КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/1552/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Борисової О. В., Рейнарт І. М.

при секретарі Кролівець О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії, визнання особи потерпілою, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 листопада 2021 року в складі судді Бусик О. Л.,

встановив:

12.10.2019 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця») про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії, визнання особи потерпілою.

Посилалась на ті підстави, що 02 червня 2019 року на платформі «Високий», о 08 год. 23 хв. вона заходила в електропоїзд №6702, сполученням «Зміїв-Харків-пасажирський». Під час посадки до електропоїзду, через несправність східців, вона послизнулася на східцях тамбуру електропоїзда і впала між платформою та східцями тамбуру електропоїзда.

По прибуттю електропоїзда на кінцеву зупинку, станцію «Харків-пасажирський», близько 08 год. 55 хв., вона одразу звернулась до медпункту відповідача, який розташований на першому поверсі готелю «Експрес». Медичними працівниками залізниці їй була надана первинна медична допомога. Факт її звернення до медпункту було зафіксовано у відповідному журналі.

Працівники медпункту станції «Харків-пасажирський» викликали швидку медичну допомогу і близько 09.30 год. її було доставлено до КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня №17» Харківської міської ради.

За результатами обстеження, 02 червня 2019 року їй було встановлено діагноз: «Закритий відривний перелом великого горбика лівої плечової кістки з доп. зміщенням».

03 червня 2019 року вона звернулась з письмовою заявою до відповідача, в якій докладно виклала усі обставини справи та просила у відповідності до пункту 9 «Положення про обов`язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 1996 року №959, а саме:

1. Скласти акт про нещасний випадок, який трапився з нею 02.06.2019 на платформі «Високий» о 08.23;

2. Видати довідку, як потерпілій (яка має право на безкоштовний проїзд відповідно до чинного законодавства) із зазначенням відомостей про страховика (найменування, адреса, телефон). Копія пенсійного посвідчення, що надає право безкоштовного проїзду в електропоїздах була додана до заяви;

3. Опитати локомотивну бригаду, що обслуговувала електропоїзд №6702, сполученням «Зміїв-Харків-пасажирський»

07 серпня 2019 року вона отримала лист відповідача від 13.06.2019 №Н-29/05. Відмовляючи у складенні акту про нещасний випадок, який трапився з нею 02 червня 2019 року, відповідач посилається на відсутність у неї проїзного квитка та медичної довідки.

09 серпня 2019 року вона повторно звернулась до відповідача з листом, в якому зазначила, що є пенсіонером за віком та має право на безоплатний проїзд залізничним транспортом приміського сполучення незалежно від місця проживання. 02 червня 2019 року на платформі «Високий» не працювала квиткова каса. Вона була позбавлена можливості отримати проїзний документ за пенсійним посвідченням. Копія медичної довідки КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня №17» №6448 від 02 червня 2019 року була додана до цього листа. Також було повідомлено про звернення о 8.55 до медичного пункту Південної Залізниці.

11 жовтня 2019 року вона отримала лист відповідача від 27.08.2019 №Н-29/6, в якому їй було відмовлено у складенні акту про нещасний випадок з мотивів відсутності у неї проїзного документа (квитка). Відповідачем зазначено інформацію про страховика без зазначення коду ЄДРПОУ, адресу, телефону. Доводи відповідача про те, що в «книзі записів ремонту локомотивів» відсутні записи стосовно несправності сходин електропоїзда, є недостовірними.

Відомості про несправність сходин та те, що 02 червня 2019 року не працювала квиткова каса, може підтвердити свідок ОСОБА_2 .

Враховуючи викладене, просила суд:

визнати дії АТ «Українська залізниця», що полягають у безпідставній відмові скласти акт про нещасний випадок, який трапився з ОСОБА_1 02 червня 2019 року на платформі «Високий», о 08 год. 23 хв., а також відмові надати довідку із зазначенням відомостей про страховика ( найменування, адреса, телефон) незаконними;

зобов`язати АТ «Українська залізниця» скласти акт про нещасний випадок, який трапився з ОСОБА_1 02 червня 2019 року на платформі «Високий» о 08 год. 23 хв.; видати довідку із зазначенням відомостей про страховика (найменування, адреса, телефон) у відповідності до вимог «Положення про обов`язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.1996 №959;

визнати ОСОБА_1 потерпілою особою, яка має право на страхову виплату в розумінні пункту 9 «Положення про обов`язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.1996 №959.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25 листопада 2021 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

17.11.2022 ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 листопада 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Свої доводи обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не було застосовано пункт 9 «Положення про обов`язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.1996 №959, який підлягав застосуванню.

Зазначила, що відповідачем не було створено комісію з розслідування нещасного випадку, не проведено розслідування та не складено акт про нещасний випадок, що стався із застрахованим водієм, за формою Н-1, що передбачено «Порядком розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. №1112.

Відповідач підтвердив той факт, що 02 червня 2019 року на платформі «Високий» РФ «Південна Залізниця» не працювала квиткова каса (була зачинена на замок). Згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 вона є пенсіонером за віком та має право на безоплатний проїзд залізничним транспортом приміського сполучення незалежно від місця проживання. Перевізник на кожний нещасний випадок, що стався із застрахованим на транспорті, повинен видати довідку потерпілому (що мав право на безкоштовний проїзд відповідно до чинного законодавства) із зазначенням відомостей про страховика.

Свідок ОСОБА_2 підтвердив факт того, що нею було здійснено проїзд 02.06.2019 електропоїздом №6702, сполученням «Зміїв-Харків-пасажирський» з платформи «Високий».

Будь-які сумніви в законності дій перевізника повинні тлумачитися на користь потерпілої особи.

Також відповідачем було пропущено строк для подання відзиву на позовну заяву, на що суд першої інстанції не звернув уваги. В заяві про поновлення строку на подання відзиву не було зазначено які саме поважні причини перешкоджали відповідачу в період часу з 07.02.2020 по 31.07.2020 надіслати відзив на позовну заяву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 квітня 2023 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення суду та відкрито апеляційне провадження за поданою нею апеляційною скаргою.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копію апеляційної скарги та ухвалу суду про відкриття апеляційного провадження отримано відповідачем 01.05.2023 (а.с.160)

03.05.2023 представники АТ «Українська залізниця» - адвокат Пономаренко М. А. та адвокат Болотова Е. І. подали відзив на апеляційну скаргу, в якому просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Свої доводи мотивують тим, що позивачем не доведено, що вона в момент травмування була пасажиром залізничного транспорту та користувалася послугами по перевезенню, не надала жодного доказу цьому твердженню, а тому скласти акт про нещасний випадок із пасажиром у відповідача не було підстав.

При розгляді звернення позивача відповідачем була надана змістовна відповідь про те, що опитана локомотивна бригада, яка 02.06.2019 обслуговувала електропоїзд 6702 сполученням Зміїв-Харків-Пасажирський, перевірена «Книга запису ремонту локомотивів, залізничних кранів» ф. ТУ-28, яка спростовує твердження позивача про несправність сходин електропоїзда та повідомлено про компанію, яка на той час виконувала послуги страхування пасажирів під час перевезення залізничним транспортом.

Твердження позивача про обов`язковість складання в даному випадку акту форми Н-1, що передбачена «Порядком розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. №1112, яка втратила чинність, не відповідає п.9 Положення, який визначає його складення при нещасному випадку що стався виключно із застрахованим водієм.

Позивач в обґрунтування своїх вимог не доведено, що травмування отримано саме при користуванні залізничним транспортом, тому суд прийняв обґрунтоване та правомірне рішення.

Просять поновити строк на подання відзиву на апеляційну скаргу, оскільки його було пропущено з поважних причин.

Зазначили, що копія апеляційної скарги була направлена судом на адресу відповідача: м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, та в подальшому перенаправлена до регіональної філії «Південна залізниця» до м. Харкова, що потребувало деякого часу. В зв`язку із введення по всій території України воєнного стану, віднесення території Харківської міської територіальної громади та прилеглих до неї адміністративно-територіальних одиниць до районів проведення воєнних (бойових) дій, що підтверджується наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 №75, наявністю великої кількості повітряних тривог, під час яких працівники філії вимушені перебувати в укритті, також потребувало додаткового часу для підготовки відзиву на апеляційну скаргу.

З огляду на те, що копію апеляційної скарги було відправлено відповідачу на електронну адресу 24.04.2023, поштою отримано 01.05.2023, а відзив на апеляційну скаргу подано 03.05.2023, враховуючи обставини, за яких було пропущено строк на подання відзиву, колегія суддів вважає, що вказаний строк підлягає поновленню.

В судовому засіданні представник АТ «Українська залізниця» - адвокат Болотова Е. І. просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась судом на електронну та поштову адреси, які були зазначені нею в заяві на поновлення строку на апеляційне оскарження.

Повернення рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення на ім`я ОСОБА_1 з зазначенням причин повернення « адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням про судовий розгляд, а тому суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в її відсутність.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 посилалась на те, що відповідачем не було складено акт про нещасний випадок, що стався з нею, як пасажиром електропоїзду №6702, сполученням Зміїв-Харків-пасажирський, через несправність східців.

На підтвердження вказаної обставини остання надала:

- заяву від 03 червня 2019 року, з якою вона звернулася до директора регіональної філії «Південна Залізниця» Уманця М.Г. з проханням скласти акт про нещасний випадок, який трапився з нею 02 червня 2019 року на платформі «Високий» о 8:23 годині та видати довідку як потерпілій (що мала право на безкоштовний проїзд відповідно до чинного законодавства) із зазначенням відомостей про страховика (найменування, адреса, телефон). Просила опитати локомотивну бригаду, що обслуговувала електропоїзд №6702, сполученням «Зміїв-Харків-пасажирський»;

- відповідь відповідача на вказану заяву від 13 червня 2019 року №Н-29/05 про те, що відповідно до вимог п. 32.4 Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України, затверджених наказом Міністерства та транспорту України від 27 грудня 2006 року, оформлення повних квитків приміського сполучення, як в залізничних касах, так і в приміських поїздах здійснюється без пред`явлення паспорта чи іншого документу, який посвідчує особу» без зазначення прізвища пасажира на квитку. На виконання вимог розділу 9 «Нещасні випадки з пасажирами» цих Правил для складання акта про нещасний випадок, що стався на залізниці із застрахованим пасажиром надаються такі документи: копія проїзного документа (квитка) із зазначенням серії і номера та копія медичної довідки лікувального закладу, де надана перша медична допомога. За відсутності зазначених документів скласти акт про нещасний випадок, що стався із застрахованим пасажиром, не є можливим. Назва страхової компанії зазначена у квитку;

- заяву від 08 серпня 2019 року про свою незгоду з відмовою відповідача скласти акт про нещасний випадок;

- відповідь відповідача на вказану заяву від 27 серпня 2019 року №11-29/6 про те, що ним було проведено такі дії: опитано локомотивну бригаду, яка 02.06.2019 обслуговувала електропоїзд №6702 сполученням Зміїв-Харків-Пасажирський. Згідно з наданими поясненнями факт звернення позивача або інших осіб з приводу отримання травми не підтвердився; перевірена «Книга запису ремонту локомотивів, залізничних кранів» ф. ТУ-28, згідно з якою будь-які записи стосовно несправностей сходин електропоїзду серії ЕР2Р №7069, який 02.06.2019 виконував рейс сполученням Зміїв-Харків-Пасажирський відсутні; отримані довідки від ХКЛ ЗТ №2 Філії «ЦОЗ» АТ «Укразалізниця» та КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня №17» ХМР, згідно з якими підтверджено факт звернення позивача з приводу отримання травми. З огляду на відсутність квитка скласти акт про нещасний випадок, що стався із застрахованим пасажиром, є неможливим. Повідомлено, що компанією, яка виконує послуги зі страхування пасажирів під час перевезень залізничним транспортом, є СК «Арсенал Страхування»;

- відповідь в.о. головного лікаря Харківської клінічної лікарні на залізничному транпорті №2 підрозділ №606 від 16.08.2019 про те, що 02 червня 2019 року ОСОБА_1 зверталась за медичною допомогою до пункту охорони здоров`я ВП «Вокзал станції Харків-Пасажирський» РФ «Пасажирська компанія» АТ «Укразалізниця»;

- відповідь головного лікаря комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна багатопрофільна лікарня №17» Харківської міської ради від 21.08.2019 про те, що згідно з медичною документацією, яка є у володінні лікувального закладу, ОСОБА_1 була доставлена до лікувального закладу бригадою швидкої медичної допомоги 02.06.2019. Потерпіла доставлена з пл. Привокзальна, 1 медичний пункт південної залізниці. Виклик №3449 прийнято 0859 .

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що факт проїзду пасажира на залізничному транспорті підтверджується проїзним квитком. Звертаючись до відповідача із заявами про складення акту, позивач надала копію медичної довідки КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня №17» ХМР №6448 від 02.06.2019, копії чеків, копії пенсійного посвідчення. При цьому позивачка не надала належні та допустимі доказами, що вона мала здійснити посадку на поїзд №6702 із сполученням «Хміїв-Харків-пасажирський», на якому з нею стався нещасний випадок. Остання також не довела, що вона зверталася до КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня №17» внаслідок нещасного випадку, що стався з нею на платформі «Висока».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Обов`язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті регулюється Постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 1996 року № 959 «Про затвердження Положення про обов`язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті» із змінами і доповненнями (далі - Положення).

За змістом пункту 1 вказаного Положення обов`язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті поширюється на пасажирів залізничного, морського, внутрішнього водного, автомобільного і електротранспорту, крім внутрішнього міського, під час поїздки або перебування на вокзалі, в порту, на станції, пристані.

Застрахованими вважаються пасажири з моменту оголошення посадки в морське або річкове судно, поїзд, автобус або інший транспортний засіб до моменту завершення поїздки (пункт 2 Положення).

Кожному застрахованому перевізник, що виступає агентом страховика, видає страховий поліс. Він може видаватися на окремому бланку або міститися на зворотному боці квитка. У страховому полісі зазначається: вид обов`язкового страхування; найменування, адреса, телефон страховика; розміри страхового платежу та страхової суми. Пасажири, що мають право на безкоштовний проїзд відповідно до чинного законодавства, підлягають обов`язковому особистому страхуванню без сплати страхового платежу і без отримання ними страхового полісу (пункт 3 Положення).

Тобто, відповідно до вимог законодавства саме на перевізника покладений обов`язок забезпечувати та здійснювати страхування пасажирів від нещасних випадків на транспорті.

Перевізник на кожний нещасний випадок, що стався із застрахованим на транспорті, повинен: скласти акт про нещасний випадок, що стався із застрахованим водієм, за формою Н-1, що передбачена Порядком розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. №1112; скласти акт про нещасний випадок із пасажирами галузевого зразка; видати довідку потерпілому (що мав право на безкоштовний проїзд відповідно до чинного законодавства) із зазначенням

відомостей про страховика (найменування, адреса, телефон).

Відповідно до Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 27.12.2006 №1196, термін пункту 1.7 пасажир - фізична особа, яка перевозиться залізничним транспортом на підставі проїзного документа, у тому числі електронного, або є членом організованої групи осіб, яка проїздить на підставі групового проїзного документа. Ці особи вважаються пасажирами з моменту прибуття на вокзал для здійснення поїздки (чи пересадки на інший поїзд) до моменту завершення поїздки. Термін пасажир(и) застосовується також до осіб, що перебувають у пунктах продажу проїзних документів, пунктах обслуговування з метою скористатися послугами цих пунктів щодо проїзду залізничним транспортом, перевезення ручної поклажі, багажу, вантажобагажу, отримання довідки тощо.

Про всі нещасні випадки з пасажирами, а також травми, тілесні пошкодження, що сталися з пасажирами на вокзалі чи в поїзді, представник суб`єкта господарювання зобов`язаний скласти акт (додаток 3).

В акті зазначаються прізвище, ім`я та по батькові пасажира, номер поїзда, вагона та місця, у якому їхав (чи мав їхати) пасажир, серія та номер проїзного документа або пароль (захисний код), дата та час випадку, його обставини, ким надана перша медична допомога.

Акт підписують відповідальним працівником перевізника, який склав цей акт, та свідки (не менше двох). Завіряється акт штампом начальника станції (начальника поїзда).

Один примірник акта після підписання залишається у справах суб`єкта господарювання, а другий - видається пасажиру; у разі смерті пасажира або тяжких тілесних пошкоджень акт видається близьким родичам ( п. 9.1 Правил).

Представник суб`єкта господарювання повинен видати довідку потерпілому, що мав право на безплатний проїзд без проїзного документа чи здійснював поїздку за електронним проїзним документом, із зазначенням відомостей про страховика ( п. 9.2 Правил).

Не видається акт та довідка, коли нещасний випадок трапився з пасажиром за обставин, безпосередньо не пов`язаних з поїздкою (п.9.3 Правил).

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивачем не надано належних та достатніх доказів на підтвердження тієї обставини, що нещасний випадок трапився з нею за обставин, пов`язаних з поїздкою на залізничному транспорті.

Та обставина, що позивачка 02.06.2019 зверталась за медичною допомогою до пункту охорони здоров`я ВП «Вокзал станції «Харків-Пасажирський» РФ «Пасажирська компанія АТ «Укрзалізниця» та 02.06.2019 була доставлена до лікувального закладу КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня №17» бригадою швидкої допомоги з пл. Привокзальна, 1 медичний пункт південної залізниці, самі по собі не підтверджують, що нещасний випадок трапився з нею, як пасажиром, за обставин безпосередньо пов`язаних з поїздкою.

Письмова заява від 15.03.2020, надіслана від імені ОСОБА_2 на адресу суду першої інстанції, з приводу нещасного випадку, який стався 02 червня 2019 року о 08.23 год. з його матір`ю ОСОБА_1 під час посадки на електропоїзд №6702, не є достатнім доказом на підтвердження обставин, які в ній викладені.

Вказана особа не була допитана в судовому засіданні в якості свідка, а тому посилання в апеляційній скарзі на те, що позовні вимоги підтвердженні показами свідка ОСОБА_2 є необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в тій частині, що відповідачем було пропущено строк на подання відзиву на позовну заяву, що слугувало підставою для залишення його без розгляду.

Разом з тим, допущене судом першої інстанції норм процесуального права не є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, останнє також не призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують, на законність й обґрунтованість оскаржуваного судового рішення не впливають, а тому колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 червня 2023 року.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: О. В. Борисова

І. М. Рейнарт