Справа № 127/2523/23
УХВАЛА
24.03.2023 року м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Бойка А.В.,
з участю секретаря Москаленко С.П.,
розглянувши у судовому засіданні у залі суду м. Погребище заяву позивача ОСОБА_1 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та 3 % річних, -
В провадженні Погребищенського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та 3 % річних.
23.03.2023 позивач ОСОБА_1 через канцелярію суду подав заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в межах заявленої суми позовних вимог, а саме 1 385 330 грн. 95 к до вирішення справи по суті, а саме:
Також позивач просить накласти заборону на відчуження:
З матеріалів цивільної справи вбачається, що між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено ряд договорів позики у формі розписок з наступними умовами, зокрема:
-21.12.2019 у відповідності до якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошову позику в розмірі 900 000 грн. 00 к;
-22.12.2019 у відповідності до якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошову позику в розмірі 150 000 грн. 00 к;
-22.12.2019 у відповідності до якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошову позику в розмірі 50 000 грн. 00 к;
-23.12.2019 у відповідності до якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошову позику в розмірі 40 000 грн. 00 к;
-24.12.2019 у відповідності до якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошову позику в розмірі 240 000 грн. 00 к.
30.11.2022 позивачем на адресу відповідача направлено вимогу, відповідно до якої позивач просив повернути йому борг, однак вказана вимога залишена без відповіді.
У заяві про забезпечення позову позивач зазначає, що оскільки предметом спору у справі є стягнення коштів у великому розмірі та існує висока ймовірність того факту, що відповідач може відчужити майно, що ускладнить виконання рішення суду, а відтак є потреба у вжитті заходів забезпечення позову.
Дослідивши заяву про забезпечення позову, додані до неї документи та матеріали позовної заяви, суддя приходить до наступних висновків.
Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
В ч.1 ст.2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
З документів, долучених до заяви, вбачається, що позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були укладені договори позики у формі розписок з наступними умовами, зокрема:
- 21.12.2019 у відповідності до якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошову позику в розмірі 900 000 грн. 00 к (а.с. 11);
- 22.12.2019 у відповідності до якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошову позику в розмірі 150 000 грн. 00 к (а.с. 12);
- 22.12.2019 у відповідності до якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошову позику в розмірі 50 000 грн. 00 к (а.с. 12);
- 23.12.2019 у відповідності до якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошову позику в розмірі 40 000 грн. 00 к (а.с. 13);
- 24.12.2019 у відповідності до якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошову позику в розмірі 240 000 грн. 00 к. (а.с. 14).
30.11.2022 позивачем на адресу відповідача направлено вимогу, відповідно до якої позивач просив повернути йому борг, однак вказана вимога залишена без відповіді (а.с. 9).
Відповідно до ч. 1ст. 149 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
За п.1, 4 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.
При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Як роз`яснено в пунктах 1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
За загальним правилом, закріпленим у ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року в справі № 914/1570/20 викладено правовий висновок, який зводиться до того, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.
Вирішуючи по суті заяву про забезпечення позову, суддя виходить із того, що позивачем ОСОБА_1 наведені обґрунтовані доводи щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість ефективного захисту або поновлення його порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, без вжиття заходів забезпечення позову.
З огляду на викладене суддя дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-154, 260,353 ЦПК України, суддя, -
Заяву позивача ОСОБА_1 задовольнити.
Накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в межах заявленої суми позовних вимог, а саме 1 385 330 грн. 95 к до вирішення справи по суті, зокрема:
Заборонити органам державної влади вчиняти будь- які дії, що стосуються відчуження:
Копію ухвали про забезпечення позову направити учасникам справи та для виконання державному реєстратору речових прав на нерухоме майно Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області для вжиття відповідних заходів.
Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Суддя