Справа №638/3591/23
Провадження № 2-з/638/97/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі головуючої судді Цвіри Д.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Рабзі Олександр Юхимович, про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, треті особи: СТАРЛІНГ ЛІМІТЕД (STARLING LIMITED), Товариство з обмеженою відповідальністю «Роял Пей Юроп», Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Журавель Микола Володимирович, Акціонерне товариство «Мегабанк» про визнання права власності, усунення перешкод у розпорядженні майном, визнання протиправним та скасування наказу, -

встановив:

17 серпня 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Рабзі Олександр Юхимович, звернувся до суду із заявою про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, треті особи: СТАРЛІНГ ЛІМІТЕД (STARLING LIMITED), Товариство з обмеженою відповідальністю «Роял Пей Юроп», Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Журавель Микола Володимирович, Акціонерне товариство «Мегабанк» про визнання права власності, усунення перешкод у розпорядженні майном, визнання протиправним та скасування наказу.

21 серпня 2023 року матеріали заяви було передано канцелярією та отримано суддею Цвірою Д.М.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що позивач звернулась до суду з позовом до Міністерства Юстиції України, в якому просить суд визнати право власності ОСОБА_1 на наступне нерухоме майно:

- нежитловим приміщенням другого поверху № 66, 66а, 67-74, 74а, 75-79, 81-93, I-VIII в літ. "А-5", загальною площею 915,6 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01); - нежитловим приміщенням 1-го поверху № 47, 48, 50, 51, 65, 65а, 656, II, в літ. "А-5"), загальною площею 201,5 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01);

- нежитловим приміщенням підвалу №І, Іа, Іб, II, ІІа, III, IlІa, VIII, IX, X, XI, XII, XIII, XIV, XV, XVI, XVIa, XVIб, XVII, цокольного поверху №І, 16, 17, 21, 22, 23; 1-го поверху Va, Vб, IX в літ "А-5", загальною площею 653,6 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101); - нежитловим приміщенням 1-го поверху V в літ. "А-5", загальною площею 57,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

- нежитловим приміщенням загальною площею 978,1 кв.м., а саме: підвалу № 28-32, 41 загальною площею 158,1 кв.м, 1-го поверху № 8, 9, 12-14, 18, 60, 61 загальний площею 159,8 кв.м, 2-го поверху № 9-12, 15, 17-20, 38, 39 загальною площею 212.8 кв.м, 3-го поверху № 33, 35-40, 42, 57, 58 загальною площею 211,5 кв.м. 4-го поверху № 23-27,42 загальною площею 235,9 кв.м. в нежитловій будівлі літ. «А-6», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 . (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- нежитловим приміщенням підвалу №1,2,2а, 3-:-5, 5а, 56,6, 7-:-18, 1-го поверху №1-:-6, 6а, 66, 6в, 9-:-22 у нежитловій будівлі літ. «К-3». що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 . Загальна площа 1049,6 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101); - нежитловим приміщенням 1-го поверху № 7, 8, 8а у нежитловій будівлі літ. «К-3», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 . Загальна площа 38,9 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- нежитловим приміщенням 2-го поверху № 1-:-7, 7а, 8, 8а, 86. 9, 11-:-18, 18а, 186, 3-го поверху № 1-:-11 у нежитловій будівлі літ. «К-3», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 . Загальна площа 1098,7 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

В подальшому, позивач звернувся також в суд із уточненим позовом, в якому просить суд остаточно:

1. Визнати незаконним та скасувати Наказ Міністерства Юстиції України № 1189/5 від 31.03.2023 року.

2. Зобов`язати Міністерство Юстиції України усунути перешкоди у розпорядженні ОСОБА_1 належним їй нерухомим майном, а саме:

- нежитловим приміщенням другого поверху №66, 66а, 67-74, 74а, 75-79, 81-93, I-VIII в літ. "А-5", загальною площею 915,6 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01);

- нежитловим приміщенням 1-го поверху № 47, 48, 50, 51, 65, 65а, 656, II, в літ. "А-5"), загальною площею 201,5 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01);

- нежитловим приміщенням підвалу №І, Іа, Іб, II, ІІа, III, IlІa, VIII, IX, X, XI, XII, XIII, XIV, XV, XVI, XVIa, XVIб, XVII, цокольного поверху №І, 16, 17, 21, 22, 23; 1-го поверху Va, Vб, IX в літ "А-5", загальною площею 653,6 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- нежитловим приміщенням 1-го поверху V в літ. "А-5", загальною площею 57,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- нежитловим приміщенням загальною площею 978,1 кв.м., а саме: підвалу № 28-32, 41 загальною площею 158,1 кв.м, 1-го поверху № 8, 9, 12-14, 18, 60, 61 загальний площею 159,8 кв.м, 2-го поверху № 9-12, 15, 17-20, 38, 39 загальною площею 212.8 кв.м, 3-го поверху № 33, 35-40, 42, 57, 58 загальною площею 211,5 кв.м. 4-го поверху № 23-27,42 загальною площею 235,9 кв.м. в нежитловій будівлі літ. «А-6», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 . (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- нежитловим приміщенням підвалу №1,2,2а, 3-:-5, 5а, 56,6, 7-:-18, 1-го поверху №1-:-6, 6а, 66, 6в, 9-:-22 у нежитловій будівлі літ. «К-3», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 . Загальна площа 1049,6 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- нежитловим приміщенням 1-го поверху № 7, 8, 8а у нежитловій будівлі літ. «К-3», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 . Загальна площа 38,9 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- нежитловим приміщенням 2-го поверху № 1-:-7, 7а, 8, 8а, 86. 9, 11-:-18, 18а, 186, 3-го поверху № 1-:-11 у нежитловій будівлі літ. «К-3», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 . Загальна площа 1098,7 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

3. Визнати право власності ОСОБА_1 на наступне нерухоме майно:

- нежитловим приміщенням другого поверху №66, 66а, 67-74, 74а, 75-79, 81-93, I-VIII в літ. "А-5", загальною площею 915,6 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01);

- нежитловим приміщенням 1-го поверху № 47, 48, 50, 51, 65, 65а, 656, II, в літ. "А-5"), загальною площею 201,5 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01);

- нежитловим приміщенням підвалу №І, Іа, Іб, II, ІІа, III, IlІa, VIII, IX, X, XI, XII, XIII, XIV, XV, XVI, XVIa, XVIб, XVII, цокольного поверху №І, 16, 17, 21, 22, 23; 1-го поверху Va, Vб, IX в літ "А-5", загальною площею 653,6 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- нежитловим приміщенням 1-го поверху V в літ. "А-5", загальною площею 57,9кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- нежитловим приміщенням загальною площею 978,1 кв.м., а саме: підвалу № 28-32, 41 загальною площею 158,1 кв.м, 1-го поверху № 8, 9, 12-14, 18, 60, 61 загальний площею 159,8 кв.м, 2-го поверху № 9-12, 15, 17-20, 38, 39 загальною площею 212.8 кв.м, 3-го поверху № 33, 35-40, 42, 57, 58 загальною площею 211,5 кв.м. 4-го поверху № 23-27,42 загальною площею 235,9 кв.м. в нежитловій будівлі літ. «А-6», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 . (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- нежитловим приміщенням підвалу №1,2,2а, 3-:-5, 5а, 56,6, 7-:-18, 1-го поверху №1-:-6, 6а, 66, 6в, 9-:-22 у нежитловій будівлі літ. «К-3». що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 . Загальна площа 1049,6 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- нежитловим приміщенням 1-го поверху № 7, 8, 8а у нежитловій будівлі літ. «К-3», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 . Загальна площа 38,9 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- нежитловим приміщенням 2-го поверху № 1-:-7, 7а, 8, 8а, 86. 9, 11-:-18, 18а, 186, 3-го поверху № 1-:-11 у нежитловій будівлі літ. «К-3», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 . Загальна площа 1098,7 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Позов обґрунтовано тим, що скаржуваним Наказом скасовано рішення від 16.02.2023 №№ 66442846, 66443432, 66444027, 66444245, 66444501, 66444770, 66444915, 66445003, прийняті приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Журавлем Миколою Володимировичем; скасовано рішення від 01.03.2023 №№ 66613006, 66613632, 66613189, 66607142, 66613350, 66607445, 66613485, 66607679, 66608246, 66608460, 66608763, 66609055, 66609337, 66609582, 66609947, 66610070, 66614936, 66615020, 66615061, 66615108, 66615172, 66615228, 66615261, 66615298, прийняті приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Русланою Валеріївною. 3. Анульовано доступ приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Журавлю Миколі Володимировичу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; направлено до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Журавля Миколи Володимировича.

Позовні вимоги обґрунтовані очевидною протиправністю оскаржуваного Наказу, оскільки визначене п. 1 ч. 7 ст. 37 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» повноваження відповідача скасовувати рішення державного реєстратора, є таким, що суперечить Конституції України, що підтверджено рішенням Конституційного суду України (Другий Сенат) № 9-р(ІІ)/2022 від 16 листопада 2022 року у справі № 3-270/2019 (6302/19). Відповідач вийшов за межі навіть неконституційного повноваження, оскільки встановив незаконність рішень про державну реєстрацію, які вчинялись на підставі та одночасно з нотаріальною дією на підставі оцінки законності самого правочину, фактично, встановивши його недійсність, тим самим порушивши презумпцію дійсності правочину та положення статті 50 ЗУ «Про нотаріат». Висновки Відповідача щодо порушень допущених при укладенні, посвідченні правочинів та державної реєстрації прав власності на їх підставі є по суті помилковими та зроблені на підставі невірного застосування норм матеріального права.

Разом із тим, наразі існує ризик виконання оскаржуваного Наказу та скасування рішень державного реєстратора на підставі яких майно було зареєстроване за позивачем, а тому позивач звертається до суду з даною заявою про забезпечення позову.

Позивач вважає, що з метою забезпечення ефективного захисту порушених прав та законних інтересів позивача слід вжити заходів забезпечення у вигляді зупинення дії оскаржуваного Наказу та заборони Міністерству Юстиції України, його департаментам, територіальним підрозділам вчиняти дії, направлені на виконання оскаржуваного Наказу та заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії на виконання оскаржуваного Наказу.

Невжиття зазначених заходів зумовить неможливість захисту або поновлення позивачем своїх прав у межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Це істотно ускладнить або взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, оскільки у випадку його фактичного виконання позивач вимушений буде звертатись до суду з новими позовними вимогами про поновлення становища, яке існувало до виконання протиправного наказу, що не відповідає засадам судочинства щодо ефективного захисту порушеного права. Так, у разі невжиття зазначених заходів, внаслідок виконання оспорюваного Наказу, спірне нерухоме майно буде перереєстроване за АТ «МЕГАБАНК». Банк наразі перебуває в процедурі ліквідації, а тому спірне майно буде включене в ліквідаційну масу банку і реалізоване в такій процедурі. Ризик настання вказаних обставин є суттєвим, оскільки АТ «МЕГАБАНК» перебуває в процедурі ліквідації, а майно банку в такій процедурі підлягає обов`язковій реалізації в порядку статті 51 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Вказані обставини (продаж спірного майна в процедурі ліквідації АТ «МЕГАБАНК» призведуть до утруднення захисту прав позивача, оскільки в такому випадку позивач вимушена буде звертатись з новими вимогами до нових власників майна. Водночас обрані позивачем заходи забезпечення позову з урахуванням визначеного предмета позову відповідають вимогам розумності, адекватності, збалансованості інтересів та вимогам щодо наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги та є такими, що спроможні забезпечити ефективний захист або поновлення порушених прав (інтересів) позивача в разі задоволення позову. При цьому, права третіх осіб такими заходами забезпечення позову не порушуються, вжиття заходів не призведе до зупинення господарської діяльності жодної юридичної особи.

Пропозиції щодо зустрічного забезпечення у позивача відсутні, і позивач вважає, що така необхідність відсутня.

На підставі викладеного, статті 151 ЦПК України, просить забезпечити позов, а саме:

1. зупинити дію Наказу Міністерства Юстиції України № 1189/5 від 31.03.2023 року;

2. заборонити Міністерству Юстиції України, його територіальним підрозділам, департаментам та іншим структурним підрозділам, підвідомчим установам та державним підприємствам, а саме Офісу протидії рейдерству, Департаменту нотаріату та Державному Підприємству «Національні інформаційні системи» (ідентифікаційний код юридичної особи 39787008) вчиняти дії, визначені наказом Міністерства Юстиції України № 1189/5 від 31.03.2023 року.

3. заборонити суб`єктам державної реєстрації прав, визначених Законом Україні "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", зокрема але не виключно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав, в тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, ДП Національні інформаційні системи (ідентифікаційний код юридичної особи 39787008) виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській, міським, районним, районним у містах Києві і Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам (державним та/або приватним), іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") вчиняти будь-які реєстраційні дії, перелік яких міститься в Законі України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спрямовані на зміну, виникнення, перехід, припинення прав власності, реєстрацію обтяжень та арештів, реєструвати заяви в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, майнові права на нього, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, майнові права на нього, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, майнових права на нього, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо об`єктів нерухомого майна та майнових прав на них, а саме:

- нежитлові приміщення другого поверху №66, 66а, 67-74, 74а, 75-79, 81-93, I-VIII в літ. "А-5", загальною площею 915,6 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01); - нежитлові приміщення 1-го поверху № 47, 48, 50, 51, 65, 65а, 656, II, в літ. "А-5"), загальною площею 201,5 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01);

- нежитлові приміщення підвалу №І, Іа, Іб, II, ІІа, III, IlІa, VIII, IX, X, XI, XII, XIII, XIV, XV, XVI, XVIa, XVIб, XVII, цокольного поверху №І, 16, 17, 21, 22, 23; 1-го поверху Va, Vб, IX в літ "А-5", загальною площею 653,6 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- нежитлове приміщення 1-го поверху V в літ. "А-5", загальною площею 57,9кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- нежитлові приміщення загальною площею 978,1 кв.м., а саме: підвалу № 28-32, 41 загальною площею 158,1 кв.м, 1-го поверху № 8, 9, 12-14, 18, 60, 61 загальний площею 159,8 кв.м, 2-го поверху № 9-12, 15, 17-20, 38, 39 загальною площею 212.8 кв.м, 3-го поверху № 33, 35-40, 42, 57, 58 загальною площею 211,5 кв.м. 4-го поверху № 23-27,42 загальною площею 235,9 кв.м. в нежитловій будівлі літ. «А-6», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 . (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- нежитлові приміщення підвалу №1,2,2а, 3-:-5, 5а, 56,6, 7-:-18, 1-го поверху №1-:-6, 6а, 66, 6в, 9-:-22 у нежитловій будівлі літ. «К-3». що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 . Загальна площа 1049,6 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- нежитлові приміщення 1-го поверху № 7, 8, 8а у нежитловій будівлі літ. «К-3», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 . Загальна площа 38,9 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101); - нежитлові приміщення 2-го поверху № 1-:-7, 7а, 8, 8а, 86. 9, 11-:-18, 18а, 186, 3-го поверху № 1-:-11 у нежитловій будівлі літ. «К-3», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 . Загальна площа 1098,7 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Дослідивши матеріали заяви, суд доходить таких висновків.

Відповідно до частини першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з положеннями частини першої, другої статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Статтею 151 ЦПК України встановлено зміст і форму заяви про забезпечення позову.

Відповідно до вимог частини першої статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до вимог частини першої статті 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до вимог пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» суддя, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем, пересвідчитися, зокрема, що між сторонами дійсно виник спір, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, в тому числі й на стадії апеляційного провадження, якщо заява про це надійшла до суду апеляційної інстанції або її не вирішив суд першої інстанції.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, керуючись наведеними нормами цивільного процесуального законодавства та враховуючи роз`яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Конституційний Суд України неодноразово вказував на необхідність забезпечення основного завдання правосуддя ефективного поновлення в правах. Так, в пункті 9 рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 КСУ зазначає, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Під час оцінки такої співмірності необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення об`єму заявлених вимог, необхідність вжиття забезпечувальних заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та, що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від у справі № 20/3560/18 (провадження № 61-5051св19).

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі статтею 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що право на доступ до суду повинно бути реальним та ефективним.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В рішенні від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що втручання у право особи, захищене статтею 1 Першого протоколу, має бути виправданим. У цьому зв`язку Суд наголошує на необхідності підтримання «справедливої рівноваги» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе «особистий і надмірний тягар» (див. рішення у справі Брумареску, пункт 78).

