ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року

м. Харків

справа № 953/5352/21

провадження № 22-ц/818/744/23

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого Тичкової О.Ю.

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участі секретаря судового засідання Тітченко О.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілленніум Холл», ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Рексон»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рексон» на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2023 року постановлену у складі судді Колесник С.А.

УСТАНОВИВ:

В березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілленніум Холл», ОСОБА_2 , який в подальшому уточнила у суб`єктому складі, зазначивши в якості співвідповідачів ТОВ « Рексон» просила визнати за нею право власності на не літ. «А-1-4», загальною площею 1707, кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ( надалі Будівля) ( а.с. 29 - 33).

16.02.2023 представник позивача ОСОБА_3 подав до суду заяву про забезпечення позову, у якій просив забезпечити шляхом накладення арешту н Будівлю та звернути ухвалу про забезпечення позову до негайного виконання ( а.с. 35 - 37).

Заява обґрунтована тим, що предметом спору що виник між сторонами є право власності на Будівлю. Згідно даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №320003792 від 11.01.2023 року - 01.07.2022 року, вже після відкриття провадження у дійсній справі - від 01.07.2022 між ТОВ «Мілленніум Холл» та ТОВ «РЕКСОН» був укладений договір купівлі-продажу Будівлі. Зазначене свідчить про необхідність накладення арешту на Будівлю, оскільки вже на даний момент у ОСОБА_1 як позивача через вчинення правочинів з Будівлею, виникли труднощі з правильним формуванням кола учасників спору. Зважаючи на предмет спору, вбачається необхідним застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту, оскільки існує обґрунтований ризик того, що в подальшому через неодноразове відчуження Будівлі, у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 виконати рішення суду буде фактично неможливим. Запропонований позивачкою вид забезпечення позову буде найефективнішим способом захисту порушених прав позивача ОСОБА_1 і є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 17.02.2023 заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі № 953/5352/21 - задоволено частково. Заборонено вчиняти дії щодо відчуження Будівлі. У задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду ТОВ «Рексон» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просило ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що вирішивши питання про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії, щодо спірної будівлі, суд першої інстанції порушив та безпідставно обмежив права та інтереси ТОВ «Рексон» нинішнього власника спірної будівлі до якого у справі не пред`явлено жодних вимог і яке не залучено до участі у розгляді справи. Забезпечення позову є втручанням у господарську діяльність ТОВ «Рексон», що є надмірним, передчасним та непропорційним заходом забезпечення позову. Апелянт зазначив, що заява представника ґрунтується виключно на припущеннях, щодо неможливості виконання судового рішення винесеного за результатами розгляду справи та не обґрунтовуються належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст.78-81 ЦПК України, у ній не наведено посилань на те, що існують обставини, які свідчать про реальне можливість відчуження Будівлі. Суд не обґрунтував необхідність вжиття заходів забезпечення позову, самостійно обрав вид забезпечення позову, який не заявлявся представником позивача. Також суд в супереч вимог процесуального закону не повернув представнику заяву про забезпечення позову в якій не було зазначено ціну позову, щодо забезпечення якого він просив.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представників ТОВ «Мілленніум Холл», ТОВ «Рексон», ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржена ухвала вказаним нормам цивільного процесуального права відповідає.

Згідно матеріалів справи предметом позову по справі є право власності на нежитлову будівлю літ. «А'-4», загальною площею 1707,4 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ( надалі Будівля).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №320003792 від 11.01.2023 року - 01.07.2022 року, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Богданович Альоною Олександрівною було зареєстровано право власності на спірну нежитлову будівлю за ТОВ «РЕКСОН», КОД ЄДРПОУ: 3647070 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна серія та номер: 295 від 01.07.2022 ( а.с. 48).

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Відповідно до ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову належить розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Так, ч.1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, за правилами п.п. 1, 2 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких може бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, доведеності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду чи утруднення ефективного захисту прав позивача в разі невжиття таких заходів.

Згідно виділених матеріалів справи, позовні вимоги заявлені про визнання права власності на Будівлю що свідчить що позивачкою заявлено вимоги майнового характеру.

Враховуючи, що між сторонами дійсно виник спір, щодо визнання права власності на спірне майно, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

У разі відчуження Будівлі її власником майбутнє виконання рішення у випадку задоволення позову буде значно ускладнено.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна, а заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 19 лютого 2021 року у справі № 643/12369/19 вжиття заходів забезпечення позову щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним, тому судом першої інстанції обгрунтовано обрано спосіб забезпечення позову шляхом заборони відчуження, що не перешкоджає використанню спірного приміщення.

З огляду на вищевикладене судова колегія відхиляє доводи апеляційної скарги щодо порушення судом вимог закону, а саме самостійне обрання способу забезпечення та втручання в господарську діяльність ТОВ « Рексон».

Обраний судом вид забезпечення - заборона відчудження Будівлі жодним чином не обмежує власника будівлі ( відповідача у справі) можливості користуватися Будівлею у власній господарській діяльності.

Таким чином, накладення арешту на вищевказану нежитлову будівлю літ. «А`- 4», загальною площею 1707,4 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 є ефективним способом забезпечення позову.

Порушення судом норм процесуального права, а саме вирішення питання про забезпечення позову без визначення ціни позову не є підставою для скасування ухвали про забезечення позову.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду - залишити без змін.

Керуючись ст. 251, п.1 ч.1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рексон» - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 12.06.2023

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П.Пилипчук