Провадження № 2-п/185/14/23
У Х В А Л А

30 березня 2023 року суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Болдирєва У.М., ознайомившись із заявою адвоката Боженко Ганни Валеріївни, поданою в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення,

В С Т А Н О В И В:

24 березня 2024 року надійшла заява, подана адвокатом Боженко Ганною Валеріївною, про перегляд заочного рішення Сватівського районного суду Луганської області від 14 лютого 2019 року у справі № 426/16186/18 за позовом Виконавчого комітету Лисичанської міської ради як органу опіки та піклування в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Комунальний заклад «Лисичанський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

27 березня 2023 року здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Заявник просить поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, зазначає, що відповідачка отримала копію заочного рішення на початку 2020 року, через юридичну необізнаність подала не заяву про його перегляд, а апеляційну скаргу. Ухвалою Луганського апеляційного суду від 12 червня 2020 року апеляційну скаргу відповідачки на заочне рішення було повернуто як передчасну. Після цього відповідачка налагодила контакт із родиною ОСОБА_3 , в якій проживав її син, ОСОБА_4 не перешкоджала відповідачці у спілкуванні з сином, але просила не оскаржувати судове рішення про позбавлення батьківських прав, мотивуючи тим, що тоді у неї заберуть дитину і віддадуть до дитячого будинку. В той час відповідачка знаходилася у вразливому стані, більше думала про дитину, щоб їй було краще, тому погодилася не оскаржувати судове рішення. Наприкінці 2021 року ОСОБА_4 почала обмежувати спілкування відповідачки з сином, а потім взагалі стала відмовляти у спілкуванні з дитиною відповідачці та її родичам.

Тому заявник просить визнати поважними зазначені причини пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, зважаючи на активні дії відповідачки по розшуку свого сина, намагання підтримувати контакти з дитиною та її вихователями, бажання приймати участь у житті дитини, з метою захисту права відповідача та її дитини на спілкування.

Відповідно до частини 4 статті 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Згідно прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішеннях ЄСПЛ, постановлених за результатами розгляду справ «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року, зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулювання з боку держави.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст.6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод»).

Відповідно до положень статті 284 ЦПК України, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення ухвалено судом 14 лютого 2019 року, відповідачка подала на це рішення апеляційну скаргу, яку було повернуто, як подану передчасно, ухвалою Луганського апеляційного суду від 12 червня 2020 року.

У даній ухвалі апеляційним судом зазначено, що процесуальним законом визначено спеціальний порядок перегляду заочного рішення і такий проводиться саме судом, що ухвалив заочне рішення та лише у разі залишення заяви відповідача про перегляд заочного рішення без задоволення таке може бути оскаржене в загальному порядку, подану апеляційну скаргу слід повернути відповідачці, що не позбавляє її права звернутися до суду першої інстанції з заявою про перегляд оскаржуваного заочного рішення.

Таким чином ухвалою апеляційного суду від 12 червня 2020 року ОСОБА_1 було роз`яснено її право звернутися з заявою про перегляд заочного рішення до суду першої інстанції, однак відповідачка з власної волі не скористалася цим правом, вирішила не оскаржувати судове рішення, хоча жодних об`єктивних перешкод для звернення до суду не існувало.

Поважними причинами пропуску строку визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами. Про це нагадав Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду при розгляді справи № 360/4485/19.

У даному випадку відповідачка не зверталася до суду з заявою про перегляд заочного рішення з власної волі, тобто нею було прийнято таке рішення за відсутності будь-яких обставин, які безпосередньо унеможливлювали чи ускладнювали можливість вчинення процесуальної дії у визначений законом строк.

Оскільки заявником не надано будь-яких доказів існування поважної причини пропуску строку звернення до суду, у продовженні цього строку слід відмовити.

Як передбачено статтею 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

При цьому ОСОБА_1 не позбавлена можливості звернутися до суду з заявою про надання їй права на побачення з дитиною (стаття 168 Сімейного кодексу України) або з позовом про поновлення батьківських прав (стаття 169 Сімейного кодексу України).

Керуючись статтями 126, 127, 284 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви адвоката Боженко Ганни Валеріївни, поданої в інтересах ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Залишити без розгляду заяву, подану адвокатом Боженко Ганною Валеріївною в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Сватівського районного суду Луганської області від 14 лютого 2019 року у справі № 426/16186/18 за позовом Виконавчого комітету Лисичанської міської ради як органу опіки та піклування в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Комунальний заклад «Лисичанський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається Дніпровському апеляційному суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя У.М. Болдирєва