провадження № 6/753/418/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" серпня 2023 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Кравців Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Гненного Дмитра Анатолійовича про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до повного виконання майнових зобов`язань перед ОСОБА_2 , суд -

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Гненний Д.А. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до повного виконання майнових зобов`язань перед ОСОБА_2 до повного виконання майнових зобов`язань, посилаючись на те, що остання ухиляється від виконання виконавчого листа, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 16.11.2022 року на підставі рішення цього ж суду від 21.07.2022 року про стягнення з неї на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 429 967 грн. 10 коп.

Заборгованість за борговими зобов`язаннями не змінилась, рішення суду боржником не виконано.

В судове засідання заявник не з`явився, про час та місце проведення повідомлений належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, звернувся до суду із заявою про розгляд подання за його відсутності, просив за наслідком розглянутого подання надіслати на його адресу прийняте судом рішення, його неявка не перешкоджає розгляду даного процесуального питання згідно ч.4 ст. 441 ЦПК України на підставі доказів, наявних у матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця (ч.4 ст. 441 ЦПК України).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у тому числі, правом визначити свою участь в судовому засіданні.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»).

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04).

Суд, вивчивши подання, його обґрунтування, вважає встановленими наступні правовідносини.

Заявник просить суд тимчасово обмежити боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до повного виконання майнових зобов"язань відносно ОСОБА_1 , посилаючись на те, що вона ухиляється від виконання виконавчого листа, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 16.11.2022 року на підставі рішення цього ж суду від 21.07.2022 року про стягнення з неї на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 429 967 грн. 10 коп.

Заборгованість за борговими зобов`язаннями не змінилась, рішення суду боржником не виконано.

Постановою приватного виконавця від 29.11.2022 року накладено арешт все майно боржника в межах боргових зобов`язань й винагороди виконався - 473 463 грн. 81 коп.

Дослідивши матеріали у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується подання, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для його розгляду і вирішення по суті, суд приходить до висновку про те, що останнє підлягає відмові у його задоволенні.

Звертаючись до суду заявник не надав достовірності, повноти доказів належності повідомлення боржника про добровільне виконання рішення суду (зворотні поштові повідомлення рекомендованих листів). Відтак, виконавець не довів, що боржник безпідставно ухиляється від виконання рішення суду, при цьому не належним чином повідомив боржника про добровільне виконання рішення суду (відсутні зворотні поштові повідомлення рекомендованих листів), не вжив заходів для належного виконання рішення суду в межах наданих Законом державному виконавцеві повноважень.

Й, враховуючи розмір боргу, з урахуванням вжитих заходів державним виконавцем - накладеного арешту на все майно боржника, у співвідношенні пропонованих заходів обмеження до суми боргових зобов"язань, їх співмірність, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні подання.

Окрім того, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи, до виконання зобов`язань за рішенням суду.

Таким чином, обмеження права виїзду за межі України виникає у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків.

За встановлених обставин, оскільки обмеження у праві виїзду за межі України боржника є виключним заходом щодо спонукання виконання боргових зобов`язань, у матеріалах подання, що розглядаються, докази на обґрунтування ухилення боржника від виконання рішення суду, відсутні.

На підставі викладеного та, керуючись ст. 441 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Гненного Дмитра Анатолійовича про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до повного виконання майнових зобов`язань перед ОСОБА_2 , - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Однак відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Суддя: