ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2072/20 Номер провадження 22-ц/814/1916/23Головуючий у 1-й інстанції Гольник Л. В. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами Державної казначейської служби України і Запоріжської обласної прокуратури на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 22 червня 2022 року (час ухвалення судового рішення з 11:16:09 до 14:54:03; дата виготовлення повного текста судового рішення - 04 липня 2022 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Запорізької обласної прокуратури, Полтавської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди, завданої діями органів прокуратури.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, просив ухвалити рішення, яким стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на його користь 970 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Заявлені вимоги мотивовані такими обставинами.

За повідомленням УСБУ в Запорізькій області від 13.09.2016 № 59/3/2-1821нт прокуратурою Запорізької області 13.09.2016 внесені відомості до ЄРДР під № 0000311 з попередньою кваліфікацією ч.3 ст. 368 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження 21.11.2016 слідчими прокуратури Запорізької області на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 18.11.2016 у справі № 355/12641/16-к проведено обшук у службовому кабінеті № 610 ГУ ДФС у Запорізькій області, розташованого за адресою: м.Запоріжжя, пр.Соборний, 166.

На той час позивач займав посаду старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ управління внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Запорізької області, мав спеціальне звання «підполковник податкової міліції».

Під час обшуку у приміщенні ГУ ДФС у Запорізькій області йому було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

У зв`язку з повідомленням позивача про підозру на підставі клопотання слідчого прокуратури Запорізької області ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 02.12.2016 його було відсторонено від посади старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ управління внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Запорізької області строком на 2 місяці.

Також, на підставі клопотання слідчого прокуратури Запорізької області ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 02.12.2016 до нього строком на 2 місяці було застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням процесуальних обов`язків: не відлучатись за межі м.Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду; носити електронний засіб контролю.

В подальшому на підставі клопотання слідчого прокуратури Запорізької області ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 20.01.2017 продовжено відсторонення від посади до 21.03.2017.

Також, на підставі клопотання слідчого прокуратури Запорізької області ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 20.01.2017 щодо нього продовжено застосування запобіжного заходу до 21.03.2017 у вигляді особистого зобов`язання з покладенням процесуальних обов`язків: не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований (Черкаська область, Чигиринський район, с.Галаганівка) та в якому він фактично проживає (м.Запоріжжя та м.Харків) без дозволу слідчого, прокурора або суду; утриматись від спілкування з підозрюваним ОСОБА_2 , працівниками ГУ ДФС у Запорізькій області та Запорізької митниці.

В ході досудового розслідування заступником Генерального прокурора України 28.04.2017 у зв`язку з неефективністю роозслідування на підставі ч.5 ст.36 КПК України досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні доручено слідчим прокуратури Полтавської області.

За результатами досудового розслідування процесуальним керівником у вказаному кримінальному провадженні заступником начальника відділу прокуратури Полтавської області Москаленком Д.В. 19.10.2018 прийнято рішення про закриття кримінального провадження відносно позивача на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді та вичерпанням можливостей їх отримання.

Позивач вважає, що фактом незаконного повідомлення про підозру, відстороненням від посади та обмеженням його прав в рамках застосування запобіжного заходу йому спричинена суттєва моральна шкода (було принижено його професійну та особисту честь, гідність та ділову репутацію), яку він оцінив на суму 500 000 грн.

Незаконним вилученням та утриманням протягом довгого часу його майна під арештом йому завдано суттєвої моральної шкоди, яка виразилась у душевних стражданнях, приниженні честі, гідності, престижу і ділової репутації, вимушених змінах у його життєвих і виробничих стосунках, порушенні нормальних соціальних зв`язків та стосунків з оточуючими людьми, підриві авторитету держави та правоохоронних органів для нього, а також інших негативних наслідків. Вважав, що вказаними незаконними діями йому спричинено моральну шкоду на суму 50 000 грн.

За незаконне проведення відносно позивача НС(Р)Д йому завдано суттєву моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях, приниженні честі, гідності, престижу, вимушених змінах у його життєвих і виробничих стосунках, порушенні нормальних соціальних зв`язків та стосунків з оточуючими людьми, підриві авторитету держави та правоохоронних органів для нього, а також інших негативних наслідків. Вважав, що вказаними незаконними діями йому спричинено моральну шкоду на суму 150 000 грн.

За незаконне протягом більше 2 років ненаправлення повідомлення, що відносно нього проводились НС(Р)Д йому завдано суттєвої моральної шкоди, яка виразилась у душевних стражданнях, приниженні честі, гідності, підриві авторитету держави та правоохоронних органів для нього, а також перешкоджало йому належним чином здійснювати захист у кримінальному провадженні, в якому він був підозрюваним. Вважав, що вказаними незаконними діями йому спричинено моральну шкоду на суму 10 000 грн.