Зокрема, ЄСПЛ зазначав: «Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава учасниця Конвенції має право встановлювати правила судової процедури, в тому числі і процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити, щоб судовий процес перетворився в безладний рух. Разом з тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимогам, так як доступ до правосуддя повинен бути не тільки фактичним, а й реальним» (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, повинен бути достатнім для забезпечення права людини на суд, враховуючи принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в його права».

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимог чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без надання відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 19 квітня 2019 року у справі № 554/1893/17 (провадження № 61-42643св18), від 26 квітня 2019 року у справі № 308/3824/16-ц (провадження № 61-1353св19).

Заявник зазначає, що позивач вже звернулась до суду із позовом до Міністерства Юстиції України, та у подальшому з уточненим позовом.

Положенням про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженим Рішення Ради суддів України 02 квітня 2015 року № 25, визначено розподіл судових справ шляхом передачі судової справи раніше визначеному у судовій справі судді.

Так, пунктом 2.3.44. Положення передбачено, що раніше визначеному в судовій справі головуючому судді (судді-доповідачу) передаються, зокрема, заяви про забезпечення позову, доказів.

Разом із тим, відповідно до Засад використання автоматизованої системи документообігу у Дзержинському районному суді м. Харкова в частині розподілу деяких категорій справ, у разі виключення у встановленому порядку відповідного судді з автоматичного розподілу зазначені справи (заяви) розподіляються у загальному порядку, в автоматичному режимі.

Таким чином, зі змісту заяви слідує, що позовна заява вже подана до суду, а відтак, справа перебуває в провадженні суду тому, відповідно, до вимог частини першої статті 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову після відкриття провадження у справі повинна бути подана до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Разом із тим, ця справа не знаходиться в провадженні судді Дзержинського районного суду м. Харкова Цвіри Д.М., яка не є головуючою суддею (суддею-доповідачем) у даній справі.

Між тим, вирішуючи питання про забезпечення позову суд повинен врахувати співмірність виду забезпечення позову, який просила застосувати позивачка із заявленими позивачем вимогами, рівноцінність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог та можливість порушення прав власника майна у зв`язку із вжиттям таких заходів.

Розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду (частина третя статті 258 ЦПК України).

Суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду (частина перша статті 259 ЦПК України).

При цьому п. 2 розділу ІХ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814, визначено, що надсилати судові справи, провадження в яких не закінчено, крім випадків передбачених законодавством, забороняється.

Також слід звернути увагу, що частинами першою-шостою стаття 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» встановлено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання.

Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Суддя не зобов`язаний давати жодних пояснень щодо суті справ, які перебувають у його провадженні, крім випадків, установлених законом.

З аналізу наведених вище норм слід дійти висновку, що матеріали справи не можуть бути витребувані у суду, в провадження якого перебуває справа до закінчення судового розгляду та ухвалення остаточного судового рішення у справі, оскільки це не узгоджується та, у свою чергу, буде порушенням зазначених вище положень чинного законодавства.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті (частина перша статті 153 ЦПК України).

Вищевикладене позбавляє суд можливості встановити всі фактичні обставини, необхідні для розгляду заяви, можливість порушення прав власника майна, а також прав та законних інтересів третіх осбі у зв`язку із вжиттям таких заходів, здійснити повний та всебічний розгляд заяви у встановлений законом строк.

Також, заява містить лише припущення щодо можливого ухилення відповідача від виконання судового рішення без надання відповідного обґрунтування та доказів на підтвердження таких доводів.

Крім того, позовна заява містить вимоги про визнання права власності на нежитлові приміщення.

Пунктом 3 частини третьої статті 175 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

При цьому у пункті 9 частини першої статті 176 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Таким чином, в порушення вимог пунктів 4, 5частини першої статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову не містить ціни позову, про забезпечення якого просить заявник. А також заявником не обґрунтовано доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Згідно з частиною десятою статті 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Частиною дев`ятою статті 10 ЦПК України визначено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

За таких обставин, на підставі вищевикладеного, заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Рабзі О.Ю., про забезпечення позову підлягає поверненню заявнику.

Керуючись статтями 151, 153 ЦПК України, суд, -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Рабзі Олександр Юхимович, про забезпечення позову - повернути заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/ на Офіційному веб-порталі судової влади України.

Суддя Д.М.Цвіра