Справа № 333/2259/22
Провадження № 2/333/391/23
РІШЕННЯ

Іменем України

06 лютого 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого-судді Кулик В.Б., за участю секретаря судового засідання Кари Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, цивільну справу № 333/2259/22 за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «РАДАБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

17.06.2022 року АТ «АБ «РАДАБАНК» звернулося до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість по ліміту овердрафту, встановленому на платіжну карту у загальній сумі 79 795 грн. 31 коп., що складається з простроченої заборгованості по ліміту овердрафту 66 022 грн. 11 коп., простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам 13 773 грн. 20 коп., з підстав невиконання відповідачами умов договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 149220/PL/21 від 12.02.2020 року та договору поруки № 19720/ФКР511/21-П від 19.02.2020 року, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2 481 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб по ліміту овердрафту № 149220/PL/21 від 12.02.2020 року, встановленого на платіжну карту, відповідно до заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, ОСОБА_1 отримала кредит у формі овердрафту з лімітом у сумі 150 000,00 грн. з кінцевим строком повернення ліміту овердрафту 18.02.2021 року та з можливістю пролонгації за рішенням банку на платіжну картку на наступних умовах: процентна ставка за користуванням овердрафтом встановлюється в розмірі 0,01% та 40% річних починаючи з 31-го дня користування. У випадку, якщо позичальник не погашає до 31-го дня користування овердрафтом суму заборгованості за овердрафтом повністю, банк здійснює перерахунок нарахованих відсотків за весь період користування овердрафтом, починаючи з першого дня за ставкою 40% річних. Відповідач ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на дані умови, що підтверджується тим, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, складає між нею та банком договір, підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання виконав та надав відповідачу кредитні кошти. 10.02.2021 року ОСОБА_1 написала заяву, якою просила ліміт овердрафту продовжити на рік. На підставі даної заяви банк продовжив дію овердрафту до 17.02.2022 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 перед позичальником, між банком та ОСОБА_2 19.02.2020 року було укладено договір поруки № 19720/ФКР511/21-П. 18.02.2021 року було укладено відповідну додаткову угоду № 1 до договору поруки, в який внесено зміни в частині строку дії овердрафту, тобто зазначена дата повного повернення кредитних коштів 17.02.2022 року. У свою чергу, ОСОБА_1 порушила зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 29.05.2022 року виникла заборгованість по поверненню кредиту, загальна сума якої становить 79 795 грн. 31 коп., яка складається з: 66 022 грн. 11 коп. прострочена заборгованість по ліміту овердрафту; 13 773 грн. 20 коп. прострочена заборгованість по нарахованим процентам. На даний час відповідач ухиляється від виконання зобов`язань за кредитним договором. 12.04.2021 року на адресу ОСОБА_1 було направлено лист-вимогу про сплату заборгованості, проте вона залишена без виконання.

Ухвалою від 20.06.2022 року суддею було відкрито провадження, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

