Справа № 346/3843/22
Провадження № 22-ц/4808/755/23
Головуючий у 1 інстанції Коваленко Д. С.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Василишин Л.В., Фединяка В.Д.,

секретаря Возняк В.Д.,

з участю представника особи, яка подала апеляційну скаргу, ОСОБА_1 , представника третьої особи Мазура Д.Г., представника третьої особи Максим`юк В.Я., позивача ОСОБА_2 , представника позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 до Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Міністерство оборони України та Коломийська міська рада Івано-Франківської області, про визнання відмови безпідставною та зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою представника Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Коваленком Д.С. 01 березня 2023 року у м.Коломия, повний текст якого складено 13 березня 2023 року,

в с т а н о в и в:

У вересні 2022 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 поданий позов до Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Міністерство оборони України, Коломийська міська рада Івано-Франківської області, про визнання відмови безпідставною та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовано тим, що на підставі рішення виконавчого комітету Корницької сільської ради, позивачам надано ордер на вселення у жиле приміщення (квартира АДРЕСА_1 ), яке не було службовим і ніколи не визнавалось таким після їх вселення. Після реєстрації місця проживання (24.12.2003р.), позивачі звернулись із заявою до відповідача про надання дозволу на приватизацію цієї квартири, проте отримали відмову із посиланням на те, що квартира є службовою.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 26 лютого 2020 року, яке набрало законної сили (правомірність якого підтверджено постановою Верховного Суду від 02 лютого 2022 року), за ОСОБА_2 визнано право на приватизацію вказаної квартири. 23 червня 2022 року позивачі звернулись до відповідача із заявою та доданими до неї документами щодо приватизації цієї квартири, однак їм безпідставно відмовлено, так як квартира є службовою.

Ордер видано на загальних підставах у відповідності до вимог ст. 58 ЖК УРСР і у відповідності до ст.59 ст.ЖК УРСР недійсним він не визнавався.

Просили визнати безпідставною відмову Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району від 30.06.2022 року щодо передачі у власність позивачів квартири АДРЕСА_1 та зобов`язати відповідача відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» оформити позивачам приватизацію вказаного житлового приміщення;

зобов`язати Івано-Франківську квартирно-експлуатаційну частину району відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» оформити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 приватизацію житлового приміщення за адресою: квартира АДРЕСА_1 (а.с.1-6, том.1 ).

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01 березня 2023 року позовну заяву задоволено частково.

Визнано незаконною відмову, оформлену протоколом Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району №35 від 30 червня 2022 року, у приватизації ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_1 .

Зобов`язано Івано-Франківську квартирно-експлуатаційну частину району відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19 червня 1992 року №2482-XIІ, повторно розглянути заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від 23 червня 2022 року про приватизацію квартири за вищевказаною адресою.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Вирішено питання судових витрат (а.с.226-238, том.1).

Не погодившись з рішенням суду, представник Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що у спірних правовідносинах відповідачі наділені повноваженнями приймати рішення, що впливають на можливість реалізації позивачем соціальних гарантій забезпечення жилими приміщеннями у силу його особливого статусу, визначеного Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто внаслідок проходження ним публічної служби, різновидом якої є військова служба.

Оскільки військова служба є різновидом служби публічної, тому спори з приводу проходження військової служби, зокрема з приводу соціального захисту військовослужбовців (включно зі спорами з військовими частинами щодо реалізації гарантій забезпечення військовослужбовців житловими приміщеннями), належать до юрисдикції адміністративних судів.

Носієм соціальної гарантії, у реалізації якої, на думку позивача, його протиправно позбавили, він став саме у зв`язку з проходженням військової служби, тому цей спір військовослужбовця щодо реалізації цього права слід розглядати за правилами тієї юрисдикції, яка вирішує спори з приводу проходження публічної служби.

Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2022 року у справі №362/643/21

Зважаючи на характер правовідносин у цій справі, цей спір має розглядатись у порядку адміністративного судочинства.

Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким провадження у справі закрити (а.с.3-8, том.2).

Позивач ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу.

Вказує, що спір, який перебуває на розгляді у суді не стосується реалізації позивачами соціальних гарантій забезпечення житловими приміщеннями під час проходження військової служби, не є публічно-правовим, а спірні правовідносини є цивільно-правовими, обумовлені порушенням майнового приватного права стосовно передачі у власність житлового приміщення.

Івано-Франківська квартирно-експлуатаційна частина району реалізує свої повноваження щодо оформлення приватизації квартири та її передачі з державного житлового фонду у приватну власність (на підставі правового регулювання встановленого нормативними актами у спірних правовідносинах щодо приватизації квартири виступає як власник житлового фонду Міністерства оборони України, що знаходиться на її балансі), тобто перебуває з позивачами у приватноправових відносинах.

Просить рішення суду залишити без змін(а.с.41-44,том.2).

У судове засідання не з`явилися позивачі ОСОБА_3 і ОСОБА_5 , про день місце та час розгляду справи повідомлені належним чином у спосіб направлення рекомендованої кореспонденції.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому колегія суддів розглянула справу у відсутності позивача ОСОБА_5 і позивачки ОСОБА_3 , представництво якої забезпечено.

В силу ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника особи, яка подала апеляційну скаргу, ОСОБА_1 , представника третьої особи Мазура Д.Г., представника третьої особи Максим`юк В.Я., позивача ОСОБА_2 , представника позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст.367 ЦПК України законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає її обґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст.1,2,5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року, статті 118 Житлового кодексу (в редакції, чинній на день прийняття рішення виконавчим комітетом), встановивши, що на час надання житла позивачам для проживання спірна квартира не мала статусу службової, позаяк рішення про її включення до числа службових виконавчим комітетом не приймалось (суду не надано будь-якого рішення виконавчого комітету про включення квартири АДРЕСА_1 ), тому дійшов висновку про наявність порушеного права позивачів на приватизацію спірної квартири, яке підлягає судовому захисту шляхом визнання незаконною відмови у приватизації квартири.

Проте, апеляційний суд не погоджується із такою позицією суду першої інстанції, вважаючи, що судом порушені правила юрисдикційності спору.

Встановлено, що 22 вересня 2003 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 №171, прийнято рішення про виділення службового житла для забезпечення військовослужбовців і членів їх сімей до надходження їх черговості на одержання житла для постійного проживання. У списку серед військовослужбовців був і ОСОБА_2 зі складом сім`ї чотири особи, на якого виділено квартиру АДРЕСА_1 (а.с.72, том.1).

На підставі рішення виконавчого комітету Корницької сільської ради "Про видачу ордерів на заселення житлової площі" від 23.12.2003 року №40 ОСОБА_2 , ОСОБА_7 (дружина), ОСОБА_8 (син) та ОСОБА_5 (син) видано ордер №009 серії ВЧ-10 від 23.12.2003 року на жиле приміщення, тобто зазначену квартиру (а.с.10, том.1).

24 грудня 2003 року позивачі вселились у зазначену квартиру та зареєстрували в ній своє місце проживання (а.с.217-221, том.1 - копія рішення Коломийського міськрайонного суду, що набрало законної сили; а.с.31-33,том.1 - копії паспортів позивачів).

27 січня 2015 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 звернулись до Івано-Франківської КЕЧ району із заявою про зміну статусу "службової" квартири АДРЕСА_1 (а.с.98,том.1).

01 березня 2019 року, позивач ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на приватизацію вказаної квартири, але йому у цьому було відмовлено з підстав того, що ця квартира є службовою (а.с.217 том.1- рішення Коломийського міськрайонного суду від 26.02.2020 року).

02 травня 2019 року Міністерство оборони України зареєструвало за собою право власності на будинок АДРЕСА_2 , про свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.05.2019 року (а.с.11, том.1 копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно).

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26 лютого 2020 року, яке набрало законної сили за результатами перегляду у касаційному порядку, позов ОСОБА_2 до Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району про визнання за ним права на приватизацію квартири задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 (а.с.13-14, 15-20, 217-221, том.1).

23 червня 2022 року позивачі повторно звернулися до Івано-Франківської КЕЧ району як органу приватизації із заявою про передачу квартири у приватну власність (а.с.21,том.1).

За змістом листа начальника Івано-Франківської КЕЧ району №15/156 від 19.07.2022 року, заяву ОСОБА_2 розглянуто У зв`язку з тим, що квартира розподілена як службова, а відповідно до ст.2 п.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» службові квартири приватизації не підлягають, тому ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні заяви. Запропоновано подати документи про виключення квартири з числа службового житла з подальшим затвердженим Комісією з контролю за забезпеченням комісією з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями (а.с.22, том.1).

Розглянувши заяву позивачів 30 червня 2022 року на засіданні органу приватизації, що оформлено протоколом №35, відповідач відмовив позивачам у приватизації квартири АДРЕСА_3 на підставі частини 2 статті 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", вважаючи, що спірна квартира є службовою, а Верховний Суд не встановив, що вона не є не службовою, що виключає приватизацію житлового фонду із таким статусом (а.с.24-25, том.1 - копія протоколу та листа відповідача).

З довідки Коломийської міської ради №175 від 20.09.2022 року ОСОБА_2 проживає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 . Склад сім`ї: дружина ОСОБА_3 , син ОСОБА_6 (а.с.26,том.1).

На а.с.28-30, том.1 наявний технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_5 . За даними технічного паспорту від 21 березня 2022 року, спірна квартира має 105,9 кв.м. загальної площі, з яких: 76,7 кв.м. житлова площа; за даними паспортів позивачів, вони мають зареєстроване місце проживання у спірній квартирі з 24 грудня 2003 року.

Рішенням Корницької сільської ради №40 від 23.12.2003 року (наданим в суді апеляційної інстанції) вирішено видати ордер ОСОБА_2 на заселення житлової площі в АДРЕСА_2 .

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, виходив з того, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 звернулася з позовом до Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району для захисту своїх житлових прав.

Разом з тим, суд залишив поза увагою наступні обставини.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до положень статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають, із цивільних, трудових, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (пункт 1 частини першої статті 4 КАС України).

Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Івано-Франківська квартирно-експлуатаційна частина району є державною установою, яка створена Міністерством оборони України з метою забезпечення життєдіяльності і функціонування військових частин та установ, керівництва їх квартирно-експлуатаційними службами у зоні його відповідальності з питань квартирно-житлового фонду та комунальних споруд з метою підтримання військ (сил) у стані бойової та мобілізаційної готовності.

Позивачі в позовній заяві просять визнати безпідставною відмову Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району від 30.06.2022 року щодо передачі у власність позивачів квартири АДРЕСА_1 та зобов`язати відповідача відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» оформити приватизацію вказаного житлового приміщення.

Встановлено, що саме під час проходження військової служби у Коломийському гарнізоні ОСОБА_2 із сім`єю у складі чотирьох осіб на підставі рішення виконавчого комітету Корницької сільської ради «Про видачу ордерів на заселення житлової площі» від 23.12.2003 року № 40 видано ордер на право зайняття житлового приміщення з трьох кімнат у квартирі АДРЕСА_1 (а.с.13,том.1).

Відтак, носієм соціальної гарантії, у реалізації якої , на думку позивача, його позбавили, він став саме у зв`язку з проходженням військової служби.

Згідно відповіді Івано-Франківської КЕЧ району від 30.06.2022 року відповідач відмовив позивачам у приватизації квартири АДРЕСА_3 враховуючи, що спірна квартира є службовою (а.с.24-25, том.1).

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації (абзац другий частини другої статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

Держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (абзац перший пункту 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями від Міністерства оборони України здійснюється за рахунок новозбудованого, вивільненого або придбаного житла; надання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення (за згодою військовослужбовця); переобладнання нежилих приміщень фонду Міністерства оборони України у жилі (крім приміщень, розташованих на територіях, які використовуються за призначенням військовими частинами) (пункт 2 розділу І Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380 (далі - Інструкція № 380).

Підготовка, оформлення документів та передання у власність громадян квартир (будинків), кімнат у комунальних квартирах здійснюються уповноваженими на це органами приватизації, створеними при КЕУ, КЕВ (КЕЧ) районів, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд, в порядку, передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» (пункт 1 розділу X Інструкції № 380).

Отже, у спірних правовідносинах відповідач наділений повноваженнями приймати рішення, що впливають на можливість реалізації позивачем соціальних гарантій забезпечення жилими приміщеннями у силу особливого статусу, визначеного Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто внаслідок проходження ним публічної служби, різновидом якої є військова служба.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Таким чином, військова служба є різновидом служби публічної. Тому спори з приводу проходження військової служби, зокрема з приводу соціального захисту військовослужбовців, належать до юрисдикції адміністративних судів.

З огляду на викладене, оскільки право, які позивачі вважають порушеним, набуто саме у зв`язку з проходженням військової служби ОСОБА_2 , такий спір є публічно-правовим, а тому підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Схожого за змістом висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 червня 2022 року в справі № 362/643/21, постанові Верховного Суду №944/6184/19 від 07.06.2023 року.

Проте наведене залишилося поза увагою суду першої інстанції, який належним чином не дослідив питання юрисдикційності спору, помилково розглянув справу в порядку цивільного судочинства, чим порушив норми процесуального права.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. При цьому суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ (частина перша статті 256 ЦПК України).

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 374 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України).

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01 березня 2023 року скасуванню із закриттям провадження у справі.

На підставі, викладеного, керуючись ст.ст.367,374,376, 377,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району задовольнити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01 березня 2023 року скасувати.

Закрити провадження у справі №346/3843/22 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 до Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Міністерство оборони України та Коломийська міська рада Івано-Франківської області, про визнання відмови безпідставною та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду та право звернутися протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

В.Д. Фединяк

Повний текст постанови складено 25 серпня 2023 року.