ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року м.Суми

Справа №591/1707/22

Номер провадження 22-ц/816/885/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач за первісним позовом - ОСОБА_1 ,

відповідач за первісним позовом - ОСОБА_2 ,

третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Кондратенка Максима Миколайовича та ОСОБА_2

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 березня 2023 року в складі судді Северинової А.С., ухвалене в м Суми, повний текст якого складено 10 квітня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

13 травня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про збільшення розміру стягнутих аліментів, стягнення додаткових витрат на утримання дитини, стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 08 серпня 2003 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 . Від шлюбу вони мають двох дітей: доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 24 січня 2019 року шлюб між ними розірвано та відмовлено в задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на двох дітей. Проте, постановою Сумського апеляційного суду від 04 квітня 2019 року рішення Зарічного районного суду м. Суми від 24 січня 2019 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_3 донька ОСОБА_4 досягла повноліття, що є підставою для припинення стягнення аліментів згідно рішення суду.

Позовну вимогу щодо збільшення розміру аліментів на сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач обґрунтовує слідуючим.

На сьогоднішній день при врахуванні утримання дитини одним із батьків та визначенні розміру аліментів у частці від доходу, розмір 1/4 від доходу платника аліментів є безспірним та стягується на підставі судового наказу, тому розмір аліментів не може бути меншим ніж 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а рекомендований розмір дорівнює прожитковому мінімуму на дитину відповідного віку, у разі достатності заробітку платника аліментів.

Вказує, що вона працює на посаді головного спеціаліста Сумського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області та в середньому отримує заробітну плату в розмірі 12000 грн щомісячно. Після розірвання шлюбу з відповідачем вона, починаючи з 2019 року разом з двома дітьми переїхала та проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , що є однокімнатною квартирою. Інших доходів для життя, а також свого житла вона не має.

У свою чергу, відповідач працює в Сумській обласній прокуратурі, наразі сам проживає в чотирикімнатній квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , інших дітей на утриманні не має. Так, квартира, в якій постійно проживає відповідач фактично належить йому, він в ній постійно проживає з 2010 року, хоча й оформлена юридично на його батька ОСОБА_6 , який в свою чергу має свою квартиру, у якій постійно проживає.

За спільною домовленістю зазначена квартира в 2010 році була придбана та оформлена 1/2 частка права власності на батька відповідача ОСОБА_6 та 1/2 частка в праві власності на її матір ОСОБА_7 . Після розірвання шлюбу відповідач з батьком, що є співвласником та має переважне право в купівлі, викупив 1/2 частину квартири у її матері, уклавши договір купівлі-продажу 1/2 частки квартири від 02 жовтня 2019 року, відповідно до якого ОСОБА_6 придбав у ОСОБА_7 її 1/2 частину квартири, сплативши 283 258 грн, що свідчить про наявність фінансової забезпеченості відповідача та можливість придбавати нерухоме майно після ухвалення рішення про стягнення аліментів. Також зазначає, що після ухвалення рішення в 2019 році про стягнення аліментів у 2020 році відповідач придбав новий коштовний автомобіль-позашляховик Ford Escape та знову оформив юридично власність на автомобіль на свого батька ОСОБА_6 .

Стягнення додаткових витрат на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач обґрунтовує тим, що їх малолітній син ОСОБА_5 перебуває на її утриманні, навчається в КУ Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 23 та додатково виявив бажання та здібності до заняття спортом, а саме відвідування басейну та плавання. Вартість такого навчання становить 120 грн за одне заняття, тренування відбуваються 4 рази на тиждень. Сукупна вартість відвідування басейну ОСОБА_5 становить 1920 грн, тому половину коштів з розвитку особливих здібностей сина, а саме в розмірі 960 грн щомісячно, слід стягувати з відповідача до досягнення дитиною повноліття.

Щодо стягнення аліментів на повнолітню доньку ОСОБА_4 , що продовжує навчання, позивач зазначає слідуюче.

