Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2023 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Ахтієвій Р.С.

за участю

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно по праву спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно по праву спадкування за заповітом.

Позивач в позові посилається на те, що його баба ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті залишилася спадщина, що складається із квартири в АДРЕСА_1 , земельної ділянки площею 5.7400 га, кадастровий номер :01:001:0046, та домоволодіння в АДРЕСА_2 .

За життя баба склала заповіт від 14.05.2014 року, по якому все майно заповідала позивачеві та рідному братові ОСОБА_2 , по частині кожному.

У встановлений законом термін сторони звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Отримати свідоцтво про право на спадщину неможливо, у зв`язку з відсутністю доказів родинних відносин. Крім того, після подачі заяви щоб уникнути ускладнень з приводу володіння успадкованим майном, спадкоємцями, вирішено про поділ спадщини в іншому порядку, ніж вказано в заповіті, а саме - позивач успадковує земельну ділянку площею 5.7400 га, кадастровий номер :01:001:0046, а брат - усе інше наявне рухоме і нерухоме майно. З цього приводу нотаріусом видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва та рекомендовано звернутися до суду за захистом майнових прав.

На підставі наведених обставин, позивач звертається до суду та прохає визнати за ним в порядку спадкування за заповітом, право власності на земельну ділянку площею 5.7400 га, кадастровий номер :01:001:0046.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 7).

Відповідно до заповіту від 14 травня 2014 року, посвідченого секретарем виконкому Оленівської сільської ради, ОСОБА_3 заповіла позивачеві та відповідачеві ОСОБА_2 усе своє майно по кожному (а. с. 15).

Земельна ділянка площею 5.7400 га, кадастровий номер :01:001:004 на праві власності належала ОСОБА_3 (а. с. 16).

У відповідності до ч. 2 ст. 1220 ЦК України , часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтями 1296, 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування».

Листом Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що судам слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що позивач 29 вересня 2020 року звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті баби ОСОБА_3 (а. с. 40).

Постановою нотаріуса від 20 вересня 2022 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачеві роз`яснено, що ним не надано документи, що підтверджують родинні зв`язки з померлою ОСОБА_3 (а. с. 47).

У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Виходячи зі змісту позовних вимог, позивач вважає себе спадкоємцем за заповітом майна померлої баби, у зв`язку із вказаними обставинами звернувся до суду.

З постанови нотаріуса від 20.09.2022 року вбачається, що перешкодою в отриманні свідоцтва про право на спадщину є непідтвердження родинних відносин зі спадкодавцем. Доказів, які б свідчили про неможливість отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, яке належало померлій ОСОБА_3 , через інші підстави до суду не надано.

За таких обставин, за наявності перешкод в отриманні свідоцтва про право на спадщину пов`язаних із підтвердженням родинних відносин, суд вважає, що звернення до суду із позовними вимогами про визнання права на спадкове майно, є передчасними. Визнання права на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку.

Керуючись ст. ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно по праву спадкування за заповітом - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 08 травня 2023 року.

Суддя Т.А.Ковальчук