26.09.2022 року до суду від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Ємця А.Ю. надійшов відзив на позов. Заперечення проти позову обґрунтовані наступним. Дійсно між банком та ОСОБА_1 12.02.2020 року було укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. ОСОБА_1 було підписано заяву на приєднання до «Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб» від 19.02.2020 року, а також паспорт споживчого кредиту. При цьому, банк не надав доказів, в якій саме редакції на момент підписання заяви діяв договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, адже та редакція договору, яка додана до матеріалів справи змінювалась 24 рази з 27.03.2020 року по 19.04.2022 року. ОСОБА_1 , окрім заяви, підписала паспорт споживчого кредиту, який є складовою частиною договору, оскільки містить її підпис та підпис представника банку. В паспорті споживчого кредиту зазначений тип процентної ставки «фіксована» та розмір процентної ставки 40%. Як вбачається з розрахунку доданому до позовної заяви (3-тя колонка розрахунку «процентна ставка за строковою заборгованістю, %») позивач нарахував заборгованість спершу у розмірі 40% річних, далі з 19.04.2021 року ставка встановлена в розмірі 42%, а з 18.02.2022 року ставка на рівні 55% річних. Тобто позивач не мав права збільшувати розмір процентної ставки оскільки вона є фіксованою. У заяві позичальника від 19.02.2020 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, а в разі збільшення процентної ставки поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки протягом 15 календарних днів, що настають за днем, з якого застосовується нова ставка. Про збільшення процентної ставки відповідачі жодного разу не повідомлялись, докази про це відсутні в матеріалах справи. 19.02.2020 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки. Відповідно до п. 1.3.2 договору поруки: «За цим договором порукою забезпечується вимоги кредитора щодо сплати позичальником кожного і всіх його боргових зобов`язань за кредитним договором у такому розмірі, валюті, строк і порядку, як встановлено у кредитному договору. Порукою забезпечені вимоги щодо:... 1.3.2. сплати процентів за користування кредитними коштами за ставкою 0.01% процентів річних у перші 30 днів користування овердрафтом та 40% (сорок) процентів річних, починаючи з 31-го дня користування лімітом...». Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Тобто, закон пов`язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов`язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких інших умов основного договору. Згода поручителя може бути висловлена у будь-якій формі, зокрема, й письмового повідомлення, додаткової угоди тощо. У разі, якщо в договорі поруки передбачена, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов`язанням і строків їх виплати без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору є результатом досягнення певної домовленості між сторонами (банком і поручителем), а отже, поручитель дав згоду на зміну у майбутньому основного зобов`язання». Тобто, в даній справі основним кредитним зобов`язанням встановлена фіксована процентна ставка на рівні 40% договір поруки укладений на таку саму процентну ставку 40%. В позові позивач збільшує зобов`язання та нараховує спершу 42%, потім 55% по кредитному договору. Оскільки обсяг зобов`язань поручителя збільшується, то відповідно договір поруки є припиненим та з майнового поручителя не може бути стягнена заборгованість за цим кредитним договором. 12.04.2021 року банк звернувся до ОСОБА_3 з письмовою вимогою про дострокове повернення заборгованості. У випадку закінчення терміну дії кредитного договору чи у випадку його дострокового розірвання з ініціативи кредитора, як правило, через неналежне виконання зобов`язань з боку позичальника, то позикодавець не має права нараховувати проценти передбачені кредитним договором у порядку передбаченому статтею 1048 ЦК України, а його права захищаються положеннями статті 625 ЦК України. Іншими словами, процентна ставка змінюється з тієї, яка зазначається у кредитному договорі до 3 % річних (або іншого розміру, який може бути зазначений у договорі). Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Як вбачається у даній справі вимога про дострокове повернення заборгованості пред`явлена 12.04.2021 року та надано позичальнику 7-ми денний строк для сплати заборгованості та відсотків. Натомість, як вбачається з розрахунку до позовної заяви, банк у позові продовжував нараховувати відсотки вже після пред`явлення вимоги аж до 29.05.2022 року. Просить позов задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 лише заборгованість за тілом кредиту.

04.10.2022 року від АТ «АБ «РАДАБАНК» до суду надійшла відповідь на відзив. В заяві від 12.02.2020 року, зазначено, що ОСОБА_1 підписанням цієї заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі ДКБО ФО, договір) «Ознайомлений та погоджуюсь з умовами надання овердрафту, власним підписом на цій заяві підтверджую, що в повному обсязі доступно та своєчасно ознайомлений з інформацією про умови кредитування, та орієнтовною загальною вартістю овердрафту з урахуванням процентної ставки (в тому числі реальної) за ним, вартості всіх супутніх послуг. Я погоджуюсь з тим, що розмір та строк дії, процентна ставка, розмір ліміту, розмір мінімального платежу та інші умови надання овердрафту за поточним рахунком, що надаються мені у зв`язку з приєднанням до ДКБО ФО, шляхом підписання цієї заяви на приєднання встановлюються відповідно до умов додатків до ДКБО ФО та Тарифів банку (що є невід`ємною частиною ДКБО ФО)». Отже, ОСОБА_1 12.02.2020 року, підписавши заяву-згоду, приєдналася до ДКБО ФО, підтвердила, що надала свою згоду на надання послуг з використанням системи дистанційного обслуговування, а 19.02.2020 року ОСОБА_1 скориставшись своїм правом підписала заяву на приєднання до «Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб» (овердрафт на платіжну карту), отримавши овердрафт з лімітом у розмірі 150 000,00 грн. Також в заяві зазначено, що позичальник зобов`язаний самостійно ознайомлюватись з інформацією, що розміщується в мережі Інтернет розміщена на веб-сайті Банку http://www.radabank. com, иа/ та, у випадку, коли у публічній пропозиції здійснюється зміна умов надання овердрафту, у т.ч. ліміту овердрафту, та позичальник не згоден з даними змінами, звертатись до банку з заявами про відмову від послуг. Отже, між позивачем та ОСОБА_1 шляхом акцептування банком пропозиції клієнта, було укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних по ліміту овердрафту, тобто підписавши заяву, відповідач ОСОБА_1 прийняла умови договору, на підставі якого їй було надано короткостроковий кредит у формі овердрафту на його картковий рахунок на підставі умов договору. До позовної заяви був долучений договір, який діяв на момент подачі позовної заяви. Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який затверджений рішенням ПАТ «АБ «РАДАБАНК» Протоколом 72/1 від 30.10.2019 року, діяв на момент підписання відповідачем ОСОБА_1 заяви, містить такі ж самі умови та положення, що і договір, який був долучений до позовної заяви. На підставі п. 19.2. договору (п. 18.2 у редакції на час підписання), позивач скориставшись свої правом, збільшив розмір процентної ставки до 42 %, зазначивши дану інформацію в умовах договору. Відповідач, підписавши заяву-згоду та відповідно до п.п. 10.1., 19.2.1. договору, зобов`язаний самостійно відстежувати наявність/відсутність повідомлення банку про зміну та/або доповнення умов договору на офіційному веб-сайті банку за електронною адресою: www.radabank.com.ua. Крім того, відповідно до п. 19.2.3. договору, відповідач мав право протягом 30 календарних днів звернутися до банку з пропозицією про розірвання цього договору, але даним правом він не скористувався, погодившись на дану зміну щодо підвищення процентної ставки. Стосовно відсоткової ставки 55%, яка застосовується за невиконання зобов`язань, то вона прямо передбачена у разі не виконання зобов`язань і зазначена у договорі, умовах та паспорті споживчого кредиту, який було підписано ОСОБА_1 . Щодо припинення договору поруки, представник позивача зазначає, що представник відповідача посилається на застарілу редакцію ст. 559 ЦК України. Згідно з чинної редакції статті 559 ЦК України, яка діє з 03.07.2018 року «Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання.» Таким чином, вести мову про припинення договору поруки є недоречним. Позивач дійсно направляв на адресу ОСОБА_1 лист-вимогу щодо сплати заборгованості від 12.04.2021 року, яка на той час складала загальну суму 159 624 грн. 37 коп. Після отримання даної вимоги, як видно із розрахунку заборгованості ОСОБА_1 погасила прострочену заборгованість і 20.05.2021 року вже не мала простроченої заборгованості, продовжувала поступово погашати кредитний ліміт і це продовжувалось до лютого 2022 року коли овердрафт вийшов на прострочення. Просить позов задовольнити повністю.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений судом своєчасно та належним чином, до суду надано заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Ємець А.Ю. надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, просили позов задовольнити частково, лише в межах суми боргу за тілом кредиту та стягнути її саме з ОСОБА_1

ОСОБА_2 до суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений судом своєчасно та належним чином, причини його неявки суду невідомі, відзиву на позовну заяву, будь-яких заяв та клопотань до суду не надав.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов таких висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Між АТ «АБ РАДАБАНК» та відповідачем ОСОБА_1 шляхом акцептування банком пропозиції клієнта, укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб по ліміту овердрафту № 149220/PL/21 від 12.02.2020 року на суму 150 000,00 грн., встановленого на платіжну картку, відповідно до заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 17-18, 20).

