежно від того, чи подав останній зустрічний позов про визнання відсутності права кредитора, зокрема про визнання поруки припиненою. Тому для захисту права відповідача у ситуації, коли кредитор вже звернувся з вказаним позовом про стягнення коштів, не потрібно заявляти зустрічний позов, а останній не може бути задоволений. Аналогічно після звернення кредитора з позовом про стягнення коштів боржник не може заявляти окремий позов про визнання відсутності права вимоги в кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника. Такий окремий позов теж не може бути задоволений, оскільки боржник має себе захищати у судовому процесі про стягнення з нього коштів, заперечуючи проти відповідного позову кредитора, наприклад, і з тих підстав, що порука припинилася. Застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите. У разі, якщо кредитор уже ініціював судовий процес, спрямований на захист порушеного, на йогодумку, права, або такий спір суд уже вирішив, звернення боржника з позовом про визнання відсутності права вимоги у кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника не є належним способом захисту.

Апеляційний суд у складі колегії суддівпогоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є визнання припиненим з 05.03.2014 року кредитного договору №0 від 20.04.2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 про надання кредиту в сумі 338000,00 швейцарських франків; припинення дій АТ «УкрСиббанк» по нарахуванню відсотків за кредитним договором з дати ухвалення судового рішення; визнання протиправними дій АТ «УкрСиббанк» по нарахуванню відсотків за кредитним договором після пред`явлення позивачем вимоги про дострокове погашення боргу в розмірі 2 428 582,30 грн. (шляхом пред`явлення позову до Дзержинського районного суду м. Харкова у справі №638/1385/14-ц); відновлення становища позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором, яке існувало у позичальника станом на дату вимоги про дострокове погашення боргу в розмірі 2 428 582,30 грн., відповідно до якого борг позивача за кредитним договором становить 2 428 582,30 грн.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Як правильно встановив суд першої інстанції, відсутні законні підстави, передбачені ст.ст. 599-609 ЦК України, для визнання припиненим зобов`язання позивача перед банком за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги про те, що станом на дату звернення до суду першої інстанції з позовом у цій справі є усі підстави для визнання правовідносин по кредитному договору припиненими, що припинення договору не означає того, що якась із сторін звільняється від виконання встановлених зобов`язань, однак означає, що в силу певних дій однієї із сторін правовідносин ці правовідносини зупинилися на певному обсязі обов`язків сторін і певному обсязі прав, що кореспондуються цим обов`язкам та подальша їх реалізація і збільшення силу положень кредитного договору має припинитися, то ці доводи не заслуговують на увагу та не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, з огляду на вище викладене.

Доводи апеляційної скарги про те, що АТ «УкрСиббанк» продовжував нарахування йому відсотків, не дивлячись на припинення правовідносин по кредитному договору, що порушує його права та суперечить його інтересам, що до переліку способів захисту прав та законних інтересів, встановлених ст. 16 ЦК України, належить такий спосіб як припинення дії, яка порушує право, та відновлення становища, яке існувало до порушення, тому суд може припинити дію банку, яка порушує право лише з дня винесення судового рішення, то ці доводи також не заслуговують на увагу, оскільки є суб`єктивним тлумаченням позивача фактичних обставин та норм діючого законодавства.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивача не було повідомлено про час та місце розгляду справи, внаслідок чого він не брав участь у розгляді справи у суді першої інстанції, то ці доводи не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, виходячи з наступного. У прохальній частині позову позивач ОСОБА_1 просив пощовну заяву розглядати за його відсутності та за відсутності його представника у судовому засіданні (а.с. 3). Крім цього, ухвалою суду першої інстанції від 22.01.2021 року у даній справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження (а.с. 15-156). Згідно супровідного листа від 22.01.2021 року на адресу позивача, вказану у позові ( АДРЕСА_1 ) рекомендованим повідомленням про вручення пощтового відправлення направлені копія ухвали суду від 22.01.2021 року та судова повістка на 12.04.2021 року10-30 год. (а.с. 17), які були вручені адресату 29.03.2021 року працівником поштового зв`язку (а.с. 20). Згідно довідки секретаря у судове засідання 12.04.2021 року сторони не з`явилися (а.с. 38). Інформація про дату, час та місце розгляду справи доступна на сайті «Судова влада». Колегія суддів також звертає увагу на те, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й усіх осіб, які беруть участь у справі. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (див. mutatis mutandis рішення у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" (Case of Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.89, N 11681/85)). Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див. mutatis mutandis, рішення у справах "Олександр Шевченко проти України" (Case of Aleksandr Shevchenko v. Ukraine) від 26.04.2007, N 8371/02 та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) від 14.10.2003, заява N 50966/99)).

Виходячи з того, що позивач отримав копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, а також судову повістку у перше судове засідання на 12.04.2021 року, тому є підстави вважати, що він належним чином був повідомлений про розгляд його справи судом. З огляду на викладену позицію позивача у прохальній частині позові про розгляд справи у його відсутність та у відсутність його представника, а також на те, що позивач після отримання ухвали суду та судової повістки інших за змістом заяв не подавав суду, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи відповідача про розгляд справи у його відсутність не є підставою для скасування рішення суду.

Доводи апеляційної скарги відносно нових обставин справи, які відбулися після ухвалення рішення суду першої інстанції, та які, як вважає позивач, мають значення для правильно вирішення справи, то ці доводи не є підставою для скасування законного і обгрунтованого рішення суду першої інстанції, оскільки згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимоги і на підставі доказів, поданих учасником справи або витребуваних сужом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вказує позивач, ці обставини виникли після ухваленого у справі рішення, тому вони не можуть братися апеляційним судом до уваги, оскільки на час розгляду позову вони не існували, не були предметом дослідження судом першої інстанції.

Доводи апеляційної інстанції щодо незаконності заяви відповідача про застосування позовної давності до його позовних вимог та невідповідності обгрунтування судом висновку щодо не застосування позовної давності, що відповідач не зазначив, з якого саме часу почався перебіг позовної давності та якими матеріалами справи підтверджується дата початку перебігу позовної давності, то ці доводи також не заслуговують на увагу, оскільки у мотивувальній частині рішення суд першої інстанції дав оцінку заяві відповідача щодо застосування строку позовної давності, суд першої інстанції строк позовної давності не застосовував, суд відмовив у позові по суті позовних вимог з підстав його необгрунтованості, вказавши на те, що строк позовної давності застосовується у разі порушення права або охоронюваного законом інтересу позивача, чого у даній справі судом не було встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги також не заслуговують на увагу та не дають підстав для скасування судового рішення, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки усім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 червня 2023 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов