Єдиний унікальний номер 725/3717/23
Номер провадження 2/725/435/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2023 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Ватаманюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі по тексту - ТОВ «ФК «ЄАПБ») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року позивач через свого представника звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що 26.01.2022 року між відповідачем та ТзОВ «Інфінанс» було укладено договір про надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту № . За змістом вказаного договору, сторони підтверджують, що правовою основою для його укладення є Заява-анкета на видачу кредиту, надана кредитодавцем та підписана позичальником яким надано згоду на використання при укладені цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису. Зазначеним договором було передбачено усі його істотні умови, зокрема розмір кредиту, його строки, відсоткова ставка, загальна вартість кредиту та всі інші платежі, пов`язані із виконанням договору.

Всі інші умови, які визначають порядок і умови надання грошових коштів у позику на умовах фінансового кредиту, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов договору та Електронного договору, а також регулюють відносини, ще виникають між товариством і позичальником викладені у Правилах, з якими ознайомився позичальник до укладення Договору, та які є невід`ємною частиною Договору. Дані Правила є публічною пропозицією (офертою) укласти договір позики на умовах, що встановлені Товариством і застосовуються у разі подання фізичною особою - потенційним позичальником заявки на сайті Товариства: www.moneyboom.ua на отримання позики та здійснення інших дій, що передбачають дані Правила. Е лектронний договір укладається на сайті ТОВ «Інфінанс» за однією з наведених далі електронних адрес: www.moneyboom.ua з використанням ІТС.

Підписуючи договір позики, відповідач підтвердила, що інформація, зазначена в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Товариством їй надана.

В подальшому, 24.11.2022 між ТОВ «Інфінанс» та позивачем укладено Договір факторингу № 24/11 -22 у відповідності до умов якого ТОВ «Інфінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Інфінанс» права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Зокрема, відповідно до Реєстру боржників від 24.11.2022 року до Договору факторингу № 24/11-22 від 24.11.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 25727.24 грн., з яких: 5229 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20498.24 грн. - сума заборгованості за відсотками.

З моменту відступлення права вимоги відповідач вказану заборгованість не погасила, що зумовило необхідність звернення до суду з даним позовом.

Окрім того, 17.01.2022 року між ТзОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № /764205. Такий договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб.телефону відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

За змістом вказаного договору Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.

Невід`ємною частиною зазначеного договору є публічна пропозиція (оферта) Товариства на укладання договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства - https://www.eurogroshi.com.ua/ та підписанням цього договору Клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту, а також підтверджує, що отримав від Товариства до укладення цього Договору інформацію, зазначену в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

В подальшому, 12.08.2022 року між ТзОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №12082022 у відповідності до умов якого ТзОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТзОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 12.08.2022 року вказаного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 9000 гри., з яких: 3000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6000 грн. - сума заборгованості за відсотками.

З моменту відступлення права вимоги відповідач вказану заборгованість не погасила.

На підставі вище викладеного, посилаючись на умови вказаних вище договорів, норми матеріального права, просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості за договором позики № в розмірі 25727,24 грн., з яких: 5229,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20498,24 грн. - сума заборгованості за відсотками та за Кредитним договором № /764205 в розмірі 9000,00 грн., з яких: 3000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, всього за кредитними договорами 34727,24 грн; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

На вказану позовну заяву надійшов відзив в якому представник відповідача позов не визнала вказуючи на те, що позивачем не долучено до позовної заяви належних та допустимих доказів, які б підтверджували що вказані вище договори були укладені між первісними кредиторами та відповідачкою, а також того, що остання була ознайомлена з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною обох договорів позики та кредиту. Ставила під сумнів долучені до матеріалів справи квитанції про перерахування коштів, вважаючи, що такі квитанції не підтверджують отримання саме відповідачем грошових коштів у позику та перерахування коштів на її рахунок. Також звертала увагу, що позивачем не долучено до матеріалів справи розрахунку по нарахованих відсотках за користування кредитом. З урахуванням наведених у відзиві обставин просила відмовити в задоволенні позову.

У відповіді на відзив представник позивача вказував на невідповідність поданого відзиву вимогам ст. 178 ЦПК України, а також зазначав, що У відповідності до умов кожного з вищезазначених договорів, їх підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні договорів та підписанням таких договорів відповідач підтвердила факт ознайомлення з їх умовами та відповідними Правилами, при цьому електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Посилався на практику Верхового суду щодо належності та законності підписання кредитних договорів за допомогою одноразового ідентифікатора. Також до відповіді на відзив відповідачем було долучено детальні розрахунки заборгованості, а також зазначено, що кредитні кошти були перераховані на рахунки, які вказані клієнтом, що відповідає умовам договорів.

У запереченнях представник відповідача зазначала, що детальний розрахунок заборгованості, який доданий до відповіді на відзив не може бути прийнятий, оскільки поданий з порушенням вимог ст. 83 ЦПК України, а тому просила суд відмовити у прийняті таких доказів. Крім того, зазначала, що інформаційний довідка за №661/05 від 16.05.2023р. та квитанція про сплату №133605119 від 26.01.2022р. не є належними та допустимими доказами передбачених Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 р. № 22, на підтвердження перерахування відповідачу кредитних коштів за кредитними договорами.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у тексті відповіді на відзив та відповідному письмовому клопотанні просив справу розглядати без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, в її інтересах діяла представник, яка звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи без її участі, просила відмовити в задоволенні позову з підстав зазначених у поданих нею заявах по суті.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

За змістом позиції Верховного Суду, сформованої у справі від 01.10.2020 №361/8331/18, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що 26.01.2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № відповідно до якого товариство надає позичальнику кошти на умовах фінансового кредиту для власних потреб на умовах цього Договору, а також згідно Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «МопеуВООМ Loyal+», які є невід`ємною частиною Договору, а позичальник зобов`язується отримати та належним чином використовувати і повернути в передбачені цим Договором строки кредит та сплатити відсотки й інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами (а/с 8).

Відповідно до умов Договору позики визначений діючий ліміт кредиту в розмірі 5229 грн., строк користування кредитом - 12 місяців, зі максимальною реальною річною процентною ставкою за кредитом 638,75 %, з розрахунку 1,75 % за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості, договір про надання позики містить електронний підпис від імені ОСОБА_1 .

Договір позики укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного Договору позики, що акцептована відповідачем 26.01.2022 року шляхом підписання електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень Закону України «Про електронну комерцію» (а/с. 9,12).

Так, на підтвердження того, що акцепт договору підписано саме відповідачем аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора 7z3s1q, позивачем надано довідку про ідентифікацію (а/с. 12).

Згідно заявки-анкети на отримання кредиту № 4007248, яка є невід`ємною частиною договору позики № від 26.01.2022 року вбачається, що відповідачем власноруч було зазначено реквізити платіжної банківської картки: НОМЕР_1 на яку і було перераховано кредитні кошти. Доказом перерахування кредитних коштів є - квитанція за сплату №133605119 від 26.01.2022 на суму 5229 грн, яка підтверджує зачислення кредитні кошти на карту НОМЕР_2 (а/с 9,13).

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Також, з матеріалів справи вбачається, що 17.01.2022 року між ТзОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № /764205, який підписано електронним підписом позичальника, відповідно до умов якого ТзОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» надало позичальнику ОСОБА_1 фінансовий кредит в сумі 3000 грн. строком на 30 днів - до 15.02.2022 року, відсоткова ставка за один день користування цим кредитом складає - 2,50 %, а річна відсоткова ставка - 912,50 % (а/с 25).

Також відповідно до змісту зазначеного договору, останній підписаний електронним підписом відповідача R92221 (а/с 26).

За змістом до п. 1.7 вказаного кредитного договору, Товариство надає кредит шляхом його переказу на рахунок Клієнта протягом 3-х календарних днів з дня укладення Договору. Сума коштів вважається наданою в день здійснення банківського переказу Товариством, від цього дня починається відлік перебігу строку оплати.

Також, зі зімсту вказаного договору вбачається, що у ньому зазначено рахунок позичальника -

При укладенні кредитного договору № /764205 від 17.01.2022р., Клієнтом власноруч 4441 - 11xx - xxxx - 5097 та згідно іІнформаційної довідки № 661/05 від 16.05.2023 року (а/с 77 зворот).

Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частин 1-3 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Як передбачено частиною 1 статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (частина 1 статті 642 ЦК України).

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина 2 статті 639 ЦК України).