10.02.2021 року ОСОБА_1 написала заяву, якою просила ліміт овердрафту продовжити на рік. На підставі даної заяви банк продовжив дію овердрафту до 17.02.2022 року (а.с. 19).

З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 перед позичальником, між банком та ОСОБА_2 19.02.2020 року було укладено договір поруки № 19720/ФКР511/21-П. (а.с. 49-51). 18.02.2021 року було укладено відповідну додаткову угоду № 1 до договору поруки, в який внесено зміни в частині строку дії овердрафту, тобто зазначена дата повного повернення кредитних коштів 17.02.2022 року (а.с. 52).

На підтвердження факту укладення кредитного договору та його умов позивачем надано суду копію підписаного відповідачем Паспорту споживчого кредиту, а також не підписану відповідачем роздруковану копію пропозиції про укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «АБ Радабанк», яка містить умови відповідного договору та розміщена на сайті https://www.radabank.com.ua. (а.с. 20).

З виписки по особовому рахунку відповідача за період з 19.02.2020 року по 03.06.2022 року вбачається, що відповідач ОСОБА_1 отримала від позивача обумовлені укладеним між сторонами договором комплексного банківського обслуговування кредитні кошти в повному обсязі, шляхом встановлення ліміту овердрафту та користувалась ними протягом зазначеного періоду. Дана виписка має статус первинного документа, що підтверджується Переліком типових документів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 року № 578/5, а також є належним доказом отримання та користування відповідачем кредитними коштами, у ній зазначені всі операції з часу активації кредитної картки зі зняття грошових коштів, погашення заборгованості, яка відповідачем не спростована, що підтверджується і змістом пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року № 75 (а.с. 36-48).

У зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 29.05.2022 року, у ОСОБА_1 наявна заборгованість перед АТ «АБ «РАДАБАНК», за розрахунком позивача, в розмірі 79 795 грн. 31 коп., яка складається з: 66 022 грн. 11 коп. простроченої заборгованості по ліміту овердрафту; 13 773 грн. 20 коп. простроченої заборгованості по нарахованим процентам (а.с. 12-16).

АТ «АБ «РАДАБАНК» направлено на адресу відповідача ОСОБА_1 лист-вимогу від 12.04.2021 року, згідно з яким АТ «АБ «РАДАБАНК» вимагало від ОСОБА_1 у 7-ми денний строк з дня отримання листа, сплатити заборгованість за овердрафтом в сумі 159 624 грн. 37 коп. (а.с. 34).

Із розрахунку заборгованості встановлено, що ОСОБА_1 після отримання листа-вимоги від 12.02.2021 року здійснила погашення простроченої заборгованості, і станом на 20.05.2021 року прострочення вже не було (а.с. 24).

Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про банки та банківську діяльність».

Так, відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норм ст. ст. 11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. ст. 6, 627, 638 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зокрема у визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно зі ст. ст. 633, 634 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).

Нормою ст. 1054 ЦК України визначено за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Положеннями ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» визначено, що банківський кредит будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Згідно з ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом ст. ст. 202, 207, 626 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

При цьому відповідно до норми ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст. 16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі.

Нормою ч. 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За змістом ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не можу ґрунтуватись на припущеннях.

Оцінюючи дослідженні в ході розгляду справи докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті викладених вище норм законодавства, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за договором комплексного банківського обслуговування від 12.02.2020 року, який має змішаний характер та містить елементи кредитного договору, приймаючи до уваги, що в ході розгляду справи знайшов підтвердження факт укладення між сторонами даного договору, за умовами якого, відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді ліміту овердрафту в розмірі 150 000,00 грн. на платіжну картку, користувалася ним, однак не повернула в порядку ч. 2 ст. 530 ЦК України, що зумовило виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості за тілом кредиту (ліміту овердрафту) в розмірі 66 022 грн. 11 коп., що підтверджується підписаною відповідачем заявою на приєднання до «Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб», заявою-згодою на приєднання до «Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «АБ «РАДАБАНК», з урахуванням на виписку по особовому рахунку відповідача, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову в означеній частині позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача вищевказаної заборгованості за тілом кредиту (лімітом овердрафту).

Правомірність висновків суду щодо отримання відповідачем кредитних коштів, користування ними, а відтак і наявність підстав для їх стягнення у випадку неповернення кредитору підтверджується правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 16.09.2020 року по справі № 200/5647/18, від 28.10.2020 року по справі №760/7792/14-ц, від 17.12.2020 року по справі № 278/2177/15-ц.

Предметом позову АТ «АБ «РАДАБАНК» є стягнення заборгованості за тілом кредиту, що відповідає суті кредитних правовідносин, оскільки, якщо фактично отримані та використані позичальницею кошти в добровільному порядку кредитору не повернуті, а також виходячи з вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Тобто, АТ «АБ «РАДАБАНК» вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

До суми фактично отриманих відповідачем кредитних коштів позивач нараховував оговорену процентну ставку 40 %, проте з 19.04.2021 року самостійно підвищив проценту ставку до 42 %, а з 18.02.2022 року до 55 %. Докази про погодження з відповідачами на вчинення вказаних дій позивач суду не надав і матеріали справи цього не містять. Вказані підвищені відсотки банк самовільно нарахував відповідачу, що відображено у розрахунку заборгованості, додавши їх до суми фактично отриманих відповідачем кредитних коштів, внаслідок чого неправомірно збільшив тіло кредиту.

Так, в обґрунтування вказаних вище позовних вимог позивач посилається та надає суду в якості доказів Паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачем, а також копію непідписаної відповідачем пропозиції про укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «АБ Радабанк», яка містить умови відповідного договору та розміщується на сайті https://www.radabank.com.ua.

Однак, згаданий вище Паспорт споживчого кредиту не може бути прийнятий судом в якості належного доказу умов укладеного між сторонами кредитного договору, зокрема погодженої між сторонами ціни договору у вигляді розміру процентів, які зобов`язався сплатити позичальник за користування отриманим кредитом, а також комісії. Такий висновок суду ґрунтується на тому, що відповідно до норм Закону України «Про споживче кредитування» (ст. 9), Закону України «Про захист прав споживачів» (ст. ст. 11, 15) вказаний документ є лише підтвердженням виконання позивачем встановленого законом для кредитодавця обов`язку надати позичальнику, як споживачу, інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Крім того, відповідно до змісту вказаного документу, викладена в ньому інформація є актуальною лише на момент ознайомлення із нею позичальником до 19.02.2020 року, а отже не може використовуватись для врегулювання спірних правовідносин сторін, які вочевидь вийшли за межі означеної дати з огляду на строк користування відповідачем лімітом овердрафту. Більш того, в тексті Паспорту споживчого кредиту безпосередньо зазначено, що викладені в ньому умови кредитування можуть відрізнятись від фактичних умов кредитного договору, укладеного між сторонами, а отже не можуть підмінювати собою умови договору, сприйматись судом як такі, що регулюють спірні правовідносини сторін вже на стадії виконання зобов`язань сторін за кредитним договором.

Стосовно тексту пропозиції позивача про укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «АБ «РАДАБАНК», яка містить умови відповідного кредитного договору, то за змістом наведених судом вище норм цивільного законодавства договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «АБ «РАДАБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші, і саме ці умови і правила, а також тарифи мав на увазі позичальник, підписуючи заяву на приєднання до «Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб», заяву-згоду на приєднання до «Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «АБ «РАДАБАНК». Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

У Заяві на приєднання до «Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб», заяві-згоді на приєднання до «Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «АБ «РАДАБАНК» процентна ставка за користування кредитними коштами не зазначена. Натомість позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг відповідач), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, послався на роздрукований текст пропозиції позивача про укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «АБ «РАДАБАНК» як невід`ємну частину спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цю пропозицію та викладені в ній умови договору розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву на приєднання до «Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб», заяву-згоду на приєднання до «Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «АБ «РАДАБАНК».

Суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до правовідносин сторін правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови пропозиції позивача про укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «АБ «РАДАБАНК», що розміщена на офіційному сайті позивача, змінювалися самим АТ «АБ «РАДАБАНК» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, що не заперечує і сам представник позивача.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «АБ Радабанк», відсутність у заяві на приєднання до «Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб», заяві-згоді на приєднання до «Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «АБ «Радабанк» домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надана позивачем пропозиція про укладення договору не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Разом з тим, відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відтак, наданий позивачем текст пропозиції про укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «АБ «РАДАБАНК», з огляду на його мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку заяві на приєднання до «Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб», заяві-згоді на приєднання до «Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «АБ «РАДАБАНК», які безпосередньо підписані відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Отже із всього вищевикладеного слідує, що в суду відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а отже і відсутні підстави для задоволення позову в частині заявлених вимог про стягнення кредитної заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 13 773 грн. 20 коп.

Наведені вище висновки суду щодо оцінки змісту та умов укладеного між сторонами по справі договору комплексного банківського обслуговування від 12.02.2020 року, який має змішаний характер та містить елементи кредитного договору, зокрема в частині оцінки в якості доказу наданої стороною позивача роздруківки пропозиції про укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «АБ «РАДАБАНК», яка містить умови відповідного договору, що розміщені на сайті https://www.radabank.com.ua, повністю узгоджуються із правовими висновками Великої Палати у постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17-ц, а також із правовими висновками Верховного Суду у постановах від 25.09.2019 року у справі № 704/1023/16-ц, від 02.10.2019 року у справі № 322/1220/16, від 07.08.2019 року по справі № 182/1806/17, від 27.08.2020 року по справі № 188/1815/17.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою, як одним із видів забезпечення виконання зобов`язання (частина перша статті 546 ЦК України).

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 547 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України). Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частина друга статті 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання. Підставою поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.

Обсяг відповідальності поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

Судом дійсно встановлено, що ОСОБА_2 як поручитель, письмової згоди на збільшення обсягу своєї відповідальності не надавав і про такі зміни повідомлений не був.

Проте, суд не може прийняти до уваги позицію представника відповідача щодо припинення договору поруки з підстав збільшення обсягу відповідальності ОСОБА_2 , по таким підставам.

В постанові Верховного Суду від 26.04.2022 року у справі № 756/2784/15 (провадження № 61-15957св21), сформовано висновок, в якому, зазначено, що згідно з підпунктом 3 пункту 1 розділу Закону № 2478-VIII, який набрав чинності 04.11.2018 року та введений в дію 04.02.2019 року, частину першу статті 559 ЦК України викладено у такій редакції: «1. Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання». Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Отже, за загальним принципом закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. До події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Правовідносини, які виникли між банком та ОСОБА_2 мали місце після введення в дію Закону № 2478-VIII (04.02.2019 року).

Враховуючи викладене, за результатами судового розгляду позовні вимоги АТ «Акціонерний банк «РАДАБАНК» задоволено частково, а саме на суму 66 022 грн. 11 коп.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, керуючись нормою ст. 141 ЦПК України, враховуючи види судових витрат по справі та результат розгляду справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача сплачений останнім при зверненні до суду судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір в сумі 2 481,00 грн. Оскільки позов задоволено частково, на 82,73 %, то судовий збір підлягає стягненню з відповідачів пропорційно в сумі 2 052 грн. 53 коп. (2 052,53:2=1 026,26).

Інші судові витрати, понесені учасниками справи, відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 10-13, 77-80, 133, 134, 137, 141, 263-265, 280-283, 289 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «РАДАБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «РАДАБАНК» (, адреса: 49000, м. Дніпро, вул. Володимира Мономаха, буд. 5) прострочену заборгованість по ліміту овердрафт, встановленого на підставі договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 149220/PL/21 від 12.02.2020 року та договору поруки № 19720/ФКР511/21-П від 19.02.2020 року станом на 29.05.2022 року в розмірі 66 022 (шістдесят шість тисяч двадцять дві) грн. 11 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «РАДАБАНК» (, адреса: 49000, м. Дніпро, вул. Володимира Мономаха, буд. 5) суму судового збору в розмірі по 1 026 (одна тисяча двадцять шість) грн. 26 коп. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 06.02.2023 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя В.Б. Кулик