Справа № 128/146/23
Провадження № 22-ц/801/503/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Васильєва Т.Ю.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 рокуСправа № 128/146/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №128/146/23 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газпостачсервіс» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послугу розподілу природного газу,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газпостачсервіс» на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 17 січня 2023 року про відмову у видачі судового наказу, постановлену у складі судді Васильєвою Т.Ю., -

встановив:

До Вінницького районного суду Вінницької області в порядку наказного провадження надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Газпостачсервіс» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 за послугу розподілу природного газу в сумі 4 077 грн 34 коп.

Заява обґрунтована тим, що у заявника з боржником існують фактичні договірні відносини і останній є споживачем послуг з розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 . Унаслідок систематичного нехтування боржником своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати послуг з розподілу природного газу станом на січень 2023 утворилася заборгованість, яка боржником не погашена.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 17 січня 2023 року відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Газпостачсервіс» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послугу розподілу природного газу.

В апеляційній скарзі ТОВ «Газпостачсервіс» прохали ухвалу районного суду скасувати, вказуючи на порушення судом норм процесуального права та неврахування норм матеріального права.

Зазначали, що між сторонами було укладено договір приєднання, яке засвідчується фактом сплати відповідачем за надані послуги. Також, зазначено, що судом не було враховано судову практику при вирішенні аналогічних питань, в тому числі і щодо наявності договірних правовідносин.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відмовляючи у видачі судового наказу місцевий суд встановив, що до заяви не додана копія договору, укладеного у письмовій формі (в тому числі електронній) з боржником щодо розподілу природного газу. Заява про видачу судового наказу подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали місцевого суду, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Порядок вирішення справ в наказаному провадженні законодавцем визначено в Розділі ІІ «Наказне провадження» ЦПК України(статті 160-173).

Відповідно до ч. 1ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

В частині першій статті 161 ЦПК України передбачено вимоги, за якими може бути видано судовий наказ. Зокрема, згідно п. 3 цієї частини судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Вимоги щодо форми та змісту заяви про видачу судового наказу визначені статтю 163 ЦПК України.

Заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником (ч. 1ст. 163 ЦПК України).

Згідно з ч. 2, 3ст. 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

Статтею 165 ЦПК України передбачено вичерпний перелік підставі для відмови у видачі судового наказу.

У даній справі судом першої інстанції відмовлено у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1ст. 165 ЦПК України- заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу, а саме до заяви не додано копію договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово- комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Як вбачається з поданої до суду заяви про видачу судового наказу, заявник в заяві обґрунтував, що між сторонами було укладено договір приєднання.

За змістом п.2 Розділу III «Правил постачання природного газу» (далі - Правила), затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2496, постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі договору, який укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу споживачам, затвердженого Регулятором, який є однаковими для всіх споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у виняткових для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний оплачувати постачальнику вартість природного газу в розмірі, строках та порядку, що визначені договором. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з результатами статей 633,641та642 Цивільного кодексу України шляхом заявки про приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу споживачам, що розміщено на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Відповідно до п.4 Розділу III Правил забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усім діючим побутовим споживачам, об`єкти, які знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останнім у встановленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору. постачання природного газу побутовим споживачам з персоніфікованими даними щодо споживача та його об`єкта за формою, встановленою додатком 1 до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500 (далі - Типовий договір), разом із супровідним листом за формою, встановленою додатком 2 до Типового договору.

За виділення до персоніфікованих даних заяві-приєднанні її змісту споживчий споживач зобов`язаний підписати заяву-приєднання та повернути один її примірник постачальнику. Якщо споживач не повернув постачальника заявку-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ.

Відповідно до ч.1 ст.634ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією сторінкою у формулярах або інших стандартних формах, які можуть бути укладені лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Як вбачається з переліку документів, зазначених у додатку до заяви про видачу судового наказу, заявником не було долучено до заяви про видачу судового наказу договору постачання природного газу споживачам, у тому числі типового, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника, до умов якого фактично приєднався споживач.

Жодних перешкод для долучення цього договору до заяви про видачу судового наказу у заявника не було.

В даному випадку визначальним для правильного застосування норм процесуального права та можливості розгляду справи за правилами наказного провадження, яке законодавець відокремив від інших видів провадження у цивільних справах, є саме наявність укладеного між сторонами в письмовій (електронній) формі договору, а не фактичне існування договірних відносин, оскільки така обставина належить до предмета доказування.

За таких обставин, висновки місцевого суду про відмову у видачі судового наказу відповідають вимогам процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що рішення місцевого суду ухвалене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, підстави для відшкодування судових витрат, понесених скаржником під час апеляційного розгляду справи, - відсутні.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газпостачсервіс» залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 17 січня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючи І.В. Міхасішин

Судді: М.В. Матківська

В.В. Сопрун