Справа № 595/1581/23
Провадження № 2-о/595/108/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2023

Бучацький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Тхорик І.І.,

за участю секретаря судового засідання Пастушака І.Д.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявоюОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Сверлик О.В., звернулася до суду із заявою, заінтересована особа - ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , на строк шість місяців, яким заборонити останньому перебувати в місці спільного проживання з нею за адресою по АДРЕСА_1 ; обмежити йому спілкуватися з нею.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що заінтересована особа, ОСОБА_2 , є її зятем, який з 2016 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з її донькою ОСОБА_3 . Вказує, що упродовж двох останніх років між нею та зятем тривають неприязні стосунки, періодично виникають сварки та суперечки побутового характеру. 09 липня 2023 року ДОП ВП №2 (м. Бучач) Боднаруком І.І. було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника, терміном на 10 діб, із зобов`язанням залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи. З такого вбачається, що ОСОБА_2 вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме ображав її різними нецензурними словами та душив за шию. Зазначає, що до заяви також долучається відповідь ВП №2 (м. Бучач) на адвокатський запит, якою підтверджуються випадки вчинення домашнього насильства щодо неї. За наведених обставин вона просить заявлені вимоги задовольнити.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_2 покинув місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що 09 липня 2023 року ДОП ВП №2 (м. Бучач) Боднаруком І.І. було винесено терміновий заборонний припис стосовно ОСОБА_2 , терміном на 10 діб, із зобов`язанням залишити її місце проживання, та на сьогодні проживає у м. Івано-Франківську, де і працює. Зі слів доньки, повертатися проживати в с. Скоморохи ОСОБА_2 не бажає. Зазначає, що останній неодноразово вчиняв щодо неї домашнє насильство, тому вона хоче, щоб такий поніс відповідальність за свої дії.

Одночасно ОСОБА_1 просить застосувати до ОСОБА_2 заходи, які б не давали йому можливості спілкуватися з нею, що розцінюється судом як уточнення заявлених вимог.

Представник заявника, адвокат Сверлик О.В. в судове засідання не прибула, заяв про відкладення розгляду справи від її імені не надходило.

Заінтересована особа ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду від нього не надходило.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд вважає, що заява підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Протидія насильству у сім`ї є однією з важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушення прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства.

Невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілому від насильства у сім`ї.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року №2229-VIII (далі - Закон). Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 3 Закону, дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Положеннями п.1 ч.1 ст. 21 Закону передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа або її представник.

Враховуючи положення Закону, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функції і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є зятем заявниці ОСОБА_1 .

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №329 від 24 липня 2023 року, виданої старостою Скомороського старостинського округу, за адресою по АДРЕСА_1 , до складу сім`ї (зареєстрованих) входять наступні особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (заявник); ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (дочка); ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зять проживає без реєстрації); ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (онук).

Зі змісту заяви про видачу обмежувального припису вбачається, що ОСОБА_2 вчиняє відносно заявниці домашнє насильство психологічного та фізичного характеру.

Так, із відповіді ВП №2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області №2530/103/01-2023 від 09 серпня 2023 року, на адвокатський запит Сверлик О.В. №18 від 03.08.2023, вбачається, що згідно бази Національної поліції, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , житель с. Скоморохи Чортківського району Тернопільської області, знаходиться на профілактичному обліку категорії «Кривдник» з 12 вересня 2022 року, а саме, за вчинення ним домашнього насильства 10 вересня 2022 року о 21.09 год., по місцю проживання в с. Скоморохи Чортківського району, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно своєї тещі ОСОБА_1 , 1965 р.н. Щодо кривдника ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №279828 від 12.09.2022 за ч.1 ст.173-2 КУпАП та винесено тимчасовий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №192750 від 12.09.2022 в частині п.3, а саме, заборони спілкування в будь-який спосіб з постраждалою особою протягом 10-ти днів. У подальшому, відносно ОСОБА_2 09 липня 2023 року було винесено ТЗПК серії АА №255200 від 09.07.2023 в частині п.1, а саме, зобов`язання залишити місце проживання (перебування) за вчинення домашнього насильства психологічного і фізичного характеру стосовно тещі ОСОБА_1 строком на 10 діб, та складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №569280 від 09.07.2023 за ч.2 ст.173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства, а саме за те, що він обзивав тещу нецензурними словами та душив за шию. 10 липня 2023 року відносно ОСОБА_2 співробітниками СППП ВП №2 (м. Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області винесено ТЗПК серії АА №279580 від 10.07.2023 в частині п.3, а саме, заборони спілкування в будь-який спосіб з постраждалою особою протягом 10-ти днів, також складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №570605 від 10 липня 2023 року за ч.2 ст.173-2 КУпАП, за вчинення домашнього насильства фізичного та психологічного характеру відносно дружини ОСОБА_4 , а саме за те, що він наніс один удар рукою в ділянку обличчя та обзивав нецензурними словами. Також інформують, що упродовж 2021 - 2023 рр. відносно ОСОБА_2 винесено шість ТЗПК для припинення домашнього насильства та складено 5 протоколів про адміністративне правопорушення за ст.173-2 КУпАП. На даний час ОСОБА_2 продовжено профілактичний облік за вчинення домашнього насильства строком до 10 липня 2024 року.

Відповідно до копії термінового заборонного припису стосовно кривдника серія АА №255200 від 09.07.2023, винесеного ДОП ВП №2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області Боднаруком І.І. стосовно ОСОБА_2 , у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства психологічного та фізичного характеру відносно своєї тещі (ображав її різними нецензурними словами та душив її за шию), із застосуванням до кривдника таких заходів заборонного припису: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, строком на 10 діб з 00.00 год. 10.07.2023 до 00.00 год. 20.07.2023.

Як повідомила заявниця в судовому засіданні, ОСОБА_2 , виконуючи вимоги припису, покинув їх спільне місце проживання в с. Скоморохи та на сьогодні проживає у м. Івано-Франківську, де і працює. Від доньки їй стало відомо, що повертатися проживати в с. Скоморохи не бажає. Додатково зазначила, що ОСОБА_2 не порушувався вищевказаний терміновий заборонний припис.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановити, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінити ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 14 січня 2020 року в справі № 754/6995/19.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 липня 2020 року у справі №753/10840/19 зроблено такий висновок: «Видача обмежувального припису є обов`язковою в разі доказово обґрунтованого постійного використання у безпосередньому спілкуванні або переписці з колишнім чоловіком/дружиною та дітьми погроз, у тому числі фізичною розправою, вживанням щодо них ненормативної лексики, образ та приниження, які кваліфікуються як домашнє насильство у формі психологічного насильства».

За наведених вище обставин, судом встановлено, що ОСОБА_2 систематично вчиняв щодо своєї тещі ОСОБА_1 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, що знайшло своє підтвердження з досліджених в судовому засіданні доказів.

У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вона не бажає, щоб він у будь-який спосіб спілкувався з нею.

Враховуючи надані учасниками справи докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення заінтересованою особою домашнього насильства щодо заявника, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно заінтересованої особи ОСОБА_2 шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених п. 6 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Проте, заявник також просить встановити заборону щодо ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При вирішенні питання застосування заходів тимчасового обмеження прав особи щодо заборони перебувати у місці проживання (перебування) заявника, а також щодо заборони наближатися на визначену відстань до місця проживання заявника, суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 28.04.2020 у справі № 754/11171/19.

Зі слів заявниці судом встановлено, що ОСОБА_2 припинив спільне проживання із ОСОБА_1 за однією адресою по АДРЕСА_1 , та повертатися проживати туди не бажає, а відтак підстави для встановлення такого заходу тимчасового обмеження, як заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою, у суду відсутні.

Також, суд не вбачає необхідності для застосування максимального строку обмежувального припису - 6 місяців, разом з тим, вважає, що достатнім буде встановлення обмежувального припису строком на 3 місяці.

За наведених обставин, заява ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

На підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», керуючись ст. ст. 19, 76-77, 81, 259, 263-265, 268, 350-1, 350-5, 350-6 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ЗаявуОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису - задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 .

Встановити захід тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 та покласти на нього обов`язки, а саме: заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб строком на 3 (три) місяці.

В решті вимог заяви - відмовити.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Копії рішення суду вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копія рішення суду надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважений підрозділ органу Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районну державну адміністрацію та виконавчий орган сільської, селищної, міської, районної у містах ради за місцем проживання (перебування) заявника.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 23 серпня 2023 року.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: І. І. Тхорик