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно із п. 6 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підписодноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п.12 ч. 1 ст. 3 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 даного Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використанняелектронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписомодноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

З урахуванням вище наведених норм законодавства щодо особливостей електронних договорів, а також наведених у відзиві та запереченнях доводів відповідача, якими остання обґрунтовувала свої заперечення проти позову, слід зазначити наступне.

Так, первісні кредитора за обома наведеними вище договорами надали відповідачу одноразовий ідентифікатор, який відповідач використала, як підтвердження підписання кредитного договору, а також того факту, що остання ознайомлена з усіма умовами отримання коштів в кредит та позику, подала заявку на отримання кредиту за умовами, а тому доводи відповідача про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту підписання відповідачем договорів та її ознайомлення з їх умовами є безпідставними.

Уклавши вказані договора на умовах, викладених в них, відповідачка тим самим засвідчила свою згоду та взяла на себе зобов`язання виконувати умови, які були закріплені в договорах.

У відповідності до умов кожного із укладених договорів, кошти надаються позичальнику у безготівковій формі на банківську картку вказану власноручно позичальником при укладання договору, при цьому слід зазначити що нормами Закону «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора укладання договору між сторонами є технічно не можливим. Належних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора відповідачем не надано.

Також, відсутні відомості про те, що персональні дані відповідачки (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки) були використані товариством для укладення кредитних договорів від її імені, а також відповідачем не надано доказів звернення до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно неї шахрайських дій шляхом укладення від її імені електронних договорів.

Таким чином, між первісними кредиторами та відповідачем виникли кредитно-договірні відносини.

Так, ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Пунктом першим ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За змістом ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

З матеріалів справи вбачається, що право вимоги за вказаними вище договорами були переуступлені первісними кредиторами позивачу відповідно до договору факторингу № 24/11 -22 від 24.11.2022 року за умовами якого ТОВ «Інфінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Інфінанс» права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників, а також 12.08.2022 року між ТзОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №12082022 у відповідності до умов якого ТзОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТзОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а/с 13, 28).

Також, факт переходу права вимоги від первісних кредиторів до позивача підтверджується копіями доданих до матеріалів справи реєстрів боржників, які є додатками до зазначених договорів факторингу та у вказаних реєстрах визначено суму заборгованості за кожним із договорів, зокрема за договором позики № в розмірі 25727,24 грн., з яких: 5229,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20498,24 грн. - сума заборгованості за відсотками та за кредитним договором № /764205 в розмірі 9000,00 грн., з яких: 3000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а/с 19, 31).

З моменту відступлення права вимоги відповідач вказану заборгованість не погасила, що зумовило необхідність звернення до суду з даним позовом.

На підтвердження наявності зазначеного боргу позивачем долучено до матеріалів справи детальний розрахунок заборгованості.

Оскільки, представник відповідача акцентувала увагу на порушення порядку подання доказів позивачем, зокрема додатків до відповіді на відзив, серед яких детальний розрахунок заборгованості, інформаційна довідка щодо зарахування коштів, слід зазначити наступне.

За змістом ч. 2, 4, 5 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

При цьому, ч. 8 ст. 83 ЦПК України передбачено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

З огляду на доводи представника позивача про те, що необхідність подання додаткових доказів зумовлена обставинами, викладеними позивачем у тексті відзиву, а також вимог ч.1, 5 ст. 81 ЦПК України, які покладають на сторін обов`язок доказування, суд приходить до висновку, що відповідні докази слід долучити до матеріалів справи та таким доказам надана оцінка у рішенні суду.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

У відповідності до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вище вказана заборгованість.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягнення понесенні останнім судові витрати, оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 509, 512, 514, 526, 530, 536, 549, 550, 625, 1048, 1049, 1054 , 1077, 1078 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, реквізити IBAN № НОМЕР_4 у AT «ТАСкомбанк») суму заборгованості за договором позики № в розмірі 25727,24 грн. (двадцять п`ять тис. сімсот двадцять сім грн. 24 коп.) , з яких: 5229,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20498,24 грн. - сума заборгованості за відсотками, а також суму заборгованості та за Кредитним договором № /764205 в розмірі 9000,00 грн. (дев`ять тис. грн.), з яких: 3000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, всього за кредитними договорами 34727,24 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір в сумі 3684 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його вручення до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці відповідно до вимог п. 15.5 Розділу ХІІІ ЦПК України.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна