ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/376/23 Справа № 173/1331/21 Суддя у 1-й інстанції - Петрюк Т. М. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Паромової О.О.

розглянувши в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Єгорова Сергія Анатолійовича на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що 29 серпня 2018 року між ним та відповідачем було укладено договір безпроцентної позики №29/08/18-6. Відповідно до п. 1 договору, позикодавець передав у власність позичальника, а позичальник прийняв у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 139 134 грн. 03 коп., що за курсом НБУ на день укладення договору еквівалентно 4960,00 доларів США. В свою чергу позичальник зобов`язувався повернути позику у визначений договором строк, не пізніше 3-х місяців, тобто до 29 листопада 2018 року. Згідно з п. 10 договору, у разі прострочення виконання зобов`язання позичальником останній зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, також три відсотки річних від простроченої суми. Також, абзацом 2 п.10 договору передбачено, що за несвоєчасне повернення позики (її чергової частини за графіком) Позичальник сплачує позикодавцеві неустойку у розмірі 1% за кожний календарний день існування простроченої заборгованості, від суми заборгованості. Пунктом 7 вказаного договору, передбачено, що по закінченню строку позики, договір може бути пролонговано за домовленістю сторін. 16 грудня 2019 року між сторонами укладено додаткову угоду №5 до договору позики №29/08/18-06 від 29 серпня 2018 року, відповідно до якої змінено та доповнено умови основного договору. Так на виконання п. 7 Договору позики від 29 серпня 2018 року №29/08/18-6 за взаємною згодою, сторони домовились внести зміни до п.1,5,6 договору і виклали їх в наступній редакції. Пункт 1 позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 116 808 грн., що є еквівалентом 4960,00 доларів США, а позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк, та згідно з визначеними цим договором умовами сторони домовились, що загальна сума у гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку, передбаченому цим договором буде відповідати еквіваленту 5 960,00 доларів США за курсом їх продажу АТ КБ Приватбанк на дату здійснення платежу, не пізніше ніж за три місяці з моменту укладення цього договору, тобто до 29 лютого 2020 року, що підтверджується власноручно складеною ОСОБА_1 , розпискою від 16 грудня 2019 року. Пункт 5 позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві суму позики, визначену в п.1 даного Договору відповідно до графіка повернення позичальником грошових коштів: - 7 536 грн. грн., що еквівалентно 320,00 доларів США до 29 грудня 2019 року (включно); - 7 536 грн., що еквівалентно 320,00 доларів США до 29 січня 2020 року (включно); -101 736 грн., що еквівалентно 4320,00 доларів США до 29 лютого 2020 року (включно). Пункт 6 - позика може бути повернена позичальником достроково. Згодом, відповідач повернув частину грошових коштів, що була еквівалентна 960,00 доларів США, а іншу частину грошових коштів, що на день повернення буде відповідати еквіваленту 4000,00 доларів США, за курсом їх продажу в АТ КБ Приватбанк на дату здійснення платежу ( як передбачено умовами договору) , обіцяв повернути найближчим часом. ОСОБА_2 зазначає, що в телефонному режимі неодноразово звертався до відповідача і нагадував про його обов`язок погашення боргу, на що останній повідомив, що має деякі фінансові труднощі, але кошти обов`язково поверне. Такі обіцянки продовжувались більше року, після чого відповідач припинив відповідати на телефонні дзвінки і СМС-листування, таким чином самоусунувшись від виконання покладених на нього обов`язків за договором, уникаючи відповідальності за свідоме затягування та невиконання договору. На час звернення з позовом, заборгованість відповідача перед позивачем складає 110000 грн. (4000,00 доларів США). Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2021 року у справі №173/1405/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В., приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макушев Є.П. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, було залишено без задоволення позовні вимоги ОСОБА_1 . Зазначене рішення було залишене без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 квітня 2021 року та ухвалою Верховного суду від 14 травня 2021 року, якою у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 , відмовлено. Відповідач продовжує ухилятись від виконання покладених на нього обов`язків - не сплачує грошові кошти, які винен позивачеві по справі та як альтернатива, приховує транспортний засіб чим чинить перешкоди у виконавчому провадженні № 62761893, що перебуває на примусовому виконані у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макушева Є.П., відкритого на підставі виконавчого напису №1396 від 28 липня 2020 року, яким запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб марки BYD модель S6 номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 2012 року випуску, легковий універсал В, колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований відділом РЕР ДАІ № 3 ГУМВС України в Дніпропетровській області від 10 липня 2012 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_1 . На підставі викладеного ОСОБА_2 просив суд стягнути з відповідача борг за договором позики №29/08/18-6 від 29 серпня 2018 року та додаткової угоди № 5 до нього від 16 грудня 2019 року 110 000 грн. - основного боргу; 3 956 грн. 04 коп. - 3% річних за користування грошовими коштами; 361 608 грн. неустойка, що разом складає 475 564 грн. 04 коп. та стягнути із відповідача судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2022 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 . Стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , адреса для листування: АДРЕСА_3 , борг в загальній сумі 213 956 грн. 04 коп. з яких: 110 000 грн. - основний борг, 3 956 грн. 04 коп. - 3% річних за користування грошовими коштами, 100 000 грн. - неустойка (пеня). В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_5 , 2139 грн. 56 коп.. на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору. В іншій частині понесені судові витрати по сплаті судового збору покладено на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Додатковим рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2022 року стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_5 , 9000 грн., на відшкодування понесених судових витрат за надання правової допомоги.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Єгоров С.А. просить рішення суду від 02 червня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить рішення суду від 02 червня 2022 року залишити без змін, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Єгорова С.А. залишити без задоволення, посилаючись на безпідставність її вимог.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, 29 серпня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір позики №29/08/18-6 (т.2 а.с.2).

Відповідно до п. 1 договору, позикодавець передав у власність позичальника, а позичальник прийняв у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 139 134 грн. 03 коп., що за курсом НБУ на день укладення договору еквівалентно 4960,00 доларів США, в свою чергу позичальник зобов`язувався повернути позику у визначений договором строк, не пізніше ніж через три місяці, тобто до 29 листопада 2018 року.

Пунктом 5 договору позики визначено графік повернення грошових коштів за договором позики.

Відповідно до п.6 договору позики, позика може бути повернена позичальником достроково.

Пунктом 7 вказаного договору, передбачено, що по закінченню строку позики, договір може бути пролонговано за домовленістю сторін.

Згідно з п. 10 договору, у разі прострочення виконання зобов`язання позичальником останній зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, також три відсотки річних від простроченої суми. Абзацом 2 п.10 договору передбачено, що за несвоєчасне повернення позики (її чергової частини за графіком) Позичальник сплачує позикодавцеві неустойку у розмірі 1% за кожний календарний день існування простроченої заборгованості, від суми заборгованості.

14 грудня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1 до договору позики №29/08/18-6 від 29 серпня 2018 року, відповідно до умов якої сторони домовились внести зміни до п.1, 5, 6.1, 6.2 договору позики №29/08/18-6 від 29 серпня 2018 року, якими змінили строк дії договору - до 28 лютого 2019 року, внесли зміни до суму платежів та дати платежів у графік повернення грошових коштів, також за умови дострокового повернення позики до 29 грудня 2018 року, сума боргу становить 120385 грн. 46 коп., еквівалент 4320,00 доларів США, за за умови дострокового повернення позики до 29 січня 2019 року, сума боргу становить 129303 грн., еквівалент 4640,00 доларів США (т.2 а.с.3).

06 березня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №2 до договору позики №29/08/18-6 від 29 серпня 2018 року, відповідно до умов якої сторони домовились внести зміни до п.1, 5, 6.1, 6.2 договору позики №29/08/18-6 від 29 серпня 2018 року, якими змінили строк дії договору - до 29 травня 2019 року, внесли зміни до суму платежів та дати платежів у графік повернення грошових коштів, також за умови дострокового повернення позики до 29 березня 2019 року, сума боргу становить 115613 грн. 46 коп., еквівалент 4320,00 доларів США, за за умови дострокового повернення позики до 29 квітня 2019 року, сума боргу становить 124177 грн. 42 коп., еквівалент 4640,00 доларів США (т.2 а.с.4).

05 червня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №3 до договору позики №29/08/18-6 від 29 серпня 2018 року, відповідно до умов якої сторони домовились внести зміни до п.1, 5, 6.1, 6.2 договору позики №29/08/18-6 від 29 серпня 2018 року, якими змінили строк дії договору - до 29 серпня 2019 року, внесли зміни до суму платежів та дати платежів у графік повернення грошових коштів, також за умови дострокового повернення позики до 29 червня 2019 року, сума боргу становить 117534 грн., еквівалент 4320,00 доларів США, за за умови дострокового повернення позики до 29 липня 2019 року, сума боргу становить 126240 грн. 17 коп., еквівалент 4640,00 доларів США (т.2 а.с.5).

05 вересня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №4 до договору позики №29/08/18-6 від 29 серпня 2018 року, відповідно до умов якої сторони домовились внести зміни до п.1, 5, 6.1, 6.2 договору позики №29/08/18-6 від 29 серпня 2018 року, якими змінили строк дії договору - до 29 листопада 2019 року, внесли зміни до суму платежів та дати платежів у графік повернення грошових коштів, також за умови дострокового повернення позики до 29 вересня 2019 року, сума боргу становить 109138 грн. 13 коп., еквівалент 4320,00 доларів США, за за умови дострокового повернення позики до 29 жовтня 2019 року, сума боргу становить 117222 грн. 44 коп., еквівалент 4640,00 доларів США (т.2 а.с.6).

16 грудня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №5 до договору позики №29/08/18-6 від 29 серпня 2018 року, відповідно до умов якої сторони домовились внести зміни до п.1,5,6 договору і виклали їх в наступній редакції:

Пункт 1 позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 116 808 грн., що є еквівалентом 4960,00 доларів США, а позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк, та згідно з визначеними цим договором умовами сторони домовились, що загальна сума у гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку, передбаченому цим договором буде відповідати еквіваленту 5 960,00 доларів США за курсом їх продажу АТ КБ Приватбанк на дату здійснення платежу, не пізніше ніж за три місяці з моменту укладення цього договору, тобто до 29 лютого 2020 року

Пункт 5 позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві суму позики, визначену в п.1 даного Договору відповідно до графіка повернення позичальником грошових коштів: - 7 536 грн. грн., що еквівалентно 320,00 доларів США до 29 грудня 2019 року (включно); - 7 536 грн., що еквівалентно 320,00 доларів США до 29 січня 2020 року (включно); -101 736 грн., що еквівалентно 4320,00 доларів США до 29 лютого 2020 року (включно).

Пункт 6 - позика може бути повернена позичальником достроково (т.2 а.с.7).

Відповідно до розписки від 16 грудня 2019 року ОСОБА_1 отримав позику від ОСОБА_2 у сумі 116 808 грн., що є еквівалентом 4960,00 доларів США, згідно додаткової угоди №5 від 16 грудня 2019 року до договору позики №29/08/18-6 від 29 серпня 2018 року та зобов`язався повернути вказану суму ОСОБА_2 у строк до 29 лютого 2020 року (включно) (т.2 а.с.8)

Позивач ОСОБА_2 зазначив, що відповідач повернув частину грошових коштів, що була еквівалентна 960 доларів США, а іншу частину грошових коштів, що на день повернення буде відповідати еквіваленту 4000,00 доларів США, за курсом їх продажу в АТ КБ Приватбанк на дату здійснення платежу ( як передбачено умовами договору) , обіцяв повернути найближчим часом.

Також у справі встановлено, рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2021 року у справі №173/1405/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В., приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макушев Є.П. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, було залишено без задоволення позов ОСОБА_1 (т.1 а.с.18-22).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 квітня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2021 року залишено без змін (т.1 а.с.23-26).

Ухвалою Верховного суду від 14 травня 2021 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 квітня 2021 року (т.1 а.с.27-30).

Позивач зазначив, що відповідач продовжує ухилятись від виконання покладених на нього обов`язків - не сплачує грошові кошти, які винен позивачеві по справі та як альтернатива, приховує транспортний засіб чим чинить перешкоди у виконавчому провадженні № 62761893, що перебуває на примусовому виконані у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макушева Є.П., відкритого на підставі виконавчого напису № 1396 від 28 липня 2020 року, яким запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб марки BYD модель S6 номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 2012 року випуску, легковий універсал В, колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований відділом РЕР ДАІ № 3 ГУМВС України в Дніпропетровській області від 10 липня 2012 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_1 . На час звернення з позовом, заборгованість відповідача перед позивачем становить 110 000 грн. (4000 доларів США).

Звернувшись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_2 просив суд стягнути з відповідача борг за договором позики №29/08/18-6 від 29 серпня 2018 року та додаткової угоди № 5 до нього від 16 грудня 2019 року 110 000 грн. - основного боргу; 3 956 грн. 04 коп. - 3% річних за користування грошовими коштами; 361 608 грн. неустойка, що разом складає 475 564 грн. 04 коп. та стягнути із відповідача судові витрати по сплаті судового збору.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції послався на їх доведеність та обґрунтованість в частині стягнення основного боргу у розмірі 110 000 грн., трьох відсотків річних за користування грошовими коштами - 3956 грн. 04 коп. та пені у розмірі 100 000 грн., однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного зясування обставин, що мають значення для справи, у порушення норм матеріального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно із частинами першою та третьою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною першою статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Верховний Суд у постанові від 02 червня 2021 року у справі №757/62714/18 зазначив, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця, а також, що позичальник зобов`язується повернути позику.

Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.

У справі встановлено, 29 серпня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір позики №29/08/18-6 (т.2 а.с.2).

Відповідно до п. 1 договору, позикодавець передав у власність позичальника, а позичальник прийняв у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 139 134 грн. 03 коп., що за курсом НБУ на день укладення договору еквівалентно 4960 доларів США, а позичальник зобов`язувався повернути позику у визначений договором строк, не пізніше ніж через три місяці, тобто до 29 листопада 2018 року.

Пунктом 5 договору позики визначено графік повернення грошових коштів за договором позики.

Відповідно до п.6 договору позики, позика може бути повернена позичальником достроково.

Пунктом 7 вказаного договору, передбачено, що по закінченню строку позики, договір може бути пролонговано за домовленістю сторін.

Згідно з п. 10 договору, у разі прострочення виконання зобов`язання позичальником останній зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, також три відсотки річних від простроченої суми. Абзацом 2 п.10 договору передбачено, що за несвоєчасне повернення позики (її чергової частини за графіком) Позичальник сплачує позикодавцеві неустойку у розмірі 1% за кожний календарний день існування простроченої заборгованості, від суми заборгованості.

14 грудня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1 до договору позики №29/08/18-6 від 29 серпня 2018 року, відповідно до умов якої сторони домовились внести зміни до п.1, 5, 6.1, 6.2 договору позики №29/08/18-6 від 29 серпня 2018 року, якими змінили строк дії договору - до 28 лютого 2019 року, внесли зміни до суму платежів та дати платежів у графік повернення грошових коштів, також за умови дострокового повернення позики до 29 грудня 2018 року, сума боргу становить 120385 грн. 46 коп., еквівалент 4320,00 доларів США, за за умови дострокового повернення позики до 29 січня 2019 року, сума боргу становить 129303 грн., еквівалент 4640,00 доларів США (т.2 а.с.3).

06 березня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №2 до договору позики №29/08/18-6 від 29 серпня 2018 року, відповідно до умов якої сторони домовились внести зміни до п.1, 5, 6.1, 6.2 договору позики №29/08/18-6 від 29 серпня 2018 року, якими змінили строк дії договору - до 29 травня 2019 року, внесли зміни до суму платежів та дати платежів у графік повернення грошових коштів, також за умови дострокового повернення позики до 29 березня 2019 року, сума боргу становить 115613 грн. 46 коп., еквівалент 4320,00 доларів США, за за умови дострокового повернення позики до 29 квітня 2019 року, сума боргу становить 124177 грн. 42 коп., еквівалент 4640,00 доларів США (т.2 а.с.4).

05 червня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №3 до договору позики №29/08/18-6 від 29 серпня 2018 року, відповідно до умов якої сторони домовились внести зміни до п.1, 5, 6.1, 6.2 договору позики №29/08/18-6 від 29 серпня 2018 року, якими змінили строк дії договору - до 29 серпня 2019 року, внесли зміни до суму платежів та дати платежів у графік повернення грошових коштів, також за умови дострокового повернення позики до 29 червня 2019 року, сума боргу становить 117534 грн., еквівалент 4320,00 доларів США, за за умови дострокового повернення позики до 29 липня 2019 року, сума боргу становить 126240 грн. 17 коп., еквівалент 4640,00 доларів США (т.2 а.с.5).

05 вересня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №4 до договору позики №29/08/18-6 від 29 серпня 2018 року, відповідно до умов якої сторони домовились внести зміни до п.1, 5, 6.1, 6.2 договору позики №29/08/18-6 від 29 серпня 2018 року, якими змінили строк дії договору - до 29 листопада 2019 року, внесли зміни до суму платежів та дати платежів у графік повернення грошових коштів, також за умови дострокового повернення позики до 29 вересня 2019 року, сума боргу становить 109138 грн. 13 коп., еквівалент 4320,00 доларів США, за за умови дострокового повернення позики до 29 жовтня 2019 року, сума боргу становить 117222 грн. 44 коп., еквівалент 4640,00 доларів США (т.2 а.с.6).

16 грудня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №5 до договору позики №29/08/18-6 від 29 серпня 2018 року, відповідно до умов якої сторони домовились внести зміни до п.1,5,6 договору і виклали їх в наступній редакції:

Пункт 1 позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 116 808 грн., що є еквівалентом 4960,00 доларів США, а позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк, та згідно з визначеними цим договором умовами сторони домовились, що загальна сума у гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку, передбаченому цим договором буде відповідати еквіваленту 5 960,00 доларів США за курсом їх продажу АТ КБ Приватбанк на дату здійснення платежу, не пізніше ніж за три місяці з моменту укладення цього договору, тобто до 29 лютого 2020 року.

Пункт 5 позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві суму позики, визначену в п.1 даного Договору відповідно до графіка повернення позичальником грошових коштів: - 7 536 грн. грн., що еквівалентно 320 доларів США до 29 грудня 2019 року (включно); - 7 536 грн., що еквівалентно 320 доларів США до 29 січня 2020 року (включно); -101 736 грн., що еквівалентно 4320 доларів США до 29 лютого 2020 року (включно).

Пункт 6 - позика може бути повернена позичальником достроково (т.2 а.с.7).

Відповідно до розписки від 16 грудня 2019 року ОСОБА_1 отримав позику від ОСОБА_2 у сумі 116 808 грн., що є еквівалентом 4960,00 доларів США, згідно додаткової угоди №5 від 16 грудня 2019 року до договору позики №29/08/18-6 від 29 серпня 2018 року та зобов`язався повернути вказану суму ОСОБА_2 у строк до 29 лютого 2020 року (включно) (т.2 а.с.8)

Позивач ОСОБА_2 зазначив, що відповідач повернув частину грошових коштів, що була еквівалентна 960 доларів США, а іншу частину грошових коштів, що на день повернення буде відповідати еквіваленту 4000 доларів США, за курсом їх продажу в АТ КБ Приватбанк на дату здійснення платежу ( як передбачено умовами договору) , обіцяв повернути найближчим часом.

Також у справі встановлено, рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2021 року у справі №173/1405/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В., приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макушев Є.П. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, було залишено без задоволення позов ОСОБА_1 (т.1 а.с.18-22).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 квітня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2021 року залишено без змін (т.1 а.с.23-26).

Ухвалою Верховного суду від 14 травня 2021 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 квітня 2021 року (т.1 а.с.27-30).

Відповідно до листа №4696 від 07 грудня 2022 року приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макушева Є.П. на примусовому виконані у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макушева Є.П. перебуває виконавче провадження № 62761893, відкрите на підставі виконавчого напису №1396 від 28 липня 2020 року, яким запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб марки BYD модель S6 номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 2012 року випуску, легковий універсал В, колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований відділом РЕР ДАІ № 3 ГУМВС України в Дніпропетровській області від 10 липня 2012 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_1 (т.1 а.с.196).

Приватний виконавець повідомив, що боржник ОСОБА_1 , ухиляється від виконання вимог виконавчого документа, жодних дій спрямованих на виконання вказаного виконавчого напису не вчиняє, станом на 07 грудня 2022 року автомобіль, на який звернуто стягнення, марки BYD модель S6 номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 2012 року випуску, легковий універсал В, колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не виявлено та перебуває у розшуку. Кошти із боржника не стягувалися, оскільки спосіб та порядок виконання даного виконавчого документа не передбачає стягнення коштів (т.1 а.с.196).

Позивач вказує, на час звернення з позовом 05 липня 2021 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 110 000 грн.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що відповідач ОСОБА_1 має перед позивачем ОСОБА_2 заборгованість за договором позики №29/08/18-6 від 29 серпня 2018 року у розмірі 110 000 грн., яка ним добровільно не сплачується.

Доказів на підтвердження сплати боргу відповідачем суду не надано.

Отже, позовні вимоги про стягнення заборгованість за договором позики №29/08/18-6 від 29 серпня 2018 року у розмірі 110 000 грн. - основна сума боргу, є доведеними та обґрунтованими наявними доказами у матеріалах справи.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідачем не виконав взяте на себе грошове зобов`язання, то позовні вимоги про стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми підялгають задоволенню.

Три відсотки річних, згідно ст. 625 ЦК України на суму заборгованості 110000 грн. за період з 01 березня 2020 року по 01 липня 2021 року становить 4403 грн.

Розрахунок 3% річних

Період розрахункуСума боргу3% річних, грн.
01.03.2020 - 01.07.2403 грн.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи вимоги ч.1 ст.13 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню три відсотки річних за користування грошовими коштами у розмірі 3956 грн. 04 коп.

Стосовно стягнення з відповідача пені слід зазначити згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. А пенею неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті).

Згідно з п. 10 договору позики №29/08/18-6 від 29 серпня 2018 року, у разі прострочення виконання зобов`язання позичальником останній зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, також три відсотки річних від простроченої суми.

Абзацом 2 п.10 договору передбачено, що за несвоєчасне повернення позики (її чергової частини за графіком) позичальник сплачує позикодавцеві неустойку у розмірі 1% за кожний календарний день існування простроченої заборгованості, від суми заборгованості.

16 грудня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №5 до договору позики №29/08/18-6 від 29 серпня 2018 року, відповідно до умов якої сторони змінили строк дії договору - 29 лютого 2020 року.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Крім того, оскільки право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування (див. пункт 54 цієї постанови), то необґрунтованою є вимога позивача про стягнення нарахованої на проценти неустойки за один рік до його звернення до суду.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 пені, яка була нарахована після закінчення строку дії договору позики, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Доводи відповідача, що зазначена сума боргу вже стягнута за виконавчим написом нотаріусу, шляхом звернення стягнення на належний відповідачеві автомобіль марки BYD модель S6 номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 2012 року випуску, легковий універсал В, колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований відділом РЕР ДАІ № 3 ГУМВС України в Дніпропетровській області від 10 липня 2012 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , тому повторно стягнена бути не може, оскільки це приведе до подвійної відповідальності є безпідставним, оскільки на до теперішнього часу вказаний виконавчий напис нотаріуса не виконано, та згідно відомостей, наданих приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макушевим Є.П., ОСОБА_1 ухиляється від виконання вимог виконавчого документа, жодних дій спрямованих на виконання вказаного виконавчого напису не вчиняє, станом на 07 грудня 2022 року автомобіль, на який звернуто стягнення, марки BYD модель S6 номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 2012 року випуску, легковий універсал В, колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не виявлено та перебуває у розшуку.

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника сума ОСОБА_1 адвоката Єгорова Сергія Анатолійовича задовольнити частково.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) заборгованість за договором позики №29/08/18-6 від 29 серпня 2018 року у розмірі 110 000 грн. - сума основного боргу, 3 956 грн. 04 коп. - 3% річних за користування грошовими коштами.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) судовий збір у розмірі 1 139 грн. 56 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова