Справа № 352/452/23
Провадження № 2/352/306/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2023 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді Струтинського Р.Р.

з участю секретаря Гребінника В.М.

розглянувши у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Позивач 07.03.2023 звернувся в суд з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 60683,20 грн та судових витрат.

13.04.2023 представник позивача подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, у якій просила стягнути з відповідачки на користь позивача суму заборгованості у розмірі 80069,41 грн, з яких 19400 грн сума кредиту, 41283,2 грн сума відсотків за користування кредитом, 17051,98 грн інфляційні втрати, 2334,23 грн 3% річних, та судові витрати, з яких 2684 грн судовий збір і 8000 грн витрати на правову допомогу.

Заявлений позов обґрунтовував тим, що 17.07.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачкою ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено електронний договір № 4476976 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», затверджених наказом № 53-ОД від 16 січня 2020 року та розміщених на їх сайті: https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 20000 грн; строк кредиту 23 дні; дата повернення кредиту (09.08.2021) вказується в Графіку платежів, що є додатком № 1 до договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в розділі 4 цього договору. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 20000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки. Відповідно до п.1.5 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день. 09.08.2021 відповідачка здійснила оплату на рахунок кредитора у розмірі нарахованих відсотків за користування кредитом на суму 6555 грн, у зв`язку з чим, відповідно до п.1.4 та п.4.2 кредитного договору відбулося продовження строку кредиту ще на 23 дні (до 01.09.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день. 01.09.2021 відповідачка здійснила оплату на рахунок кредитора у розмірі нарахованих відсотків за користування кредитом на суму 8740 грн, у зв`язку з чим відбулося продовження строку кредиту ще на 23 дні (до 24.09.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день. 02.09.2021 відповідачка здійснила оплату на рахунок кредитора на суму 980 грн, з яких 380 грн- оплата процентів за користування позикою, 600 грн оплата тіла кредиту. У зв`язку з цим відбулося продовження строку кредиту ще на 23 дні (до 25.09.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день. 25.09.2021 відповідачка свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, у зв`язку з чим кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом продовжено на 90 днів. Надалі відповідачка оплати за кредитним договором не здійснювала. 25.05.2022 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №25-05/2022, згідно з умовами якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» право грошової вимоги за кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги відповідачку було повідомлено письмово. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у встановленому договором порядку та строки, станом на день звернення до суду, відповідачка має заборгованість в розмірі в сумі 80069,41 грн, з яких 19400 грн сума кредиту, 41283,2 грн сума відсотків за користування кредитом, 17051,98 грн інфляційні втрати, 2334,23 грн 3% річних.

Представник відповідачки- адвокат Міськів О.Т. 05.06.2023 подала відзив на позов у збільшеному розмірі, у якому просила відмовити у позові у повному обсязі, оскільки в якості доказу наявності заборгованості у відповідачки, позивачем додано незасвідчену у встановленому порядку копію розрахунку заборгованості, яка виготовлена ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» від 06.06.2022, з якої неможливо встановити кому саме та в якій сумі перераховано кошти. Крім того довідка, на яку посилається позивач як на підставу переведення коштів на рахунок відповідачки, видана ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» не є належним та допустимим доказом на підтвердження факту виникнення між сторонами правовідносин з кредитування та отримання відповідачкою кредитних коштів, а лише підтверджує проведення платежу в системі. Позивачем належними та допустимими доказами не доведено наявність заборгованості відповідачки, факту перерахування грошових коштів на рахунок відповідачки та наявність заборгованості на момент звернення до суду з позовом. Також в додатках до позовної заяви відсутні докази на підтвердження ознайомлення відповідачки з усіма істотними умовами договору. Щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат, то згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦКУ у період дії в Україні воєнного стану, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України. Отже нарахування інфляційних втрат та 3% річних є неправомірним. Також вважає, що витрати на правову допомогу у розмірі 8000 грн є значно завищеними і не відповідають принципу справедливості і пропорційності. Просила у позові відмовити.

Представник позивача у судове засідання не з`явилась, у поданій суду заяві просила справу розглянути у відсутності сторони позивача та позов задоволити у повному обсязі.

Представник відповідачки- адвокат Міськів О.Т. у поданій суду заяві просила справу розглянути у відсутності сторони відповідачки, та відмовити у задоволенні позову за недоведеністю.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Установлено, що 17 липня 2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачкою ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено електронний договір № 4476976 про надання споживчого кредиту (а.с.11-13). Кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», затверджених наказом № 53-ОД від 16 січня 2020 року та розміщених на їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents.

Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 20000 грн. (п.1.3. Кредитного договору); строк кредиту 23 дні. Дата повернення кредиту 09.08.2021, що вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього договору. Строк кредиту може бути продовжено: за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в п.1.4 договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп.4.2 (пп. 4.2.1-4.2.4) договору або в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в п. 4.3 (пп.4.3.1-4.3.2) договору.

Вказаний договір, додаток № 1 до нього і паспорт споживчого кредиту до договору підписаний електронним підписом відповідачки ОСОБА_1 17.07.2021 о 10 год 52 хв. Додаток № 1 і паспорт споживчого кредиту містить вказівку на суму кредиту, строк його видачі, знижену і стандартну відсоткові ставки, орієнтовну загальну вартість кредиту штрафи тощо (зв. ст. а.с.13, а.с.14-15).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 Цивільного кодексу України (далі ЦК).

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК).

У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК).

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

У силу частини першої статті 638 ЦК договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Вказаний висновок щодо правомірності укладення кредитного договору шляхом підписання електронним цифровим підписом викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2021, справа № 524/5556/19, провадження № 61-16243св20.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною.

Відтак суд робить висновок про належне укладення договору № 4476976 про надання споживчого кредиту від 17.07.2021 про отримання відповідачкою ОСОБА_1 кредиту у ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА».

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК). Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч.2 ст.10561 ЦК).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Факт отримання відповідачкою кредитних коштів від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» підтверджується листом ТОВ "Фінансова компанія "Контрактовий дім" від 06.06.2022 № 2023 про здійснення успішного переказу 17.07.2021 10:53 на суму 20000 грн, маска картки НОМЕР_1 , транзакція у системі EasyPay 967674480 (а.с. 16), а також карткою обліку договору № 4476976 про надання споживчого кредиту від 17.07.2021 (а.с. 23-25).

Відтак, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 20000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки.

Відповідно до п.1.5. Кредитного договору тип процентної ставки- фіксована; п.1.5.1. стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 договору.

09.08.2021 відповідачка ОСОБА_1 здійснила оплату на рахунок кредитора у розмірі нарахованих відсотків за користування кредитом на суму 6555 грн, у зв`язку з чим, відповідно до п.1.4 та п.4.2 кредитного договору відбулося продовження строку кредиту ще на 23 дні (до 01.09.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день.

01.09.2021 відповідачка здійснила оплату на рахунок кредитора у розмірі нарахованих відсотків за користування кредитом на суму 8740 грн, у зв`язку з чим відбулося продовження строку кредиту на 23 дні (до 24.09.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день.

02.09.2021 відповідачка здійснила оплату на рахунок кредитора на суму 980 грн, з яких 380 грн оплата процентів за користування позикою, 600 грн оплата тіла кредиту. У зв`язку з цим відбулося продовження строку кредиту на 23 дні (до 25.09.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день.

25.09.2021 відповідачка свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, у зв`язку з чим кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом продовжено на 90 днів. Надалі відповідачка оплати за кредитним договором не здійснювала.

Таким чином відповідачка свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала.

25.05.2022 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» як фактором укладено договір факторингу № 25-05/2022, відповідно до умов якого, клієнт відступив фактору права вимоги за кредитним договором.

Кредитний договір відповідачки ОСОБА_1 № 4476976 вказано за порядковим номером 391 у реєстрі боржників. Сума заборгованості за основною сумою боргу 19400 грн, сума заборгованості за відсотками 41283,20 грн, кількість днів прострочення 243 (а.с. 22).

ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" листом на електронну пошту відповідачки ОСОБА_1 повідомило останню про невиконання нею зобов`язань за кредитним договором, а також про відступлення ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» на користь ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" права грошової вимоги за договором (а.с.26).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК).

Отже позивач правомірно набув право грошової вимоги ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» до відповідачки ОСОБА_1 за договором № 4476976 про надання споживчого кредиту від 17.07.2021 .

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою зобов`язань за кредитним договором позивач заявив до стягнення заборгованість у розмірі 80069,41 грн, з яких 19400 грн сума кредиту, 41283,2 грн сума відсотків за користування кредитом, а також за 2022, січень-лютий 2023 інфляційні втрати у сумі 17051,98 грн, з 24.12.2021 по 06.04.2023- 3% річних у сумі 2334,23 грн.

Доказів своєчасного виконання зобов`язань по поверненню кредиту відповідачка суду не надала.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтями 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений строк (термін), відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За положеннями ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, згідно приписів абзацу 2 частини першої ст. 1048 ЦК України щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

На підтвердження розміру заборгованості, позивачем надано витяг з реєстру боржників, відповідно до якого сума заборгованості складає 60683,20 грн., з яких: тіло кредиту 19400 грн (з урахуванням сплати 02.09.2021 суми 600 грн), заборгованість за відсотками - 41283,20 грн (з урахуванням сплати 09.08.2021 суми 6555 грн, 01.09.2021 суми 8740 грн, та 02.09.2021 суми 380 грн) (а.с.22).

Як убачається з картки обліку Договору № 4476976 від 17.07.2021, відповідачка з 03.09.2021 не здійснювала жодних оплат за кредитним договором.

За таких обставин, враховуючи, що відповідачка не виконала належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором кредиту між нею та ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» в обумовлені договором строки, позивач, який отримав право вимоги до відповідачки за договором факторингу, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, а тому суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення боргу в сумі 60683,20 грн, що складається з 19400 грн заборгованості за тілом кредиту та 41283,20 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом підлягає до задоволення у повному обсязі.

Щодо позовної вимоги в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 17051,98 грн та 3% річних в сумі 2334,23 грн, які позивач просить стягнути з відповідачки за прострочення виконання грошового зобов`язання, суд виходить з такого.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

За умовами договору про надання споживчого кредиту від 17.07.2021, останнім днем строку погашення кредиту для відповідачки було 23.12.2021.

Таким чином прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачкою виникло з 23.12.2021, а відтак при розрахунку 3% та інфляційних втрат необхідно враховувати індекси інфляції за період з 24.12.2021 по 23.02.2022, тобто за проміжок часу, який неохоплений воєнним станом.

Згідно із статтею 1 Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Інфляційні втрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Втрати від інфляції за період з 24.12.2021 по 23.02.2022 включно складають 1759,81 грн: (60683,20 грн х 101,3 % (інфляційні втрати за січень 2022 року) 60683,20 грн) = 788,88 грн.; (60683,20 грн х 101,6% (інфляційні втрати за лютий 2022 року) 60683,20 грн)= 970,93 грн.

Нарахування 3% річних за порушення грошового зобов`язання суд розраховує наступним чином: сума заборгованості 60683,20 грн х 3%=1820,50 : 365=4,99грн х 62 дні прострочення (за період з 24.12.2021 по 23.02.2022), отже 3 % річних будуть складати 309,38 грн.

Таким чином, з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню інфляційні втрати у розмірі 1759,81 грн, та 3% річних у розмірі 309,38 грн.

З огляду на викладене, підлягає до стягнення з відповідачки на користь позивача загальна сума заборгованості у розмірі 62752,39 грн, що складається з 19400 грн заборгованості за тілом кредиту, 41283,20 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом, 1759,81 грн сума інфляційних втрат, та 309,38 грн 3% річних.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України, з огляду на часткове задоволення судом заявленого позивачем позову на суму 62752,39 грн., що становить 78,37 % від заявленої суми позову, стягненню з відповідачки на користь позивача підляють судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2103,45 грн.

Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження понесених витрат, адвокат Крюкова М.В. надала суду договір про надання правової допомоги №07/07-2022 (а.с.32), звіт про надання правової допомоги згідно договору №07/07-2022 від 07.07.2022 (а.с.33), рахунок на оплату по замовленню №144/28/02 від 28.02.2023 (а.с.34), платіжне доручення №342 від 28.02.2023 на суму 8000 грн (а.с.35), копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги, укладеного між адвокатом Крюковою М.В. та ТОВ «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» (а.с.36), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.37).

З урахуванням часткового задоволення позову, суд вважає доведеним, правомірним та співмірним відшкодування відповідачкою на користь позивача суми витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, у розмірі 6269,60 грн.

На підставі наведеного,відповідно до ст. 525, 526, 536, 598, 599, 612, 625, 629, 1048 ЦК України, керуючись ст. 137, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна", 62752 (шістдесят дві тисячі сімсот п`ятдесят дві) грн 39 коп, що складається з 19400 грн заборгованості за тілом кредиту, 41283,20 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом, 1759,81 гр інфляційних втрат, 309,38 грн 3% річних, та 8373 (вісім тисяч триста сімдесят три) грн 05 коп судових витрат, а всього 71125 (сімдесят одну тисячу сто двадцять п`ять) грн 44 коп.

У решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», місцезнаходженння: вул. Загородня, 15, оф. 118/2, м. Київ, ;

Відповідачка: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 12.06.2023.

Суддя Руслан СТРУТИНСЬКИЙ