Єдиний унікальний номер судової справи: 475/760/21
Провадження № 22-ц/812/432/23 Доповідач суду апеляційної інстанції Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

01 травня 2023 року м. Миколаїв справа №475/760/21

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Селянського (фермерського) господарства «Осінь» на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 березня 2023 року, постановлену під головуванням судді Лузан Л.В., в приміщенні того ж суду, за позовом Селянського (фермерського) господарства «Осінь» до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування державної реєстрації земельних ділянок, припинення права власності, витребування земельних ділянок, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

У серпні 2021 року Селянське (фермерське) господарство «Осінь» (далі СФГ «Осінь») звернулося до суду з вищезазначеним позовом, який уточнювало та обґрунтовувало наступним.

На підставі рішення Доманівської районної ради народних депутатів Доманівського району Миколаївської області від 28 грудня 1994 року ОСОБА_3 видано державний акт від 24 березня 1995 року серії І-МК № 004100 на право постійного користування земельною ділянкою площею 50,0 га, для ведення селянського (фермерського) господарства, що розташована на території Володимирівської сільської ради народних депутатів, яка була ним передана до створеного СФГ «Осінь».

Наказом ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області за №4771/0/14-19-СГ від 15 липня 2019 року було припинено право постійного користування вищевказаною земельною ділянкою, у зв`язку зі смертю користувача земельної ділянки ОСОБА_3 .

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 13 квітня 2021 року вищезазначений наказ визнано недійсним та за СФГ «Осінь» визнано право постійного користування земельною ділянкою площею 50,00 га призначеною для ведення селянського фермерського господарства, яка була надана на ім`я ОСОБА_3 відповідно до державного акту на право постійного користування землею від 24 березня 1995 року.

Між тим, реалізувати обумовлене рішення позивач позбавлений можливості, оскільки ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області було проведено поділ вищевказаної земельної ділянки на земельні ділянки орієнтованою площею 2 га та в подальшому здійснено об`єднання раніше сформованих земельних ділянок у дві земельні ділянки: площею 25,7806 га кадастровий номер :01:000:0159 та площею 24 га кадастровий номер :01:000:0158.

07 серпня 2020 року було зареєстровано право власності ОСОБА_1 на вказані земельні ділянки.

Посилаючись на порушення своїх прав як користувача земельної ділянки, уточнюючи позовні вимоги, остаточно СФГ «Осінь» просило:

-визнати протиправною та скасувати із закриттям Поземельної книги державну реєстрацію земельної ділянки, площею 24 га кадастровий номер :01:000:0158 та земельної ділянки, площею 25,7806 га кадастровий номер :01:000:0159 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та приватною формою власності, які розташовані в межах Володимирської сільської ради Доманівського району Миколаївської області;

-припинити право власності ОСОБА_1 та скасувати державну реєстрацію права власності на вказані земельні ділянки;

-витребувати у ОСОБА_1 у постійне користування СФГ «Осінь» земельні ділянки площею 24 га кадастровий номер :01:000:0158 та площею 25,7806 га кадастровий номер :01:000:0159, які сформовані в межах земельної ділянки, визначених Державним актом на право постійного користування землею І-МК №004100 від 24 березня 1995 року, розташовані на території Володимирської сільської ради Доманівського району Миколаївської області;

-зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області відновити цільове призначення, площу, межі земельної ділянки, наданої у постійне користування СГ «Осінь» площею 50,0 га ріллі, на території Володимирської сільської ради Доманівського району Миколаївської області, для ведення селянського (фермерського) господарства, межі якої визначено Державним актом на право постійного користування землею І-МК №004100 від 24 березня 1995 року.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 березня 2023 року закрито провадження у справі за позовом СФГ «Осінь» та скасовані заходи забезпечення позову.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, виходив з того, що правовідносини в цьому спорі виникли між селянським (фермерським) господарством «Осінь» та ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області щодо права користування земельною ділянкою призначеною для ведення селянського фермерського господарства, поділ якої, за позицію позивача, було незаконно здійснено ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області та в подальшому передано у власність інших осіб (похідні вимоги), а тому справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Не погодившись з зазначеною ухвалою СФГ «Осінь» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просило скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу мотивовано порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки спір у справі, що розглядається, є спором про право цивільне, а тому ця справа підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача адвокат Вуїв О.В., заперечуючи проти її доводів, посилалась на те, що зміст спірних правовідносин зводиться до поновлення в судовому порядку права користування позивача на земельну ділянку, призначену для ведення селянського (фермерського) господарства, тобто з приводу забезпечення господарської діяльності позивача.

Інші учасники справи відзивів на апеляційну скаргу не подали.

Заява про відкладення розгляду справи від відправника ОСОБА_4 в інтересах СФГ «Осінь», в якій, згідно довідки апеляційного суду від 01 травня 2023 року, було виявлено, що кваліфікований електронний підпис відсутній, залишена судом без розгляду.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Вуїв О.В. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах оскарження, передбачених статтею 367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, які визначає позивач.

Судом встановлено, що на підставі державного акта серії І-МК №004100 від 24 березня 1995 року ОСОБА_3 отримав у постійне користування земельну ділянку площею 50,00 га з цільовим призначенням для ведення селянського фермерського господарства (т.1 а.с. 18).

28 грудня 1995 року було створено СФГ «Осінь», ідентифікаційний код 23086872.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 15 липня 2019 року за №4771/0/14-19-СГ «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою» припинено право постійного користування земельною ділянкою державної власності сільськогосподарського призначення площею 50,00 га, яка розташована в межах території Володимирської сільської ради Доманівського району Миколаївської області та була надана ОСОБА_3 , в зв`язку з його смертю (т.1 а.с. 35).

Цим же наказом віднесено земельну ділянку загальною площею 50,00 га до земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності в межах території Володимирської сільської ради Доманівського району Миколаївської області.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 13 квітня 2021 року вищезазначений наказ визнано недійсним та за СФГ «Осінь» визнано право постійного користування земельною ділянкою площею 50,00 га призначеною для ведення селянського фермерського господарства, яка була надана на ім`я ОСОБА_3 відповідно до державного акта на право постійного користування землею від 24 березня 1995 року (т.1 а.с. 36-39).

Рішенням державного реєстратора виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області Пухтій С.М. від 12 липня 2021 року СФГ «Осінь» відмовлено в реєстрації права користування земельною ділянкою на підставі рішення Господарського суду Миколаївської області від 13 квітня 2021 року, державного акта серії І-МК №004100 від 24 березня 1995року в зв`язку з відсутністю кадастрового номера земельної ділянки.

На підставі відомостей з ДЗК, серії та номер 22033923, 07 серпня 2020 року приватним нотаріусом Душейко О.М. Миколаївського міського нотаріального округу було зареєстровано з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства право приватної власності ОСОБА_1 на дві земельні ділянки: площею 25,7806 га кадастровий номер :01:000:0159 та площею 24 га кадастровий номер :01:000:0158.

Обґрунтовуючи підставність позову СФГ «Осінь» посилалось на те, що земельна ділянка, площею 50 га, кадастровий номер :01:000:0123 вибула з користування господарства поза його волею та безпідставно набута у приватну власність ОСОБА_1 , а тому право власності ОСОБА_1 підлягає припиненню, а земельна ділянка - поверненню та передачі у його постійне користування.

Господарський процесуальний кодекс України установлює, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; й інші справи у спорах між суб`єктами господарювання (пункти 6, 10, 15 частини першої статті 20 цього Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, житлових, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

До адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників є суб`єктом владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Натомість, визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Отже, під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України).

Водночас правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються, зокрема, приписами Земельного кодексу України, а також прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами.

Згідно із частинами другою та третьою статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Згідно із частиною першою статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Порядок набуття права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності громадянами та юридичними особами передбачено вказаною статтею та статтями 118, 122 Земельного кодексу України.

Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимогу про визнання рішення незаконним можна розглядати як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 Цивільного кодексу України та пред`являти до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (зокрема, права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.

Ураховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправною та скасування із закриттям Поземельної книги державну реєстрацію земельної ділянки, за якою зареєстровано та надано земельну ділянку із земель комунальної власності у власність фізичній особі ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, а також про припинення її права власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки, зобов`язання вчинити певні дії, такий спір є приватноправовим і за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов`язки цієї фізичної особи.

Колегія суддів апеляційного суду вважає помилковим застосування судом першої інстанції висновку, що зазначений у постанові Великої Палати Верхового Суду від 05 жовтня 2022 року у справі №922/1830/19, оскільки висновки у цій справі і у справі, яка переглядається, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними, оскільки у зазначеній справі та у справі, яка переглядається, суди виходили з конкретних обставин справи та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності. Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти лише такі рішення, де аналогічними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

У справі №922/1830/19 та у справі, яка переглядається, різні предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та фактичні обставини, зокрема, у наведеній справі спір виник у зв`язку з наданням фізичній особі в користування земельної ділянки з метою створення фермерського господарства. Тому відсутні підстави для врахування висновків щодо застосування норми права, викладені у наведений постанові касаційного суду.

Отже, зважаючи на характер правовідносин у цій справі, даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та не відноситься до компетенції господарських судів України. За такого доводи апеляційної скарги СФГ «Осінь» про юрисдикцію цього спору суду загальної юрисдикції є обґрунтованими.

За такого суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, що на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України провадження у справі необхідно закрити.

Оскільки ухвала суду першої інстанції про закриття провадження у справі перешкоджає її подальшому провадженню, то оскаржуване судове рішення на підставі пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 374, 379, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства «Осінь» задовольнити.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 березня 2023 року про закриття провадження скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 01 травня 2023 року.