Справа № 727/4037/23
Провадження № 2/727/935/23
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

08 травня 2023 року Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Літвінова О.Г., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за природний газ, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Чернівцігаз збут» заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 6270,20 грн., яка утворилась за період з жовтня 2021 року по квітень 2022 року. При цьому посилається на те, що відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються за адресою: АДРЕСА_1 .

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі суддею встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до п.п.4,5ч.3ст.175ЦПК України в заяві повинен бути зазначений зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту права інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи)захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

За правилами ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Всупереч викладеному, у позовній заяві відсутній виклад обставин з посиланням на докази, які їх підтверджують, а до позову не долучені докази, які підтверджують, що відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Чернівецькій області, які надійшли на адресу суду 04.05.2023 р, відповідач не зареєстрована за адресою, вказаною в позовній заяві.

Зі змісту п. 6 ч. 1 ст. 1 "Про житлово-комунальні послуги" вбачається, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

До позовної заяви не долучені докази, які підтверджують, що ОСОБА_1 є власником (співвласником) житлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 , як і не підтверджується, що вона в ній проживає.

Таким чином, позивачу слід надати докази, які підтверджують, що відповідач є власником житлового приміщення за даною адресою або надати інші докази, які підтверджують, що вона є споживачем послуг (договір, документи, на підставі яких був відкритий рахунок на його ім`я, тощо).

Крім того, згідно п. 1 Розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2496 (в редакції з урахуванням змін від 01.01.2020 р.) підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є: наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у побутового споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачам та дотримання його умов; включення споживача до Реєстру споживачів постачальника у відповідному розрахунковому періоді.

Нормами п. 2 Розділу ІІІ Правил постачання природного газу визначено, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633,634,641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500 , що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. На письмову вимогу побутового споживача постачальник зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дати отримання такого письмового звернення безкоштовно надати побутовому споживачу підписану уповноваженою особою постачальника письмову форму договору постачання природного газу побутовим споживачам.

В супереч викладеному, до позовної заяви не долучені докази, які підтверджують наявність договірних відносин між позивачем та відповідачем (заява про приєднання до договору, підписана відповідачем, витяг з договору постачання природного газу, договір про приєднання, Витяг з реєстру споживачів постачальника тощо).

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» норми споживання комунальних послуг - кількісні показники споживання комунальних послуг, які використовуються для розрахунків за спожиті комунальні послуги у випадках, передбачених законодавством.

Згідно приписів Закону України "Про житлово-комунальні послуги" нарахування за надані послуги та їх оплата здійснюються щомісячно (п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 3 ч. 2 ст. 8, ч. 1 ст. 9 Закону).

Нормами Правил постачання природного газу передбачено, що розрахунковий період - газова доба та/або газовий місяць, визначені Кодексом газотранспортної системи на ринку природного газу, щодо якої (якого) між споживачем та його постачальником визначаються певні обсяги відбору/споживання природного газу та здійснюються відповідні розрахунки.

В супереч викладеному, зі змісту документів, долучених до позовної заяви, документально не підтверджується правомірність нарахування обсягів використаного газу та відповідно нарахований розмір заборгованості за нього, яку просить стягнути на свою користь заявник.

Так, зі змісту відомостей про фінансове становище споживача ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 за жовтень 2021 року по квітень 2022 року споживачу нарахована плата за споживання природного газу в розмірі 6 270,20 грн., без зазначення обсягів такого споживання.

Водночас, вартість наданої послуги вираховується виходячи з обсягу споживання природного газу.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, у якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру судовий збір сплачується в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 2ст. 9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

В пункті 26 постанови Пленуму ВССУ № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зі змінами, внесеним постановою Пленуму №10 від 25.09.2015 року, суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір.

Крім того, згідно з п. 26 вказаної постанови суди повинні перевіряти зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, використовуючи способи, передбачені ЦПК України, зокрема в разі необхідності отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування такого фонду.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.01.2019 року у справі №826/2429/18, від 20.02.2019 року у справі №823/1940/18, від 04.11.2020 року у справі №609/538/19, від 27.01.2021 року у справі №754/6573/13

Перевірку зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України реалізовано за допомогою комп`ютерної програми документообігу загальних судів "Д-3". Дані щодо підтвердження сплати (повернення) судового збору надходять в автоматичному режимі до "Д-3", при цьому виконується автоматичне поєднання записів про сплату (повернення) судового збору, які зазначаються в картці справи, з записами підтверджень про оплату (повернення) судового збору, які надійшли з Державної казначейської служби України.

До матеріалів позовної заяви позивач надав квитанцію N33550 від 14.04.2023 року про сплату судового збору у розмірі 2415,60 грн. та квитанцію N29025 від 08.02.2023 року про сплату судового збору у розмірі 268,40 грн.

Однак, станом на 08.05.2023 року відсутнє підтвердження про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України, а саме: в комп`ютерній програмі документообігу загальних судів «Д-3» відсутній показник (Виписка про зарахування судового збору) автоматичного поєднання платіжного доручення з Державною Казначейською службою.

Згідно з ч. 1ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175 і 177 цьогоКодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на те, що позивач подав позов, який не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, суддя вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху та надати позивачу строк, достатній для усунення виявлених недоліків.

Керуючись ст.ст.175,177,185,187 України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву залишити без руху.

Встановити позивачу для усунення виявлених недоліків строк, що не перевищує 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання копії ухвали.

Копію ухвали невідкладно направити позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.Г.Літвінова