29.03.2023 Справа № 363/4352/21
27 березня 2023 року Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого судді Чіркова Г.Є., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання недійсними державних актів про право власності на земельні ділянки,
10 лютого 2023 року по даній справі прийнято рішення, повний текст якого складено 16 лютого 2023 року.
В судовому засіданні 10 лютого 2023 року до закінчення судових дебатів представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 повідомив про те, що докази про розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесені останніми в цій справі будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
16 лютого 2023 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення по справі в частині стягнення з ОСОБА_2 та Головного управління Держгеокадастру у Київській області на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000 грн.
16 лютого 2023 року до суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення по справі, в якій порушено питання про стягнення з позивача ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 17 250 грн.
Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просив ухвалити додаткове рішення без виклику сторін.
Розгляд справи здійснюється без виклику сторін згідно ст. 270 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення увалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
Згідно ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до вимог ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обов`язковий спосіб посвідчення копій документів.
Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Пунктом 4.1 вказаного договору сторони домовились про фіксовану суму вартості надання правничої допомоги в розмірі 13 000 (тринадцять тисяч) грн.
Як вбачається з квитанції до прибуткового касового ордеру від 10.02.2023 року ОСОБА_1 сплатив адвокату Заріцькому С.М. суму у розмірі 13 000 (тринадцять тисяч) грн. на підставі договору від 08.10.2021 року.
З Урахуванням критеріїв співмірності складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості вчинених ним дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що вищевказані витрати на професійну правничу допомогу є належним чином обґрунтованими і підлягають стягненню.
Підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, судом не встановлено, який є співмірний із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом та обсягом наданих послуг.
Відтак, заява представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення по справі в частині стягнення з ОСОБА_2 та Головного управління Держгеокадастру у Київській області на користь ОСОБА_1 . витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000 грн. підлягає задоволенню, в зв`язку з чим з відповідачів на користь позивача слід стягнути по 6 500 грн. з кожного (в рівних частках).
З цих підстав у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про стягнення з позивача ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 17 250 грн. слід відмовити за відсутності підстав для покладання обов`язку понесення таких витрат на позивача в цій справі згідно ст.141 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 259, 265, 268, 270 ЦПК України,
заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000 (тринадцять тисяч) грн.
У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 - відмовити.
Повне судове рішення складено 29 березня 2023 року.
Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий 27 січня 1999 року Вишгородським РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Суддя