ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2884/23 Справа № 210/3166/22 Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В.Є. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Кішкіної І.В.,

за участю секретаря Шумило І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №210/3166/22 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»,

на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 грудня 2022 року,

встановив:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі за текстом ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що протягом 17 років він працював на підприємстві відповідача, з них: з 30 серпня 2005 року по 23 березня 2022 року прохідником (підземним), дільниця № 6 ш. ім. Артема ШУ з підземного видобутку руди ПАТ «АрселорМітгал Кривий Ріг».

Згідно даних Санітарно-гігієнічної характеристики умов праці №470/4.6-9 від 10 червня 2021 року, затвердженої Начальником управління Держпраці у Дніпропетровській області О.В. Бондаренко, на робочому місці позивача - прохідника мали місце шкідливі фактори праці: вібрація, важкість праці, шум, а також фактором є мікроклімат (температура повітря, відносна вологість повітря, швидкість руху повітря). Остання атестація робочого місця проводилася в 2019 році.

За даними протоколів лабораторно-інструментальних досліджень Департаменту охорони навколишнього середовища умови праці відноситься до 3 класу 3 ступеня «Шкідливі»: по вмісту аерозолів переважно фіброгенної дії - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі), по мікроклімату - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі), по рівню шуму - до 3 класу 3 ступеня (шкідливі), по показникам мікроклімату - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі), по важкості праці - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі), по напруженості праці до 3 класу 2 ступеня (шкідливі).

10 лютого 2022 року ЛЕК ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» позивачу було встановлено такі професійні захворювання: вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії локальної вібрації з вегетивно-сенсорною полінейропатією верхніх кінцівок помірного ступеня, двобічним плечолопатковим пері артрозом (ПФ другого ступеня, деформуючим остеоартрозом з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня). Радикулопатія попереково-крижова L4, L5 S1 білатеральна з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та периферичним нейросудинним синдромами, легким парезом правої стопи, нейродистрофією у вигляді деформуючого остеоартрозу з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня), гіпотрофією м`язів правої гомілки. Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. ЛН першого другого ступеня. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість другого ступеня з легким зниженням слуху.

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення захворювання від 20 травня 2022 року підставою виникнення у позивача професійного захворювання постало те, що він працюючи прохідником (підземним) виконував весь комплекс робіт з проходки горизонтальних та вертикальних виробок, буріння шпурів та свердловин, завантаження гірничої маси, скреперування гірничої маси у рудозвалочні підняттєві, управління скреперними лебідками, возведення усіх видів кріплення, устрій ходового обладнання відділення та полків, ремонту кріплення, зачистки вручну виробок від гірничої маси.

У зв`язку зі шкідливими і тяжкими умовами праці, які характеризувалися наявністю шкідливих виробничих факторів, що перевищували граничнодопустимі норми, через недосконалість робочого місця, з вини відповідача, позивач отримав хронічні професійні захворювання.

28 липня 2022 року ОСОБА_1 пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (МСЕК), де йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 65% (30% - радикулопатія, 15% - вібраційна хвороба, 15% -ХОЗЛ. 5% - туговухість) безстроково та встановлена ІІІ група інвалідності безстроково.

Наслідком отриманих професійних захворювань є постійний нагляд у лікарів, тривалі відновлювальні процедури та обстеження, лікування амбулаторно та стаціонарно. Також порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у зв`язку з загальною слабкістю, втомою та постійними болями. Позивач не можу тривалий час виконувати фізичну роботу, довго сидіти в одному положенні, погано переносить спеку та холод, адже суглоби швидко реагують на зміну температури і починається біль. Ночами він довгий час не може заснути, адже приступи болю в хребті та шиї, кашель йому заважають, доводиться часто користуватися медикаментами полегшуючими його страждання. Пропри вік позивача 48 років та стан здоров`я, він не може влаштуватися на роботу, щоб матеріально допомагати сім`ї. На даний час самопочуття не поліпшується, негативні зміни в його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає позивачу душевного болю та страждань з вини відповідача.

У зв`язку з викладеним, просив суд стягнути на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої професійними захворюваннями з ПАТ «АрселелорМіттал Кривий Ріг» 325 000 гривень.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 грудня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 200 000 гривень, без утримання податку з доходу фізичних осіб. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовий збір у розмірі 2 000 гривень.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд не врахував, що позивачем не надано будь-яких належних підтверджень, що позивач дійсно зазнав моральних страждань, ним не доведено вину відповідача щодо завдання позивачу моральної шкоди, внаслідок якої у позивача виникло б право на отримання відшкодування моральної шкоди. В оскаржуваному рішенні судом не взято до уваги той факт, що позивачем не надано жодного доказу в обґрунтування своїх доводів з урахуванням характеру і обсягу душевних страждань, не вмотивовано висновок щодо розміру морального відшкодування.

Наголошує, що правовідносини, що існували між позивачем та відповідачем ґрунтувалися на підставі трудового договору, а отже, на думку скаржника, до них не може застосовуватися такий спосіб захисту як компенсація моральної шкоди. Посилається, що суди неодноразово наголошували на тому, що відповідальність за моральну шкоду вимагає визначення складу правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між ними. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Факт наявності моральної шкоди потребує доведення у встановленому законом порядку.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бузинарська Д.М., просить апеляційну скаргу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» залишити без задоволення, оскаржуване рішення залишити без змін. Посилається на те, що суд першої інстанції належним чином оцінив усі обставини справи, врахував отримані захворювання, які спричиняють позивачу моральну страждання та які він відчуває у повсякденному житті і прийшов до обґрунтованого висновку, що достатньою та співмірною сумою для відшкодування шкоди є 200 000 гривень. Зазначені судом обґрунтування відповідають критеріям визначеним ст. 23 ЦК України.

В судове засідання апеляційного суду представник відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не з`явився, подав заяву з проханням розглянути справу без його участі.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Бузинарська Д.М. не з`явились, адвокат подала заяву з проханням розглянути справу без їх участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» підлягає залишенню без задоволення за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 працював на підприємстві відповідача протягом 17 років, з них: з 30 серпня 2005 року по 23 березня 2022 року прохідник (підземний), дільниця № 6 ш. ім. Артема ШУ з підземного видобутку руди ПАТ «АрселорМітгал Кривий Ріг». (а.с. 7-9)

З Акту розслідування причин виникнення професійного захворювання (отруєння) Форми П-4 від 20 травня 2022 року вбачається, що позивачу були встановлені професійні такі захворювання як:

1) вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії локальної вібрації з вегетивно-сенсорною полінейропатією верхніх кінцівок помірного ступеня, двобічним плечолопатковим пері артрозом (ПФ другого ступеня, деформуючим остеоартрозом з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня);

2) радикулопатія попереково-крижова L4, L5 S1 білатеральна з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та периферичним нейросудинним синдромами, легким парезом правої стопи, нейродистрофією у вигляді деформуючого остеоартрозу з періартрозом колліних суглобів (ПФ другого ступеня), гіпотрофією м`язів правої гомілки;

3) хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. ЛН першого-другого ступеня;

4) хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху). (а.с. 15-20)

Відповідно до п. 17 Акту розслідування, професійне захворювання у позивача виникло за таких обставин, зокрема: працюючи прохідником (підземним) шахтоуправління з підземного видобутку руди (на правах шахт) гірничого департаменту, дільниця (очиста виїмка) «Гірничі роботи» дільниця «Служба головного інженера» ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з 30 серпня 2005 року по 23 березня 2022 року ОСОБА_1 виконував весь комплекс робіт з проходки горизонтальних та вертикальних виробок, буріння шпурів та свердловин, завантаження гірничої маси, скреперування гірничої маси у рудозвалочні підняттєві, управління скреперними лебідками, возведення усіх видів кріплення, устрій ходового обладнання відділення та полків, ремонту кріплення, зачистки вручну виробок від гірничої маси. Через недосконалість технологічного устаткування, технології підземного видобутку руд, які мали місце порушення систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, підпадав під вплив підвищених параметрів виробничої локальної вібрації, шуму та пилу фібро генної дії у повітрі робочої зони. В підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати засоби малої механізації для переміщення бурового інструменту внаслідок обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосуванню, через що виконувані роботи характеризувалися фізичним перевантаженням. (а.с. 17-18)

Згідно з п. 18 Акту, причинами виникнення професійного захворювання є: 1) Вібрація - фактичне значення рівня якої становило 81 дБ при нормальному значенні 76 дБ, що перевищує допустимий рівень вібрації на 5 дБ, згідно з ДСН.3.3.6.039-99 «Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної вібрації»; 2) Важкість праці - показники якої перевищували нормативні: маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну складала до 38 кг, при нормативному значенні до 30 кг,; статичне навантаження за зміну при утриманні вантажу, докладанні зусиль за участю м`язів тулуба та ніг 125 400 кг/с при нормативному значенні 100 000 кг/с; робоча поза: незручна 38% робочої зміни при нормативному значенні 25%; нахили тулуба (вимушені більше 30 0) кількість за зміну 140 разів при нормативному 51-100 разів за зміну; 3) Пил переважно фібро генної дії - концентрація пилу з вмістом вільного кристалічного кремнію діоксиду (SiО2) від 10% до 70% в повітрі робочої зони перевищувала нормативне значення в 4 рази (8,0 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3) згідно до «Гігієнічних регламентів хімічних речовин у повітрі робочої зони», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.07.2020 року № 1596; 4) Шум еквівалентний рівень шуму на 17 дБА перевищував граничнодопустимий рівень (97 дБА при ГДР 80 дБА, згідно ДСН 3.3.6.037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку»). (а.с. 18)

За результатами первинного огляду МСЕК від 28 липня 2022 року ОСОБА_1 встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 65%, з яких 30% - радикулопатія, 15% - вібраційна хвороба, 15% -ХОЗЛ., 5% - туговухість та встановлена 3 група інвалідності безстроково. (а.с. 21-22)

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами статей 153, 237-1 КЗпП України та виходив з обов`язку відповідача відшкодувати позивачу моральну шкоду, завдану у зв`язку з отриманими ним на виробництві професійними захворюваннями.

Визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 200 000 гривень, суд першої інстанції виходив з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали у здоров`ї позивача, незворотності змін його здоров`я, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, наявності фізичних та душевних страждань, їх тривалість, істотність вимушених змін у способі життя позивача, які викликані втратою працездатності у 65%, ІІІ групу інвалідності, необхідність додаткових зусиль для організації свого життя, неможливість відновлення попереднього стану.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду, оскільки їх суд дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з нормами Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України).

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Так, відповідно до ч. 1-4 ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Відповідно до вимог ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною 1 статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Водночас, пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Відповідно до Акту розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) від 22 травня 2022 року, причинами виникнення професійного захворювання є: 1) вібрація - фактичне значення рівня якої становило 81 дБ при нормальному значенні 76 дБ, що перевищує допустимий рівень вібрації на 5 дБ, згідно з ДСН.3.3.6.039-99 «Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної вібрації»; 2) Важкість праці - показники якої перевищували нормативні: маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну складала до 38 кг, при нормативному значенні до 30 кг,; статичне навантаження за зміну при утриманні вантажу, докладанні зусиль за участю м`язів тулуба та ніг 125 400 кг/с при нормативному значенні 100 000 кг/с; робоча поза: незручна 38% робочої зміни при нормативному значенні 25%; нахили тулуба (вимушені більше 30 0) кількість за зміну 140 разів при нормативному 51-100 разів за зміну; 3) Пил переважно фібро генної дії - концентрація пилу з вмістом вільного кристалічного кремнію діоксиду (SiО2) від 10% до 70% в повітрі робочої зони перевищувала нормативне значення в 4 рази (8,0 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3) згідно до «Гігієнічних регламентів хімічних речовин у повітрі робочої зони», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.07.2020 року №1596; 4) Шум еквівалентний рівень шуму на 17 дБА перевищував граничнодопустимий рівень (97 дБА при ГДР 80 дБА, згідно ДСН 3.3.6.037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку»).

Отже, роботодавець ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» під час роботи позивача допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Судом першої інстанції вірно встановлено порушення ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» норм трудового законодавства, що призвело до виникнення у позивача професійних захворювань, а тому саме на роботодавця покладається обов`язок з відшкодування завданої моральної шкоди.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, враховано характер отриманих позивачем професійних захворювань, відсоток втрати ним професійної працездатності у розмірі 65% та визначення ІІІ групи інвалідності, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв`язку з отриманим професійним захворюванням, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Лікарями виявлений відсутній стабілізаційний процес у його здоров`ї, що підтверджується виписками із медичної карти стаціонарного хворого, що містяться в матеріалах справи, в яких зафіксований нестійкий дистабілізаційний стан здоров`я ОСОБА_2 , внаслідок чого він переносить моральні страждання.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п. 13 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів апеляційного суду не приймає доводи апеляційної скарги відповідача про необґрунтованість розміру моральної шкоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 05 грудня 2018 року Велика Палата Верховного у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) зробила правовий висновок про те, що у справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач. При цьому, суд констатував у цій справі, що характер отриманої позивачем травми, що спричинила повну втрату ним професійної працездатності, звільнення з роботи через виявлену невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі за станом здоров`я, визнання позивача особою з інвалідністю І групи безстроково, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у буденному житті, необхідність щорічної реабілітації, надають йому право на відшкодування моральної шкоди у розмірі 275 000 гривень.

Слід зауважити, що право на відшкодування, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача, але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства.

Отже, з урахуванням того, що позивачу ОСОБА_1 встановлено стійку втрату професійної працездатності в розмірі 65% та встановлено ІІІ групу інвалідності, що безумовно тягне за собою зміни у буденному житті позивача, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що визначений судом першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 200 000 гривень є обґрунтованим та відповідає судовій практиці Великої Палати Верховного Суду при розгляді справи з аналогічними правовідносинами, є розумним, виваженим і справедливим у його ситуації.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Фактично всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

Оскільки апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 29 березня 2023 року.

Головуючий О.І. Корчиста