Справа №302/1072/23
Провадження №2/302/212/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2023 смт. Міжгір`я Закарпатської області

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого, судді Пухальського С. В.,

за участю секретаря судового засідання Куруц В. І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Рішко Сергій Іванович до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області, про визнання права власності на нерухоме майнов порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування вимог якої представник зазначив, що у шлюбі батьки позивачки збудували будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (далі Спадковий будинок), який був завершений будівництвом у 1952 році.

Батько позивачки, ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті відкрилася спадщина на його частку у праві власності на Спадковий будинок, яку в рівних частинах успадкували його дружина, ОСОБА_3 (в сукупності з належною їй часткою у праві спільні сумісної власності на Спадковий будинок, її частка збільшилась до 2/3 часток) та позивачка (1/4 частка).

Мати позивачки, ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

26 грудня 2008 року держаним нотаріусом Міжгірської державної нотаріальної контори Закарпатської області позивачці були видані свідоцтва про право на спадщину за законом №3197 та 3202, якими посвідчувалося перехід права власності на земельну ділянку загальною площею 0,1708 га, розташовану на території Майданської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області в ур. «Ровінці», яка належала померлій ОСОБА_3 та на земельну частку (пай) у майні КСП «Карпати» с. Майдан Міжгірського району Закарпатської області площею 0,17 га в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗК №0020348 від 15.05.1997, який належав померлому ОСОБА_2 .

Також після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належні їй частки у праві власності на Спадковий будинок, яку успадкувала позивачка. Тим самим після смерті матері позивачка стала єдиним повноправним власником Спадкового будинку.

Позивачка звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , а саме на Спадковий будинок. Однак державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Спадковий будинок по причині відсутності у спадковій справі та у спадкоємця правовстановлюючих документів на цей будинок, а також відсутності інформації в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо цього будинку.

Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом, в якому висловлено прохання визнати за позивачкою право власності на Спадковий будинок, в порядку спадкування за законом до майна її померлих батьків.

Ухвалою суду від 07.06.2023 по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження (а.с. 41-42).

Представник позивача адвокат Рішко С. І. подав заяву з проханням розглядати справу без його участі та участі його довірительки. Висловив позицію про підтримання заявлених у позовній заяві вимог (а.с. 49).

Від Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області надійшла заява з проханням розглядати справу без участі представника селищної ради за наявними в ній матеріалами. Висловлено позицію за якою селищна рада визнає вимоги заяви (а.с. 47-48).

Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні.

Судом встановлено, що позивачка, ОСОБА_4 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Майдан Міжгірського району Закарпатської області в сім`ї ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , 1932 року народження, шлюб між якими було зареєстровано 26.02.1951 виконкомом Майданської сільської ради Воловського району Закарпатської області, актовий запис №6 (а.с. 15, 16).

07 листопада 1989 року виконкомом Майданської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області було зареєстровано шлюб між позивачкою та ОСОБА_5 , актовий запис №18, в результаті чого дружина змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 » (а.с. 15).

У шлюбі батьки позивачки збудували будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який був завершений будівництвом у 1952 році (а.с. 27).

Батько позивачки, ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 17).

Як вбачається з довідки Майданського старостинського округу Міжгірської селищної ради від 21.11.2022 №448, померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 був постійним мешканцем АДРЕСА_1 . Разом із ним на день його смерті в даному будинку проживали та були зареєстровані:

1)ОСОБА_3 , 1932 р.н., дружина;

2)ОСОБА_5 , 1965 р.н., зять;

3)ОСОБА_1 , 1961 р.н., дочка;

4)ОСОБА_8 , 1990 р.н., онук;

5)ОСОБА_9 , 1992 р.н., онука;

6)ОСОБА_10 , 1996 р.н., онук.

01 червня 2023 року на підставі заяви позивачки державним нотаріусом Міжгірської державної нотаріальної контори Закарпатської області було заведено спадкову справу №50/2023 за майном померлого ОСОБА_2 , яка зареєстрована в Спадковому реєстрі за №70732484 (а.с. 19).

За даними інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №72682177 від 01.06.2023, ОСОБА_2 на випадок смерті заповітів та/або спадкових договорів не залишав (а.с. 20).

Таким чином, після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на його частку у праві власності на Спадковий будинок, яку в рівних частинах успадкували його дружина, ОСОБА_3 (в сукупності з належною їй часткою у праві спільні сумісної власності на Спадковий будинок, її частка збільшила до 2/3 часток) та Позивачка (1/4 частка).

Мати позивачки, ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 21).

Як вбачається з довідки Майданського старостинського округу Міжгірської селищної ради від 30.12.2022 №533, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 була постійною мешканкою АДРЕСА_1 . Разом із нею на день її смерті в даному будинку проживали та були зареєстровані:

1)ОСОБА_5 , 1965 р.н., зять;

2)ОСОБА_1 , 1961 р.н., дочка;

3)ОСОБА_8 , 1990 р.н., онук;

4)ОСОБА_9 , 1992 р.н., онука;

5)ОСОБА_10 , 1996 р.н., онук.

26 грудня 2008 року держаним нотаріусом Міжгірської державної нотаріальної контори Закарпатської області позивачці було видано:

- свідоцтво про право на спадщину за законом №3197, яким посвідчено перехід права власності на земельну ділянку загальною площею 0,1708 га, розташовану на території Майданської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області в ур. «Ровінці», з цільовим призначенням для товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК №016248 (а.с. 23);

- свідоцтво про право на спадщину за законом №3202, яким посвідчено перехід права на земельну частку (пай) у майні КСП «Карпати» с. Майдан Міжгірського району Закарпатської області площею 0,17 га в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗК №0020348 від 15.05.1997, який належав померлому ОСОБА_2 (а.с. 24).

Постановою від 01.06.2023 №57/02-31 державний нотаріус Дунаєва О. І., з посиланням на норми Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту від 22.02.2012 №296/5, відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Спадковий будинок по причині відсутності у спадковій справі та у спадкоємця правовстановлюючих документів на цей будинок та відсутності інформації в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо цього будинку. Як було встановлено нотаріусом, позивачка прийняла спадщину за майном ОСОБА_3 як спадкоємець за законом шляхом вступу у фактичне володіння та розпорядження спадковим майном, фактом постійного спільного проживання разом із померлою на день її смерті. Ніхто інший із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини у встановлений законом строк не звертався, рішення суду щодо продовження строку для прийняття спадщини за майном померлої ОСОБА_3 до Міжгірської держнотконтори не надходило (а.с. 25-26).

Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності виявляється у праві: володіння, користування, розпорядження. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (статті 317 ЦК України).

Частиною першою та другою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як встановлено статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Стаття 41 Конституції України гарантує кожному захист прав власника на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Цивільні права можуть виникати з рішення суду, як зазначено у частині 5 статті 11 ЦК України, лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства.

Цивільний кодекс України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, передбачених статтями 335, 376 та 392 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина 2 статті 328 ЦК України).

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Довідкою КП «Міжгірське БТІ» від 25.05.2023 №74 підтверджується, що станом на 31.12.2012 право власності на Спадковий будинок було зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Майданською селищною радою 15.05.1981 за №53, згідно рішення виконкому цієї ради за №28 від 14.05.1981, про що реєстратором Хустського МБТІ 15.05.1981 було проведено відповідний запис у реєстрову книгу №1 за реєстровим №53 (а.с. 33).

У зв`язку із втратою правовстановлюючих документів на Спадковий будинок, позивачка позбавлена можливості оформити свої майнові та спадкові права в позасудовому порядку, а тому змушена звертатися до суду за захистом, обираючи передбачений пунктом першим частини 2 статті 16 ЦК України спосіб захисту свого права у вигляді визнання права.

Як свідчить довідка №482, видана 08.12.2022 Майданським старостинським округом Міжгірської селищної ради, нумерація Спадкового будинку змінювалася із №24 на №34 (а.с. 26).

Як свідчить виписка з погосподарської книги №460, яка видана 29.11.2022 Майданським старостинським округом Міжгірської селищної ради, згідно погосподарської книги за 1993-1996 роки за ОСОБА_2 , 1925 р.н., був закріплений особовий рахунок за адресою АДРЕСА_3 , він дійсно був власником Спадкового будинку, який розташований на земельній ділянці площею 0,07 га. Спадковий будинок був побудований орієнтовно у 1952 році (а.с. 27).

Згідно Технічного паспорта на будинок садибного типу, виданого 07.12.2022 КП «Міжгірське БТІ» Міжгірської селищної ради, зареєстрованого в реєстрі за №ТІ01:2057-5872-1976-0165, Спадковий будинок був побудований у 1952 році та має загальну площу 66,90 м2 (а.с. 28-32).

Отже, враховуючи встановлені судом обставини, визнання позову відповідачем, те, що прийняттям спадщини позивачкою права інших осіб не порушуються, суд вважає необхідним задовольнити вимоги заявлені в позовній заяві.

Керуючись статтями 2, 3, 10-13, 19, 76-81, 200, 206, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , 1925 року народження, та померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , 1932 року народження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Закарпатського апеляційного суду безпосередньо або через Міжгірський районний суд Закарпатської області з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складено 16 червня 2023 року.

Суддя Пухальський С. В.