Ухвала

Іменем України

01 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 757/963/22-ц

провадження № 61-12535ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 03 лютого 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Головного управління національної поліції у місті Києві, третя особа ? Державна казначейська служба України, про зобов`язання вчинити дії, відшкодування матеріальної шкоди та компенсацію моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просить суд:

зобов`язати Офіс генерального прокурора скасувати відносно ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд у справі

№ 49-2954 та внести інформацію про скасування в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань;

зобов`язати Головне управління Національної поліції у м. Києві в особі Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві внести в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань інформацію про закриття кримінальних справ № № 49-3063, 49-2954 відносно ОСОБА_1 ;

стягнути з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 224 292,92 грн;

стягнути з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 1 200 000,00 грн на компенсацію моральної шкоди.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 03 лютого 2023 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 04 липня 2023 року, відмовлено у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог про зобов`язання Офісу Генерального прокурора скасувати відносно ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд у справі

№49-2954 та внести інформацію про скасування в Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань інформацію та зобов`язання Головного управління Національної поліції у місті Києві внести в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань інформацію про закриття кримінальних справ № № 49-3063,

49-2954 відносно ОСОБА_1 .

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа). Позовні вимоги в частині зобов`язання Офісу Генерального прокурора скасувати відносно ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд у справі № 49-2954 та внести інформацію про скасування в Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань інформацію, зобов`язання Головного управління Національної поліції у місті Києві внести в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань інформацію про закриття кримінальних справ № № 49-3063, 49-2954 відносно ОСОБА_1 не можуть бути прийняті до розгляду у порядку цивільного судочинства, оскільки наведені питання вирішуються у порядку, передбаченому КПК України.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції і розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин в усіх випадках, за виключенням, якщо розгляд таких справ прямо визначений за правилами іншого судочинства. Єдиний реєстр досудових розслідувань утворений та ведеться відповідно до вимог кримінального процесуального кодексу України, відтак внесення будь-якої інформації до цього реєстру має вирішуватись в порядку, передбаченому КПК України, і такі дії не пов`язані із правовідносинами (цивільними, земельними, трудовими, сімейними, житловими тощо ), які вирішуються в порядку цивільного судочинства. Вимоги в частині скасування відносно ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд у справі № 49-2954 також не є такими, що підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки застосування запобіжного заходу, його зміна та скасування врегульовані КПК України.

05 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просив скасувати оскаржені судові рішення та передати справу на розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що він неодноразово звертався до відповідачів з метою внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань інформації щодо досудового розслідування у кримінальних справах, порушених щодо нього, проте чіткої відповіді він так і не отримав, зокрема: хто ж має внести інформацію в Єдиний реєстр досудового розгляду кримінальних проваджень та інформацію щодо запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд.

Зазначає, що погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що вимоги про зобов`язання відповідачів скасувати відносно нього запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, внести інформацію про це в Єдиний реєстр досудових розслідувань та щодо закриття кримінальних справ дійсно мають походження з кримінального процесу. Разом з тим, вирішити їх у порядку кримінального судочинства вже неможливо, оскільки нормами КПК України не передбачено порядок їх вирішення після закриття кримінальної справи на стадії досудового розслідування.

Неповнота відображення інформації щодо нього негативно впливає на якість його життя та ділову репутацію. Він є учасником державних закупівель, участь у яких вимагає надання повних довідок Департаменту інформації Міністерства внутрішніх справ України про відсутність або наявності судимості. Відсутність інформації в таких довідках про результати досудових розслідувань може слугувати відмовою в акцепті поданих пропозицій. Крім того, необхідність пересування по території України кожен раз викликає у нього душевні хвилювання, оскільки щодо нього відсутня інформація про скасування запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд та закриття кримінальних проваджень.

В оскаржених судових рішеннях суди не послалися на конкретні норми кримінального процесуального законодавства, якими слід керуватися під час звернення до суду з такими позовними вимогами в порядку кримінального судочинства. Аналіз норм чинного законодавства України, на думку позивача, не передбачає іншого шляху захисту своїх прав, ніж звернення до суду у порядку цивільного судочинства.

Суди встановили, що постановами Генеральної прокуратури України: від 28 грудня 2010 року відносно ОСОБА_1 порушено кримінальну справу № 49-3063 за ознаками складу злочину, передбаченого частиною п`ятою статті 191 КК України; 21 лютого 2011 року - кримінальні справи за ознаками злочинів, передбачених частиною другою статті 366 та частиною другою статті 364 КК України та присвоєно єдиний реєстраційний № 49-2954.

Кримінальні справи за № 49-3063 та № 49-2954 об`єднано з присвоєнням єдиного реєстраційного номера 49/2954, відомості внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 000017. Пред`явлено ОСОБА_1 обвинувачення за частиною п`ятою статті 191, частиною другою статті 364 та частиною другою статті 366 КК України.

Згідно з постановою Генеральної прокуратури України 22 березня 2011 року змінено ОСОБА_1 запобіжний захід з арешту на підписку про невиїзд.

Постановою Генеральної прокуратури України від 16 квітня 2014 року кримінальне провадження № 000017 закрито в частині обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 364 КК України та скасовано арешт, накладений на його майно. Відомостей про скасування відносно ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд постанова від 16 квітня 2014 року не містить.

24 квітня 2014 року з матеріалів кримінального провадження № 000017 виділено в окремі кримінальні провадження № 0000319 за фактом вчинення ОСОБА_1 протиправних дій за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 191 КК України, та кримінальне провадження № 0000320 за вчинення ним дій, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 366 КК України. Кримінальні провадження об`єднано в одне за № 0000319, яке постановою Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 08 червня 2015 року закрито.

У 2020 року з довідки Департаменту інформатизації МВС України позивач дізнався, що станом на 08 жовтня 2020 року за обліками Міністерства внутрішніх справ України ОСОБА_1 не знятої чи не погашеної судимості він не має та в розшуку не перебуває. Разом з тим є особою, яку 28 грудня 2010 року Генеральна прокуратура Україна заарештувала за ознаками злочину, передбаченого частиною п`ятою статті 191 КК України, кримінальні справи

№49-2954, 49-3063. З 22 березня 2011 року ОСОБА_1 змінено запобіжний захід на підписку про невиїзд. Відомості про остаточне судове рішення до Міністерства внутрішніх справ не надходило.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами (частина перша статті 19 ЦПК України).

Отже, загальні суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин у всіх випадках, за винятком, якщо розгляд таких справ прямо визначений за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Таким чином, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

У статті 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства (частина друга статті 214 КПК України).

За змістом частини п`ятої цієї статті КПК Українидо Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про кримінальне правопорушення, а також інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань (частини друга, п`ята статті 214 КПК України).

Згідно з пунктами 2-3 Розділу І Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30 червня 2020 року, реєстр - створена за допомогою автоматизованої системи електронна база даних, відповідно до якої здійснюються збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у пункті 1 глави 2 цього розділу, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до Реєстру, з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства та законодавства, яким врегульовано питання захисту персональних даних та доступу до інформації з обмеженим доступом. Реєстр утворений та ведеться відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) з метою забезпечення: реєстрації кримінальних правопорушень (проваджень) та обліку прийнятих під час досудового розслідування рішень, осіб, які їх учинили, та результатів судового провадження; оперативного контролю за додержанням законів під час проведення досудового розслідування; аналізу стану та структури кримінальних правопорушень, вчинених у державі; інформаційно-аналітичного забезпечення правоохоронних органів.

Реєстраторами Реєстру є: прокурори, у тому числі керівники органів прокуратури; керівники органів досудового розслідування; керівники органів дізнання; слідчі органів поліції, безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, та органів Державного бюро розслідувань; детективи підрозділів детективів та внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, уповноважені здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень; дізнавачі підрозділів дізнання органів поліції, безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, та органів Державного бюро розслідувань, а також уповноважені особи інших підрозділів зазначених органів, уповноважені в межах компетенції, передбаченої КПК України, здійснювати досудове розслідування кримінальних проступків (пункт 8 Розділу І вказаного Положення).

Ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому цим Кодексом (стаття 203 КПК України).

Відповідно до частини першої статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У пункті 1 частини 303 КПК України також визначено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

За таких обставин суди зробили обґрунтований висновок, що позовні вимоги в частині зобов`язання Офісу Генерального прокурора скасувати відносно ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд у справі

№ 49-2954 та внести інформацію про скасування в Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань інформацію, зобов`язання Головного управління Національної поліції у місті Києві внести в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань інформацію про закриття кримінальних справ № № 49-3063,

49-2954 відносно ОСОБА_1 є процесуальними питаннями, пов`язаними зі здійсненням кримінальних проваджень, які вирішуються в порядку, передбаченому КПК України, що виключає можливість їх розгляду у позовному провадженні в порядку цивільного судочинства.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 03 лютого 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Головного управління національної поліції у місті Києві, третя особа ? Державна казначейська служба України, про зобов`язання вчинити дії, відшкодування матеріальної шкоди та компенсацію моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

В. І. Крат