Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2023 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Хорольській І.П.

за участю

позивачів ОСОБА_1

ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , Магдалинівської державної нотаріальної контори про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , Магдалинівської державної нотаріальної контори про визнання заповіту недійсним.

Позивачі посилаються на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік ОСОБА_1 та батько ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , - ОСОБА_7 .

Після його смерті відкрилася спадщина. Спадкова справа за померлим заведена у державного нотаріуса Магдалинівської державної нотаріальної контори.

Звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємці першої черги, позивачі дізналися, що ОСОБА_7 за життя склав заповіт, посвідчений 18 січня 2021 року державним нотаріусом Магдалинівської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №19. Спадкоємцем за вищевказаним заповітом є ОСОБА_6 , яка є донькою ОСОБА_7 .

У березні 2015 року ОСОБА_7 перебуваючи при здоровому розумі, діючи добровільно, за відсутності будь-якого примусу як фізичного, так і психічного, у приміщенні Магдалинівської державної нотаріальної контори заповідав приватизовану земельну ділянку площею 5,327 га, що розташована на території Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області своїй онуці ОСОБА_8 . Проте, під натиском ОСОБА_6 , яка забрала батька на кілька днів, примусила підписати інший заповіт на її користь.

Позивачі зазначають, що важкохворий батько склав заповіт, стан його здоров`я був нестабільний та сам по собі завжди потребував постійного стороннього нагляду.

За кілька днів до того, як ОСОБА_6 забрала ОСОБА_7 , 14.01.2021 чинила насилля над своїми батьками та примусила до складення нового заповіту в свою користь.

Позивачі вважають, що викладені обставини, які підтверджуються довідками, показують, що батько - спадкодавець ОСОБА_7 протягом останніх двох років свого життя перебував у надзвичайно важкому стані, через що страждав на фізичне захворювання, так і на психічний розлад, який істотно впливав на усвідомлення значення дій, отже, не міг усвідомлювати правильність та наслідки своїх дій.

Позивачі вважають, що фактична наявність самого заповіту суперечить волі спадкодавця щодо наміру позбавлення батьком права користування двох своїх інших дітей, своєї дружини та онуки належним йому майном.

На підставі наведеного, позивачі звертаються до суду та прохає визнати недійсним заповіт ОСОБА_7 на ім`я ОСОБА_6 , посвідченого державним нотаріусом Магдалинівської державної нотаріальної контори 18 січня 2021 року.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та представник позивача підтримали позовні вимоги, прохали їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову, зазначивши, що померлий спадкодавець ОСОБА_7 дійсно в останні роки життя хворів, однак самостійно, без примусу укладав спірний заповіт на ім`я позивача.

Представник відповідача - державний нотаріус Магдалинівської державної нотаріальної контори Сушко В.Б. в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву, в якій прохає розглянути справу без її участі. Крім того, нотаріусом було надано пояснення, де вона зазначила, що ОСОБА_7 посвідчував оспорюваний заповіт, особисто з`явившись до нотаріальної контори, було перевірено його дієздатність, на момент вчинення нотаріальної дії не страждав на психічні захворювання.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 є чоловіком позивача ОСОБА_1 , батьком ОСОБА_2 (т. 1 а. с .16, 18).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, зокрема посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності, вимоги про нотаріальне посвідчення правочину тощо).

18 січня 2021 року ОСОБА_7 було складено заповіт, який посвідчено державним нотаріусом Магдалинівської державної нотаріальної контори Сушко В.Б., згідно якого ОСОБА_7 заповів ОСОБА_6 всі права та обов`язки, а також все інше майно де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті, і на що він за законом матиме право (а. т. 1. а. с. 14).

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а. с. 17), у зв`язку із чим відкрилася спадщина, у відповідності до ст. 1220 ЦК України.

Як вбачається з пояснень державного нотаріуса Магдалинівської державної нотаріальної контори Сушко В.Б., 26 квітня 2022 року за № 86/2022 за заявою про прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_6 відкрито спадкову справу після померлого ОСОБА_7 03 травня 2022 року надійшли заяви про прийняття спадщини за законом від дружини ОСОБА_1 та доньки ОСОБА_2 . Заява про прийняття спадщини від ОСОБА_5 в шестимісячний строк до нотаріальної контори не надходила (т. 1 а. с. 42).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 1, 2 статті 1235, ч. 1 ст. 1236 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Згідно ч. 1 ст. 1251 ЦК України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.

Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до частини першої статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Для визначення наявності стану, в якому громадянин не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння та ін.) на момент укладення угоди, суд призначає судово-психіатричну експертизу. Вимоги про визнання правочину недійсним з цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи про те, що в момент укладення угоди особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.

В судовому засіданні були допитані як свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які зазначили, що вони є доньками відповідача ОСОБА_6 , померлий ОСОБА_7 є їхнім дідом. Крім того, зазначили, що їхній дід останній час хворів пов`язаний з біллю в нозі, однак самостійно пересувався та не страждав на психічні захворювання. Про складення заповіту померлим їм стало відомо після смерті діда, який за життя бажав заповісти свою земельну ділянку їхній матері, відповідачеві по справі.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що він працював фельдшером та знайомий з померлим, оскільки останній є дідом його дружини. ОСОБА_11 зазначив, що ОСОБА_7 перебував у доброму психічному стані, однак потребував допомоги через свій похилий вік, та він періодично надавав йому допомогу.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що працює в лікарні та їй відомо, що ОСОБА_7 неодноразово звертався за допомогою в лікарню. Крім того, ОСОБА_12 зазначила, що вона спостерігала як ОСОБА_7 постійно блукав, не орієнтувався на місцевості, втрачав пам`ять, потребував сторонньої допомоги.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що він є орендарем земельної ділянки, яка перебувала у власності ОСОБА_7 , з яким перебував у добрих стосунках.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доказами в розумінні ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

При вирішенні спору, суд враховує пояснення свідків, які в судовому засіданні підтвердили той факт, що ОСОБА_7 на час складення заповіту перебував у хворобливому стані, а також факт психологічного тиску на спадкодавця, що підтверджується заявою про кримінальне правопорушення від 14.01.2021 року (т. 1 а. с. 19), у зв`язку із чим, суд вважає, що волевиявлення заповідача під час складення заповіту не було вільним і не відповідало його волі.

Виходячи з обставин справи та доказів досліджених в судовому засіданні, суд вважає, що спірні заповіт необхідно визнати недійсними.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_14 на користь позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , (особи, які прийняли спадщину) необхідно стягнути судовий збір.

Керуючись ст. ст. 263-265, 268 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 - задовольнити.

Визнати недійсним заповіт від імені ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ім`я ОСОБА_6 , посвідчений державним нотаріусом Магдалинівської державної нотаріальної контори Сушко В.Б. за № 19 від 18 січня 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ( АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 992 грн. 40 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , ( АДРЕСА_3 ) судовий збір в розмірі 992 грн. 40 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21 серпня 2023 року.

Суддя Т.А.Ковальчук