Внаслідок незаконних дій він та його захисник не мали можливості ознайомитись з клопотанням та долученими матеріалами про застосування запобіжного заходу, не мали можливості сформувати лінію захисту, що з урахуванням повної відсутності доказів його вини привезло до того, що підозра була визнана слідчим суддею обґрунтованою і відносно нього було обрано запобіжний захід, який обмежив його конституційні права. Ця ситуація принизила його честь та гідність, вважає, що вказаними незаконними діями йому спричинено моральну шкоду на суму 30 000 грн.

Внаслідок незаконних дій, які виразились у не наданні можливості ознайомитись з постановами про зупинення та відновлювання досудового розслідування, які йому не направлялися, він та його захисник не мали можливості довгий час оскаржити такі постанови, а після отримання інформації про їх існування не мали можливості ефективно їх оскаржити, що обмежило його конституційні права та завдало суттєвої моральної шкоди. Вважав, що вказаними незаконними діями йому спричинено моральну шкоду на суму 50 000 грн.

Невручення йому та захисникам клопотань про продовження строків досудового розслідування позбавили його можливості ефективно здійснювати свій захист у вказаному кримінальному провадженні та є порушенням права на юридичних захист, гарантованого йому ст.20 КПК України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, адже він не мав можливості надати свої заперечення з урахуванням повної незаконності та безпідставності такого продовження. Внаслідок таких незаконних дій йому спричинено моральну шкоду. Вважав, що вказаними незаконними діями йому спричинено моральну шкоду на суму 50 000 грн.

В порушення ст.28 КПК України, 219 КПК України кримінальне провадження умисно затягувалося та не розслідувалося, процесуальні рішення приймалися несвоєчасно та в більшості випадків незаконно, що призвело до того, що остаточне рішення за результатами досудового розслідування було прийнято з порушенням розумних строків, що спричинило йому моральну шкоду на суму 100 000 грн.

Рішенням рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 22 червня 2022 року задоволений частково.

Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на відшкодування моральної шкоди 160 000 грн. 00 коп. на користь ОСОБА_1 шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку.

Державна казначейська служба України в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги з посиланням на нормативні акти, якими врегульовані спірні правовідносини, і судову практику стверджується про недоведеність заявлених вимог, а саме завдання позивачу моральної шкоди.

Запоріжська обласна прокуратура в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції змінити, а саме зменшити присуджений розмір відшкодування до мінімально визначеного законом.

В обгрунтування вимог апепеляційної скарги звертається увага, що суд першої інстанції, не врахувавши усіх істотних обставин, без належної мотивації та обгрунтування безпідставно визначив суму відшкодування у ромізірі 160 000 грн.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - змінити.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України).

Судом першої інстанції встановлено, що 13.09.2016 слідчим в ОВС слідчого відділу прокуратури Запорізької області Черніченком Б.В. внесені відомості до ЄРДР за № 0000311 про те, що працівники ДФС вимагають від громадянина неправомірну вигоду за безперешкодне проходження митного контрою товарів під час їх переміщення через митний кордон України, з попередньою правовою кваліфікацією за ч.3 ст.368 КК України.

За результатами досудового розслідування 21.11.2016 прокуратурою Запорізької області повідомлено про підозру ОСОБА_2 і ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України (т.2 а.с. 225-230, а.с. 235-240).

Ухвалами слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 02.12.2016 стосовно ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням наступних процесуальних обов`язків: не відлучатись за межі м.Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду; носити електронний засіб контролю, строком на 2 місяці та відсторонено від займаної посади на вказаний строк (т.2 345-349; т.3, а.с.14-18).

Постановою заступника прокурора Запорізької області Шаповалова A.B. від 19.01.2017 строк досудового розслідування продовжено до 4-х місяців, тобто до 21.03.2017 (т.3 а.с.49-51).

Ухвалами слідчого судді від 20.01.2017 продовжено відсторонення ОСОБА_1 від посади на два місяці та на цей же строк продовжено дію обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України (т.3 а.с. 57-58, 80-82).

Постановою слідчого від 09.03.2017 досудове розслідування зупинено на підставі п.1 ч.1 ст.280 КПК України у зв`язку із перебуванням ОСОБА_2 і ОСОБА_1 на лікуванні (т.3 а.с.178-181).

Постановою заступника Генерального прокурора України Столярчука Ю.В. від 28.04.2017 у зв`язку з неефективністю проведення досудового розслідування, здійснення подальшого досудового розслідування доручено слідчим прокуратури Полтавської області (т.4 а.с.2).

Постановою начальника першого слідчого відділу управління розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Полтавської області Буряка А.М. від 16.05.2017 досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000311 від 13.09.2016 за ч.3 ст.368 КК України відновлено (т.3 а.с.178-181).

За результатами досудового розслідування постановою процесуального керівника у кримінальному провадженні № 0000311 від 13.09.2016 - заступника начальника відділу прокуратури Полтавської області Москаленка Д.В. 19.10.2018, кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 і ОСОБА_1 закрито на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України.

Отже, незаконне кримінальне переслідування позивача тривало 22 місяці та 29 днів, відносно нього був обраний запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, під арештом чи під вартою він не перебував, відсторонення від посади мало місце з 02.12.2016 до 21.03.2017 року.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції врахував той факт, що позивач понад 22 місяці незаконно перебував під кримінальним переслідуванням, він був обмежений у вільному виборі місця знаходження та поведінки, оскільки відносно нього було застосовано особисте зобов`язання.

За час перебування під слідством позивач зазнав душевних переживань, втратив авторитет серед оточення,зазнав надзвичайного впливу, що призвело до зміни його життєвого укладу та завдало йому значних страждань.

На час ухвалення рішення гарантований законом мінімум становив 149 080 грн, де строк перебування під кримінальним переслідуванням становить 22 місяці та 29 днів помноженні на 6 500 грн мінімальної заробітної плати на час розгляду справи в суді.

Керуючись принципом розумності та справедливості, суд визначив належний розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 160 000 грн.

Перевіряючи доводи апеляційних скарг, апеляційний суд керується такими міркуваннями.

Згідно ч.1 та 2 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відповідно ч.4 та 5 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право кожного громадянина на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень

Відповідно до ст.1176 ЦК України порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Статтями 1-3 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» встановлено, що шкода, завдана громадянинові внаслідок його незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, відшкодовується державою в повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду.

Згідно ст.4 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ч.3 ст.13 Закону при призначенні розміру моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, суд повинен визначити страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. При цьому суд зобов`язаний враховувати, що таке відшкодування проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 квітня 2020 року (справа № 661/246/17) зроблені такі висновки:

«Оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 12 липня 2007 року «STANKOV v. BULGARIA», § 62).

…

Згідно з частинами другою, третьою статті 13 Закону № 794-VIII розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

...

Таким чином, у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні до мінімального розміру заробітної плати, суд при вирішенні питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що є чинним на час розгляду справи, при цьому визначений законом розмір відшкодування є тим мінімальним розміром, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, вправі застосувати й більший розмір відшкодування.»

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи спір, дотримався наведених вимог закону, детально проаналізував встановлені фактичні обставини і визначив адекватний розмір відшкодування моральної шкоди.

В апеляційних скаргах містяться загальні посилання на нормативні акти та відсутні обґрунтовані доводи, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Апеляційна скарга Державної казначейської служби України взагалі не містить доводів і посилань на факти, які б свідчили про відсутність законних підстав для відшкодування на користь позивача моральної шкоди на підставі ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» з урахуванням того, що матеріалами справи доведений факт незаконного перебування позивача під слідством.

Посилання в апеляційній скарзі прокуратури на судові рішення у справі № 554/1440/20 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки у кожній справі судами встановлюються конкретні обставини.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 14 вересня 2022 року (справа № 759/7630/20 ), згідно яких:

«Відповідно до статті 2 ЦК України учасником спірних правовідносин у справі про відшкодування шкоди за рахунок держави на підставі статті 1174 ЦК України є держава Україна, а тому вона має бути відповідачем.

Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Такими органами у цій справі є Міністерство внутрішніх справ України (дії посадової особи якого призвели до безспірного стягнення коштів) та Державна казначейська служба України (яка відповідно до законодавства є органом, який здійснює повернення коштів з державного бюджету). Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивні частини судових рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання коштів (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19 червня 2018 року в справі № 910/23967/16).

На вказані обставини суди попередніх інстанцій уваги не звернули та дійшли помилкового висновку про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди безпосередньо з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

За таких обставин, оскаржувані судові рішення підлягають зміні в частині стягнення не з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України, а безпосередньо з Державного бюджету України.»

З урахуванням наведеного резолютивна частина рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційні скарги Державної казначейської служби України і Запоріжської обласної прокуратури задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 22 червня 2022 року змінити, виклавши резолютивну частину рішення в такій редакції: «Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 160 000 грн компенсації моральної шкоди».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 12 червня 2023 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов