Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2023 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Головчака М. М.,

за участю секретаря судового засідання - Губенко О. М.,

представників позивача - Журавльова О.С., Невкритого В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В :

До Подільського районного суду м.Києва звернувся позивач ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

В обґрунтування позову позивач вказує, що 19 липня 2021 року між ним ОСОБА_1 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 був укладений договір оренди № 7 нежилого приміщення та майна, яке належить відповідачу на праві приватної власності.

Згідно умов розділу 1 п. 1.1. договору ОСОБА_2 , передає, а ОСОБА_1 приймає в строкове платне користування (Оренду) частину нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 85,9 квадратних метрів (далі - Приміщення) та майно що в ньому знаходиться перелік, площа і оціночна вартість яких визначені у двосторонньому акті прийняття - передачі орендованого Приміщення.

Згідно умов розділу 4 п. 4.1. Договору, позивач та відповідач домовились, що розмір орендної плати за користуванням приміщенням, що складає 35 000,00 грн. за місяць.

Орендна плата за поточний місяць сплачується позивачем щомісяця з 01 по 05 числа поточного місяця.

Оплата за перший місяць нараховується з моменту підписання Акту приймання передачі та гарантійної суми у розмірі 35 000, 00 грн. та здійснюється на протязі трьох банківських днів, з моменту підписання Договору.

Нарахування орендної плати починається з моменту приймання позивачем приміщення за актом прийняття передачі.

Згідно умов розділу 3 п. 3.1.13. Договору, передбачено обмін повідомленнями між сторонами за допомогою телефонного зв`язку та електронною поштою з особою, що зазначена в реквізитах Договору.

Строк Оренди за договором складає 12 (дванадцять) місяців починаючи з дати підписання Договору.

19 липня 2021 року ОСОБА_1 , відповідно до п. 4.1 та 4.2.1. Договору сплатив на рахунок ОСОБА_2 , суму гарантійного платежу та суму орендної плати на загальну суму 70 000, 00 грн.

21 липня 2021 року, між представником Позивача та Відповідачем, було укладено Акт прийняття передачі № 1 до Договору оренди № 7 нежилого приміщення та майна від 19 липня 2021 року, (далі - Акт).

Згідно умов п. 2 Акту, Відповідач засвідчив, що на момент підписання Акту отримав від Позивача оплати згідно п. 4.1. та п. 4.2.1. Договору.

Згідно умов п. 10 Акту,орендна плата нараховується з 15.09.2021 року.

28.09.2021 року, отримано на електронну пошту лист від відповідача про розірвання договору оренди № 7 від 19.07.2021 року, де посилаючись на п.3.1.1. Договору, ОСОБА_2 зазначив, що ОСОБА_1 повинен був підписати акт приймання передачі приміщення, однак такий Акт не підписав станом на 28.09.2021 року, тому на думку відповідача орендна плата нараховувалась з 01.08.2021 року.

На підставі п. 4.4. Договору орендна плата за вересень 2021 року, яка повинна була надійти відповідно до 05.09.2021 року, не надійшла.

Відповідач, керуючись п. 7.2. Договору, застосував право дострокового розірвання Договору в односторонньому порядку з 28.09.2021 року та встановив строк до 01.10.2021 року, для звільнення приміщення Відповідачем.

Зазначає, що 28.09.2021 року відповідач самостійно змінив замок вхідних дверей приміщення, чим перешкодив позивачу користуватись таким приміщенням, що підтверджується актом про не допуск позивача до приміщення, викликом поліції та відеозаписом.

За даних обставин, позивач звернувся до суду з цивільним позовом про стягнення з відповідача грошових коштів - на загальну суму 52 500, 00 грн., яка складається з суми частини щомісячної орендної плати та суми гарантійного платежу.

Представники позивача в судовому засідання позов підтримали з підстав наведених в ньому, просили задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Подав відзив на позовну, відповідно до якого вказав, що 19 липня 2021 року між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди № 7 нежилого приміщення та майна, яке належить Відповідачу на праві приватної власності. Згідно умов розділу 1 п. 1.1. договору відповідач передає, а позивач приймає в строкове платне користування (Оренду) частину нежитлового приміщення, загальною площею 85,9 квадратних метрів (далі - Приміщення) та майно що в ньому знаходиться перелік, площа, стан та оціночна вартість яких визначені у двосторонньому акті прийняття - передачі орендованого приміщення. 19 липня 2021 року, було складено та підписано з його сторони, акт прийняття передачі № 1 до Договору оренди № 7 нежилого приміщення та майна від 21 липня 2021 року, в якому відповідно до умов пункту 2.1.1 договору, було перелічено майно, його оціночна вартість, стан та площа приміщень, яке передається позивачу за договором. Позивач відповідно до пункту 3.1.1 договору був зобов`язаний прийняти приміщення у орендодавця в строк до 04.08.2021 року за актом прийняття - передачі, в якому окрім переліку, площі, стану та оціночної вартості приміщення, зазначити всі виявлені при огляді приміщення недоліки. Про існування будь якого доручення, відповідно до якого позивач надав право підписати Акт прийняття передачі № 1 від 21.07.2021 року іншій особі, йому не було відомо, що підтверджується самим актом прийому передачі, в якому жодні позначки підписанта за довіреністю - відсутні. Після цього, він неодноразово звертався до ОСОБА_1 щодо належного оформлення Акту прийняття - передачі орендованого приміщення, однак так і не було зроблено. 28.09.2021 року, було направлено позивачу лист про розірвання договору оренди № 7 від 19.07.2021 року, з посиланням на п. 3.1.1. Договору, в зв`язку з не підписанням Акту прийняття - передачі приміщення від 21.07.2021 року, початком нарахування орендної плати з 01.08.2021 (пункт 4.4 Договору) та виникненням заборгованості з орендної плати за вересень 2021 року. Посилання позивача на підписання 21.07.2021 Акту прийому передачі до Договору оренди № 7 його представником (повіреним), який діяв на підставі усного доручення та як наслідок його дійсність є помилковими. Вважає акт прийому передачі від 21.07.2021 року до Договору оренди № 7 від 19.07.2021 є таким, який не підписано зі сторони орендаря, що в свою чергу зумовило його право щодо нарахування орендної плати з 01.08.2021 року. Позивач не виконав умови пункту 3.1.1 укладеного Договору № 7 від 19.07.2021 щодо підписання Акту прийому-передачі приміщення від 21.07.2021 та прийняття приміщення. Просить в позові відмовити за безпідставністю.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

19 липня 2021 року між ОСОБА_1 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 був укладений договір оренди № 7 нежилого приміщення та майна, яке належить відповідачу на праві приватної власності.

Згідно умов розділу 1 п. 1.1. договору ОСОБА_2 , передає а ОСОБА_1 приймає в строкове платне користування (Оренду) частину нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 85,9 квадратних метрів (далі - Приміщення) та майно що в ньому знаходиться перелік, площа і оціночна вартість яких визначені у двосторонньому акті прийняття - передачі орендованого Приміщення.

Згідно умов розділу 4 п. 4.1. Договору, позивач та відповідач домовились, що розмір орендної плати за користуванням приміщенням, що складає 35 000,00 грн. за місяць.

Орендна плата за поточний місяць сплачується позивачем щомісяця з 01 по 05 числа поточного місяця.

Оплата за перший місяць нараховується з моменту підписання Акту приймання передачі та гарантійної суми у розмірі 35 000, 00 грн. та здійснюється на протязі трьох банківських днів, з моменту підписання Договору.

Нарахування орендної плати починається з моменту приймання позивачем приміщення за актом прийняття передачі.

Згідно умов розділу 3 п. 3.1.13. Договору, передбачено обмін повідомленнями між сторонами за допомогою телефонного зв`язку та електронною поштою з особою, що зазначена в реквізитах Договору.

Строк Оренди за договором складає 12 (дванадцять) місяців починаючи з дати підписання Договору.

19 липня 2021 року ОСОБА_1 , відповідно до п. 4.1 та 4.2.1. Договору сплатив на рахунок ОСОБА_2 , суму гарантійного платежу та суму орендної плати на загальну суму 70 000, 00 грн., що підтверджується квитанцією Приватбанку від 19 липня 2021 року.

Відповідно до пункту 3.1.1 договору ОСОБА_2 зобов`язаний прийняти приміщення у орендодавця в строк до 04.08.2021 року за Актом прийняття-передачі, в якому окрім переліку, площі, стану та оціночної вартості приміщення, зазначити всі виявлені при огляді приміщення недоліки. 19 липня 2021 року, відповідачем, було складено та підписано Акт прийняття передачі № 1 до Договору оренди № 7 нежилого приміщення та майна від 21 липня 2021 року, в якому відповідно до умов пункту 2.1.1 договору, було перелічено майно, його оціночна вартість, стан та площа приміщень, яке передається позивачу за договором. 28.09.2021 року, відповідач направив позивачу лист про розірвання договору оренди № 7 від 19.07.2021 року, з посиланням на п. 3.1.1. Договору, в зв`язку з не підписанням Акту прийняття-передачі приміщення від 21.07.2021, початком нарахування орендної плати з 01.08.2021 (пункт 4.4 Договору) та виникненням заборгованості з орендної плати за вересень 2021 року.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , вказав, що на підставі усного доручення ОСОБА_1 підписав Акт прийняття передачі майна №1 від 21 липня 2021 року. Письмовий договір доручення не укладався. ОСОБА_1 повідомляв відповідача, що акт буде підписувати представник, жодних заперечень зі сторони відповідача не було.

Показання свідка на переконання суду є доказом того, що письмовий договір доручення на вчинення юридичних дій, а саме на підписання акту приймання передачі приміщення не укладався.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Згідно ст.239 ЦК України, правочин вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє (стаття 239 Цивільного кодексу України) (далі - Кодекс).

Відповідно до частини першої та абзацу першого і другого частини третьої статті 202 Кодексу правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків

Статтею 244 Кодексу передбачено, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися також на акті органу юридичної особи.

Довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Згідно із статтею 245 Кодексу, форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Довіреність, що видається у порядку передоручення, підлягає нотаріальному посвідченню.

Отже, форма довіреності може бути звичайною письмовою або письмовою нотаріальною. Нотаріально посвідчена довіреність вимагається на вчинення правочину, який потребує нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом або домовленістю сторін.

Згідно статті 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії.

Відповідно до ст. 1003 ЦК України, у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Частиною першою та другою статті 639 ЦК України, визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Позивач вказує, що між представником позивача та відповідачем 21.07.2021 року було укладено Акт прийняття-передачі № 1 до Договору оренди № 7 нежитлового приміщення та майна від 19.07.2021 року, та при цьому посилається статті 639 та 1000 ЦК України.

При цьому позивач вказав, що надав усне доручення своєму представнику підписати від його імені Акт прийому-передачі приміщення від 21.07.2021.

В Акті від 21.07.2021 року, в якому викладені суттєві відомості, щодо опису (переліку) майна, його вартості та стану, тощо, відсутній підпис орендаря ОСОБА_1 , однак наявний підпис ОСОБА_3 .

Відповідно до пункту 11.3 Договору : «Сторони, або їх уповноважені Представники підписують кожну сторінку Договору (Додатків до Договору). Умови Договору, викладені на не підписаних сторінках Договору, чи на сторінках, що підписані представником однієї із Сторін, вважаються непогодженими Сторонами Договору».

Пункт 11.4 Договору вказує: «Підписи Сторін Договору на останній сторінці Договору та на останніх сторінках додатків до Договору в обов`язковому порядку посвідчуються підписом та відбитком круглої печатки ( у випадку її наявності) Сторін Договору. Інші підписи на сторінках Договору можуть посвідчуватись лише підписами Сторін».

В порушення норм статей 239, 244 та 245 ЦК України, позивач надав усне доручення своєму представнику підписати від його імені Акт прийому-передачі приміщення від 21.07.2021, який оформлений у вигляді письмового документу.

Таким чином, Акт прийому-передачі від 21.07.2021, який є невід`ємною частиною Договору оренди № 7 від 19.07.2021, не оформлений належним чином та підписаний не уповноваженою на це особою, без здійснення фактичних дій з прийому (оцінки) орендованого майна та приміщення, а отже є таким, який не укладено.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позивач не виконав умови пункту 3.1.1 укладеного Договору № 7 від 19.07.2021 щодо підписання Акту прийому-передачі приміщення від 21.07.2021 та прийняття приміщення.?

Відповідно до норм пункту 6.10 Договору - у разі дострокового припинення Договору з вини Орендаря (невиконання або порушення суттєвих умов) сплачена оплата включно із гарантійною сумою поверненню не підлягає.

Таким чином будь яка заборгованість (в тому числі вимога щодо повернення сплачених коштів) відповідача перед позивачем відсутня, а отже позовні вимоги по справі є безпідставними та такими, які не підлягають задоволенню.

Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 статті 81 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ч. 4 та 5 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про необхідність в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись положеннями статей, статей 4, 10, 12, 13, 76-82, 141, 258-259, 263, 264-265, 268, 272, 273, 280-282, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, - залишити без задоволення.

Сторони по справі:

позивач - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач - фізична особа - підприємець ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М. М. Головчак