ІНФОРМАЦІЯ_3 донька сторін ОСОБА_4 досягла повноліття та продовжує навчання в вищому навчальному закладі Київський національний торговельно-економічний університет за спеціальністю політологія факультету Міжнародної торгівлі та права на заочній формі навчання. Термін навчання складає 4 роки 6 місяців. Згідно умов договору №3524з/6к-2021 від 20 серпня 2021 року вартість навчання становить 15500 грн за рік (курс) та оплата розбивається на 2 етапи, тобто по 7750 грн за кожні пів року. Загальна вартість освіти становить 69 750 грн. Відповідно до графіку освітнього процесу у зв`язку з навчанням на заочній формі навчання ОСОБА_4 двічі на рік повинна їздити до м. Києва для здачі залікових іспитів. У зв`язку з навчанням ОСОБА_4 необхідно винаймати житло протягом 2 місяців на рік, харчуватися, витрачати кошти на проїзд, придбання підручників, зошитів, тощо. На період дії воєнного стану ВУЗ скоротив сесії до 2 тижнів з метою забезпечення безпеки. Зазначає, що у зв`язку з заочною формою навчання університет не забезпечує студентів гуртожитком, а також стипендією. Сукупні витрати за рік навчання ОСОБА_4 становлять 47500 грн. Вважає, що половину з цих коштів, що витрачаються на навчання доньки слід стягнути з відповідача, що становитиме 23750 грн на рік, тобто 1979 грн на місяць.

Враховуючи вищевикладене, позивач просила:

- збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на підставі постанови Сумського апеляційного суду від 04 квітня 2019 року № 591/3056/18 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначивши розмір аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття;

- стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дитини - сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначивши розмір додаткових витрат в твердій грошовій сумі 960 грн, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття;

- стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, на час навчання доньки, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку, за умови продовження навчання.

01 серпня 2022 року ОСОБА_9 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на користь позивача на підставі постанови Сумського апеляційного суду від 04 квітня 2019 року № 591/3056/18, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 1/8 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття; визначення розміру стягнення аліментів безпосередньо на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу), щомісячно, на час навчання доньки, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку, за умови продовження навчання.

Вимоги зустрічного позову обґрунтовані тим, що він частково погоджується з позовними вимогами та вважає за необхідне звернутися до суду із зустрічним позовом про зменшення розміру аліментів на утримання дітей, доньки ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5 , в розмірі по 1/8 частини його заробітку (доходу) на кожну дитину, до досягнення сином ОСОБА_5 повноліття, та на час навчання доньки ОСОБА_4 . Він заперечує доводи ОСОБА_1 про те, що вона не має житла. На сьогоднішній день позивач є співвласником 3-кімнатної квартири та фактично одноособовим власником 2-кімнатної квартири. У той же час, доводи позивача про те, що він є власником 4-кімнатної квартири та автомобіля високої вартості документально нічим не підтверджені. Також не підтверджені доводи позивача про збільшення його доходу. Так, у зв`язку зі зміною посади у 2020 році зменшився розмір його заробітної плати. За період з березня по травень 2022 року він отримав середню заробітну плату (дохід) в розмірі 13000 грн. При цьому, на його утриманні перебуває дружина та новонароджена дитина. До того ж, його дохід за 2021 рік зменшився у порівнянні з 2020 роком на 113586 грн.

З вимогами позивача про стягнення додаткових витрат в сумі 960 грн на сина ОСОБА_5 він не погоджується з огляду на те, що надана позивачем довідка від 28 квітня 2022 року містить ознаки явної підробки, оскільки складена не на бланку державного навчального закладу, яким є Сумський державний університет. Крім того, до позову ОСОБА_1 не долучено жодних доказів щодо укладення договору про надання послуг спортивного навчання дитини. Звертає увагу на те, що їх малолітній син ОСОБА_5 постійно змінює гуртки та секції. З урахуванням переваг та інтересів дитини, не мати несе додаткові витрати утримання малолітнього ОСОБА_5 , а навпаки він, як батько.

Крім того, зауважує, що за його заявою за місцем роботи продовжується утримання аліментів у сумі 1/4 частки на дітей без зазначення строку припинення виплат у квітні, травні, червні 2022 року.

Понесені ОСОБА_1 витрати на навчання доньки у розмірі 50 % він готовий сплатити. Тобто, з наданих доказів ця сума складає 7750 грн. На даний час за повідомленням університету жодної сесії у закладі не було проведено, а усе навчання (усі 3 сесії) відбувались дистанційно. Тобто ОСОБА_3 не перебувала на навчальних сесіях у м. Києві, а перебувала вдома. Водночас, розрахунки про витрати на проживання доньки в майбутньому в м. Києві не можуть бути взяті до уваги в умовах військового стану в країні, оскільки навіть неможливо підрахувати безпечний стан перебування на кілька діб. На сьогоднішній час дочка відповідача ще жодної сесії не навчалась у м. Києві, відповідно і зазначених приблизних витрат не було понесено. Крім того, не зрозуміло, чому до розрахунку включено оренду квартири, а не проживання в гуртожитку навчального закладу. Також зазначає, що у даному розрахунку наведено витрати на придбання підручників та зошитів. Отже, на даний час вже минуло понад рік навчання у даному закладі, але такі витрати не були понесені, бо жодних доказів не долучено до позову. Разом з тим, він бажає надавати допомогу до закінчення навчання у розмірі 1/8 частки його доходів (заробітку).

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 29 березня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 13 травня 2022 року на час навчання до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Відмовлено в задоволенні решти позовних вимог.

Відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 729 грн 71 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Кондратенко М.М., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо збільшення розміру стягнутих аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

В доводах апеляційної скарги зазначається, що судом першої інстанції зроблені поверхневі та незаконні висновки щодо того, що через те, що ОСОБА_5 пропускав заняття з басейну слід відмовити в задоволенні вимог, оскільки ці пропуски були через хворобу дитини, про що надавав відповідні докази навіть сам відповідач.

Вказує, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині збільшення стягнення аліментів на сина ОСОБА_5 з 1/6 частини на 1/4, місцевий суд виходив з тих міркувань, що майновий стан відповідача в порівнянні з 2019 роком (час стягнення аліментів) не змінився.

Зазначає, що судом не надано взагалі жодної оцінки тим доводам позивача, що відповідач після стягнення з нього аліментів в 2019 році задекларував придбаний 11 жовтня 2019 року на ім`я батька автомобіль Ford Escape 2018 року випуску. В своїй декларації відповідач зазначив вартість автомобіля в сумі 165 000,00 грн, але як було з`ясовано це вартість не розмитненого та не відновленого після ДТП автомобіля. На сьогодні, згідно інформації з відкритих джерел щодо продажу автомобілів по Україні, середня ціна даного автомобіля відповідача становить приблизно 15 000 дол. США, що в еквіваленті на гривню 600 000,00 грн.

Вказує, що свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні повідомила той факт, що вибором та придбанням автомобіля займався особисто її батько - відповідач ОСОБА_2 , купував це авто через їх знайомого. На придбання автомобіля додавав кошти ОСОБА_6 .

Зазначає, що користуванням автомобілем не заперечував і сам відповідач. Це майно відповідно утримується ним, здійснюється заправка, ремонт, придбання страховок, тощо, що свідчить про можливість відповідача сплачувати аліменти в більшому розмірі.

Також місцевий суд не звернув уваги на те, що 02 жовтня 2019 року відповідач декларує користування квартирою за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки ОСОБА_6 викупив 1/2 частину квартири, уклавши договір купівлі-продажу 1/2 частки квартири від 02 жовтня 2019 року у відповідності до котрого ОСОБА_6 придбав у ОСОБА_7 її 1/2 частину квартири, сплативши 283 258 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду змінити в частині стягнення аліментів на період навчання повнолітньої дочки, зменшивши їх до 1/12 частини його заробітку (доходу), а в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Зазначає, що відповідач в межах своїх фінансових можливостей може сплачувати лише 1/12 частину своїх доходів, оскільки погодившись з висновком місцевого суду вважає, що малолітні ОСОБА_10 та ОСОБА_5 мають однакове право на утримання.

У відзиві на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кондратенка М.М. ОСОБА_2 просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Кондратенка М.М., пояснення ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційних скарг, вимог та підстав позовів, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 08 серпня 2003 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб, який рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 24 січня 2019 року розірвано (т. 1, а.с. 15, 9-10).

Постановою Сумського апеляційного суду від 04 квітня 2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 25 травня 2018 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (т. 1, а.с. 11-13).

ІНФОРМАЦІЯ_3 дочка сторін ОСОБА_3 досягла повноліття.

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 09 лютого 2023 року роз`яснено постанову Сумського апеляційного суду від 04 квітня 2019 року, а саме те, що після досягнення повноліття донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти продовжують стягуватися на сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до його повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на доньку (т. 3, а.с. 14-15).

Згідно довідки управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області від 14 квітня 2022 року № 2 ОСОБА_1 працює на посаді головного спеціаліста Сумського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області та її дохід за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року склав 180574 грн 04 коп. (т. 1, а.с. 14).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 02 жовтня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ровенською А.О., ОСОБА_6 купив в ОСОБА_7 1/2 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (т. 1, а.с. 17-19).

За інформацією Сумської обласної прокуратури відповідачу ОСОБА_2 нараховано заробітну плату за 2018 рік у сумі 398333 грн 17 коп., за 2019 рік 382683 грн 55 коп., за 2020 рік 410901 грн 03 коп., за 2021 рік 297315 грн 29 коп., за 2022 рік 365142 грн 44 коп. (т. 1, а.с. 20, 121-123, 175-177, 207-209, т. 2, а.с. 153, т. 3, а.с. 31).

Згідно з довідкою Сумського державного університету від 28 квітня 2022 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідує заняття в басейні (група дітей-початківців), що проходить в приміщенні Сумського державного університету (м. Суми, вул. Римського-Корсакова, 2) в період з жовтня 2021 року та по сьогоднішній день. Заняття з плавання відбуваються чотири рази на тиждень (понеділок, середа, п`ятниця, неділя). Вартість відвідування басейну становить 120 грн за одне тренування або 1200 грн за 12 тренувань. На заняття ОСОБА_5 постійно приводить його мати ОСОБА_1 , яка й проводить оплату його тренувань. Серед своєї групи ОСОБА_5 виявляє великий інтерес до плавання, заняття йому подобаються. Має здібності до даного виду спорту, демонструє бажання розвиватися й далі. ОСОБА_5 для його віку виявляє високі результати, дисциплінований, на заняттях уважний, чітко виконує команди тренера. При проведенні змагань з плавання ОСОБА_5 буде рекомендований до складу команди (т. 1, а.с. 21).

Син сторін ОСОБА_11 у 2022 році був нагороджений грамотою за зайняте третє місце у першості Центру водних видів спорту СК СумДУ з плавання (т. 2, а.с. 56).

Як повідомив Сумський державний університет у листі від 05 жовтня 2022 року, з 24 лютого 2022 року під час ведення на території Сумської області бойових дій послуги плавальних басейном СумДУ не надавалися. Басейн відновив свою роботу у травні 2022 року (т. 2, а.с. 95-96).

За даними журналів відвідувань ОСОБА_11 відвідував басейн з 23 жовтня 2021 року - 4 заняття у жовтні 2021 року; у листопаді 2021 року - 12 занять, окрім 26 листопада 2021 року; у грудні 2021 року - 12 занять, окрім 20 грудня 2021 року; у січні 2022 року - 12 занять; у лютому 2022 року - 9 занять; у червні 2022 року - 4 заняття; у липні 2022 року - 7 занять (т. 2, а.с. 111-117).

Відповідно до договору про надання платної освітньої послуги щодо підготовки фахівця у Київському національному торговельно-економічному університеті від 20 серпня 2021 року № 3524, укладеного між Київським національним торговельно-економічним університетом та ОСОБА_1 , предметом цього договору є надання освітньої послуги ОСОБА_3 за першим (бакалаврським) рівнем факультету міжнародної торгівлі і права, спеціальність політологія, заочної форми здобуття освіти, термін навчання 4 роки 6 місяців. Загальна вартість освітньої послуги становить 69750 грн (т. 1, а.с. 22-25).

Згідно квитанцій ОСОБА_1 сплатила за освітні послуги 09 серпня 2021 року - 7750 грн, 20 січня 2022 року - 7750 грн, 16 серпня 2022 року - 7750 грн (т. 1, а.с. 26, 27, т. 2, а.с. 55).

02 вересня 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Сумбуд-Інвест» укладено договір № 66 про участь у Фонді фінансування будівництва виду А (т. 1, а.с. 112-115).

20 серпня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_12 укладено шлюб (т. 1, а.с. 124), від якого ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народився син ОСОБА_13 , батьком якого є відповідач (т. 1, а.с. 125).

З відповіді Головного сервісного центру ГСЦ МВС в Сумській області (філії ГСЦ МВС) територіального сервісного центру МВС № 5946 від 09 липня 2022 року вбачається, що згідно з обліковими даними ЄДР МВС з 01 січня 1995 року станом на 08 липня 2022 за ОСОБА_14 зареєстровано транспортні засоби:

- 12 червня 2001 року - автомобіль ГАЗ 322132, 1998 року випуску, який 05 серпня 2003 року знято з обліку для реалізації.

За громадянкою ОСОБА_15 за період з 01 січня 1995 року станом на 08 липня 2022 року зареєстровано транспортні засоби:

06 червня 1997 року - автомобіль ГАЗ 31029, 1993 року випуску, який 11 грудня 2003 року знято з обліку для реалізації;

19 травня 2000 року - автомобіль ГАЗ 32213 14, 1997 року випуску, який 14 травня 2004 знято з обліку для реалізації;

03 вересня 2021 року - автомобіль CHERY JAGGI, 2007 року випуску.

За громадянином ОСОБА_6 за період з 01 січня 1995 року станом на 08 липня 2022 року зареєстровано транспортні засоби:

11 жовтня 2019 року - автомобіль FORD ESCAPE, 2018 року випуску;

17 січня 2018 року - автомобіль FORD ESCAPE, 2016 року випуску, який 20 серпня 2019 року перереєстровано на іншого власника;

05 грудня 2015 року - автомобіль NISSAN QASHQAI, 2011 року випуску, який 08 липня 2017 року знято з обліку для реалізації;

16 серпня 2011 року - автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT 2.0 TDI, 2004 у випуску, який 16 липня 2014 року перереєстровано на іншого власника;

10 червня 1997 - автомобіль FORD SIERRA, 1987 року випуску, який 02 березня 2004 року знято з обліку для реалізації (т. 1, а.с. 130).

Відповідно до довідки Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради від 30 серпня 2022 року квартира за адресою: АДРЕСА_3 зареєстрована на праві власності за батьками позивача ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 та позивачем ОСОБА_14 (т. 1, а.с. 16, т. 2, а.с. 40).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна від 07 липня 2022 року матері відповідача ОСОБА_17 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_4 (т. 1, а.с. 126, т. 2, а.с. 58-60).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна від 07 липня 2022 року батьку відповідача ОСОБА_6 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 (т. 1, а.с. 126, т. 2, а.с. 61).

14 грудня 2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_12 укладено договір про сплату аліментів на дитину, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Комишан М.В., відповідно до умов якого за домовленістю батьків даним договором встановлюється обов`язок батька щомісяця сплачувати на утримання дитини та матері аліменти в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки від доходу, а саме: 1/6 (одна шоста) частка від доходу (але не менше встановленого законодавством мінімального розміру на утримання дитини) - дитині до досягнення ним повноліття (18 років); 1/12 (одна дванадцята) частка від доходу - матері до досягнення їх спільної дитини 3 (трьох) років (т. 2, а.с. 219-221).

Крім того, 14 грудня 2022 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір на суму 20000 грн на строк кредитування 10 місяців, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,5 % щомісячно від загальної суми кредиту (18 % річних) (т. 2, а.с. 222-233).

Відповідно до квитанції від 15 грудня 2022 року ОСОБА_2 перерахував ОСОБА_1 20000 грн з призначенням платежу: на оплату за навчання доньки ОСОБА_3 у Київському НТЕУ (аліменти) (т. 2, а.с. 237).

Ухвалюючи рішення та відмовляючи в задоволенні первісних та зустрічних позовних вимог щодо збільшення та зменшення розміру аліментів, суд першої інстанції зазначив, що сторонами належними та допустимими доказами не підтверджено поліпшення або погіршення майнового стану відповідача, у тому числі зі стягненням аліментів на утримання дитини від іншого шлюбу, а тому суд не вбачав підстав для задоволення вищезазначених позовних вимог в зазначеній частині.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на дитину, місцевий суд зазначив, що позивачем не надано доказів на підтвердження фактично понесених витрат, а також обґрунтування витрат, які вона просила стягнути у майбутньому у заявленому в позові розмірі, враховуючи, що допитані в судовому засіданні суду першої інстанції свідки, як і сама позивач визнали факт того, що вартість абонементу з відвідування басейну не є незмінною. Крім того, малолітній ОСОБА_11 у липні та червні 2022 року пропускав заняття з басейну, а влітку він займається греблею на байдарках, яка є безкоштовною, у той час коли позивач просила стягнути додаткові витрати з відвідування басейну до досягнення ним повноліття. Також, на думку суду, позивачем не доведено тих особливих обставин у розумінні ст. 185 СК України для фінансування додаткових витрат наперед, враховуючи вік дитини, а також те, що особисті вподобання і захоплення тими чи іншими видами спору можуть змінюватися. Крім того, суд врахував ту обставину, що після досягнення найстаршою дочкою ОСОБА_4 повноліття за заявою відповідача за місцем його роботи продовжували відраховуватися на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), тобто у більшому ніж присудженому за рішенням суду розмірі. Відтак, у зв`язку з існуванням у ОСОБА_2 переплати за аліменти, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Ухвалюючи рішення та частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, місцевий суд виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 є особою працездатного віку, має офіційну роботу та стабільний заробіток, а отже, він має об`єктивну можливість виплачувати аліменти. Враховуючи обставини того, що на утриманні відповідача перебуває ще двоє малолітніх дітей, а саме: син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утримання якого він сплачує аліменти у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку, а також малолітній син від шлюбу з ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та дружина ОСОБА_12 на підставі договору про сплату аліментів на дитину від 14 грудня 2022 року у розмірі 1/4 частки (1/6 частка - на дитину та 1/12 частка - на дружину), тому суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог у цій частині і стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову - з 13 травня 2022 року на період навчання до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Що стосується вимоги первісного позову про збільшення розміру аліментів та зустрічного позову про зменшення розміру аліментів, колегія суддів вважає за необхідне зазначити слідуюче.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За приписами частин 1, 2 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Згідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення для справи.

У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Із аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів слід з`ясовувати, чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз норм матеріального права дає підстави для висновку, що позивач за первісним позовом повинна надати докази, що підтверджують наявність юридичних складових - певних умов, які дають підстави для збільшення розміру аліментних зобов`язань.

Як вбачається із змісту заявленого первісного позову ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів жодних підстав, передбачених статтею 192 СК України, для збільшення розміру присуджених аліментів заявник не наводить.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що сторонами належними та допустимими доказами не підтверджено поліпшення або погіршення майнового стану відповідача, у тому числі, у зв`язку зі стягненням аліментів на утримання дитини від іншого шлюбу.

Щодо тверджень ОСОБА_1 в апеляційній скарзі з приводу придбання відповідачем рухомого чи нерухомого майна, то як вірно зазначив суд першої інстанції матеріали справи не містять підтвердження факту придбання відповідачем рухомого чи нерухомого майна з часу ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів, що давало б підстави вважати, що його майновий стан покращився, оскільки квартира за адресою: АДРЕСА_2 та автомобіль FORD ESCAPE, 2018 року випуску, зареєстровані на праві власності за батьком відповідача ОСОБА_6 . Позивач ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції не надала доказів придбання цього майна особисто відповідачем і матеріали справи таких доказів не містять.

Щодо позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, то необхідно зазначити слідуюче.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ст. 185 СК України та роз`яснень п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Верховний Суд у своїй постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 336/1488/19 констатував, що аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, окрім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові витрати. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка перебуває на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку з розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Позовна заява ОСОБА_1 містить посилання про наявність законних, на думку позивача за первісним позовом, підстав для стягнення з відповідача додаткових витрат у сумі 960 грн щомісячно, так як сукупна вартість відвідування басейну їхнім малолітнім сином ОСОБА_5 становить 1920 грн, як половину коштів за особливі здібності сина до заняття спортом, а саме: відвідування басейну та плавання.

Колегія суддів вважає, як правильно зазначив і суд першої інстанції, що позивачем не надано доказів на підтвердження фактично понесених витрат, а також обґрунтування витрат, які вона просить стягнути у майбутньому у заявленому в позові розмірі, враховуючи, що допитані в судовому засіданні суду першої інстанції свідки, як і сама позивач визнали факт того, що вартість абонементу з відвідування басейну не є незмінною. Крім того, малолітній ОСОБА_11 у липні та червні 2022 року пропускав заняття з басейну (т. 2, а.с. 111, 112), а влітку він займається греблею на байдарках, яка є безкоштовною, у той час коли позивач просить стягнути додаткові витрати з відвідування басейну до досягнення ним повноліття. Позивачем не доведено тих особливих обставин у розумінні ст. 185 СК України для фінансування додаткових витрат наперед, ураховуючи вік дитини, а також те, що особисті вподобання і захоплення тими чи іншими видами спору можуть змінюватися.

Крім того, місцевий суд врахував і ту обставину, що після досягнення найстаршою дочкою ОСОБА_4 повноліття за заявою відповідача за місцем його роботи продовжували відраховуватися на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), тобто у більшому ніж присудженому за рішенням суду розмірі (т. 1, а.с. 89-91, т. 2, а.с. 153, т. 3, а.с. 30). У зв`язку з існуванням у ОСОБА_2 переплати за аліменти, місцевий суд дійшов вірного висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Слід звернути увагу, що у кожній справі з подібним предметом спору суд виходить із конкретних обставин справи щодо необхідності стягнення додаткових витрат, залежно від особистих, індивідуальних особливостей дитини. Таких особистих, індивідуальних особливостей у дитини позивачем за первісним позовом не доведено, а судом першої інстанції не встановлено.

Відтак доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають. Ніяких нових обставин, які б давали підстави для проведення апеляційним судом переоцінки доказів, зроблених судом першої інстанції, доводи апеляційної скарги не містять.

Стосовно доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо зміни оскаржуваного рішення в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, то необхідно зазначити слідуюче.

Відповідно до частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Пленум Верховного Суду України у роз`ясненнях, викладених у пункті 20 постанови від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звертає увагу судів на те, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При цьому СК України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Встановивши, що донька сторін продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість її надавати, працює, отримує дохід, є працездатним, відтак суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про часткове задоволення позовних вимог, врахувавши обставини того, що на утриманні відповідача перебуває ще двоє малолітніх дітей.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач у межах своїх фінансових можливостей може сплачувати лише 1/12 частину своїх доходів, не заслуговують на увагу, оскільки відповідачем не надано доказів змін в його майновому стані, які б давали підстави вважати, про неможливість відповідача сплачувати аліменти у розмірі, який встановив суд першої інстанції.

Доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір, районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Отже, суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 375, 381 - 384, 389-390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Кондратенка Максима Миколайовича та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 березня 2023 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 червня 2023 року.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. Ю. Кононенко

О. І. Собина