КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Гуля В.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Державний ощадний банк України» Філії - Головного управління по місту Києву та Київської області, яке у подальшому було замінено на відповідача - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», згідно з яким просила стягнути з відповідача на користь позивача належні їй грошові кошти у розмірі 13 796 грн. 99 коп., три проценти річних від простроченої суми за три роки у розмірі 1 233 грн. 63 коп. та судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача - ОСОБА_3 , про що свідчить Свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_1 , видане Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві 31.10.2016 року.

Відповідно до Свідоцтва про право власності № 872 від 10.12.2017 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Алейнік Л.О. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка згідно із Свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 , виданим 05.03.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Печерського управління юстиції у м. Києві, є дружиною, яка пережила ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , належить 1/2 частка у праві спільної часткової власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу.

Також, у відповідності до Свідоцтва про право на спадщину за законом № 884 від 10.12.2017 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Алейник Л.О., посвідчено, що на підставі ст. 1261 ЦК України, спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 , 1941 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є:

- його дружина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - на 1/2 частку майна;

- його син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - на 1/2 частку майна,

Спадщина, на яку в указаній частині видано свідоцтво, складається з 1/2 частини грошових коштів та суми нарахованих відсотків по них, що знаходяться у ПАТ «Державний ощадний банк України» філії - Головне управління по місту Києву та Київській області: У ТВБВ № 10026/0197 (колишнє ТВБВ № 3715/0237) на рахунках: № НОМЕР_3 - залишок 60,75 грн., відкритий 12.12.2014 року; № НОМЕР_4 - залишок 54 767,22 грн., відкритий 14.06.2016 року.

Разом з тим, позивач вказувала, що не зважаючи на наявність у неї права на отримання 3/4 частин вкладу ОСОБА_3 , вона отримала від ПАТ «Державний ощадний банк України» філії - Головне управління по місту Києву та Київській області спадщину в сумі 27 413 грн. 98 коп., тобто 1/2 частину майна.

У зв`язку із зазначеним, 29.10.2018 року позивач звернувся до ПАТ «Державний ощадний банк України» філії - Головне управління по місту Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та просила сплатити належні їй грошові кошти в сумі 13 706 грн. 99 коп., однак їй було відмовлено.

Крім того, 17.08.2019 року представник позивача - адвокат Ладан Л.Є. звернувся до ПАТ «Державний ощадний банк України» Філії - Головного управління по місту Києву та Київської області з адвокатським запитом, в якому вимагав сплатити належні їй 13 706 грн. 99 коп.

Проте, листом №100.10/2-07/6590 від 22.08.2019 року відповідач відмовив у виплаті належних позивачу коштів.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, відповідач користувався належними їй коштами з жовтня 2016 року по жовтень 2019 року, позивач звернулася до суду з цим позовом, який просила задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09 грудня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з АТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 13 706 грн. 99 коп., 3 % річних у розмірі 1 233 грн. 06 коп. та судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також невідповідність висновків суду фактичних обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

При цьому, в обґрунтування доводів апеляційної скарги щодо незаконності оскаржуваного рішення посилався на наступні обставини в їх сукупності:

- судом при прийнятті оскаржуваного рішення безпідставно не застосовано (неправильно застосовано) до спірних правовідносин норми ст.ст. 14, 317, 1216, 1218 ЦК України та порушено норми ст.ст. 51, 274, 376 ЦПК України;

- суд помилково розглянув дану справу в порядку спрощеного провадження, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України справи у спорах про спадкування та інші вимоги, об'єднання з такими вимогами, підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження;

- вимоги ОСОБА_1 , як дружини померлого, про стягнення грошових коштів, що входять до складу спадкового майна, мали бути заявлені до іншого спадкоємця - ОСОБА_2 , як сина померлого, який отримав грошові кошти 09.01.2018 року;

- позивачем подано позов до філії - Головне управління по місту Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», яка не є юридичною особою, не має цивільної процесуальної дієздатності та, як наслідок. не може бути відповідачем у даній цивільній справі.

У порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача - ОСОБА_3 .

Відповідно до Свідоцтва про право власності № НОМЕР_5 від 10.12.2017 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Алейнік Л.О., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка згідно із Свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 , виданим 05.03.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Печерського управління юстиції у м. Києві, є дружиною, яка пережила ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , належить 1/2 частка у праві спільної часткової власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу.

Також, у відповідності до Свідоцтва про право на спадщину за законом № 884 від 10.12.2017 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Алейник Л.О., посвідчено, що на підставі ст. 1261 ЦК України, спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 , 1941 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є:

- його дружина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - на 1/2 частку майна;

- його син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - на 1/2 частку майна,

Спадщина, на яку в указаній частині видано свідоцтво, складається з 1/2 частини грошових коштів та суми нарахованих відсотків по них, що знаходяться у ПАТ «Державний ощадний банк України» філії - Головне управління по місту Києву та Київській області: У ТВБВ № 10026/0197 (колишнє ТВБВ № 3715/0237) на рахунках: № НОМЕР_3 - залишок 60,75 грн., відкритий 12.12.2014 року; № НОМЕР_4 - залишок 54 767,22 грн., відкритий 14.06.2016 року.

При цьому, зі змісту наявної у матеріалах справи виписки по рахунку № НОМЕР_4 , а також з письмових пояснень сторони відповідача, судом першої інстанції встановлено, що грошові кошти у розмірі 27 383 грн. 61 коп. 09.01.2018 року було повернуто ОСОБА_2 та грошові кошти у розмірі 27 381 грн. 61 коп. були повернути 14.02.2019 року ОСОБА_1 .

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з відповідача на користь позивача суму грошових коштів у розмірі 13 706 грн. 99 коп. та суму трьох процентів річних у розмірі 1 233 грн. 63 коп., суд першої інстанції виходив з того, що банк не в повному обсязі виплатив позивачу належні грошові кошти за вкладом, оскільки відповідно до свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач має право на отримання 3/4 частини вкладу у загальній сумі 41 120 грн.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. ст. 1216, 1218 ЦК України).

Відповідно до ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Зобов`язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов`язаним з особою кредитора.

Згідно зі ст. 1219 ЦК України до складу спадщини не входять права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст. 608 цього кодексу.

Згідно зі ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу в банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Тобто сторонами правовідносин за договором банківського вкладу є банк (боржник) і вкладник (кредитор). Оскільки зобов`язання банку виплачувати проценти на суму вкладу не пов`язане з особою вкладника, у зв`язку зі смертю вкладника (кредитора) таке зобов`язання не припиняється. До спадкоємців вкладника переходить право на вклад у банку та проценти, нараховані на суму вкладу до дня фактичного повернення коштів.

Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу (ст. 1060 ЦК України).

Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав (ст. 1061 ЦК України).

Таким чином, строковий договір банківського вкладу покладає на банк обов`язок прийняти від вкладника суму коштів, нарахувати на неї проценти та повернути ці кошти з процентами зі спливом встановленого договором строку.

Закінчення строку дії договору банківського вкладу не звільняє банк від обов`язку повернути (видати) кошти вкладникові.

Закінчення строку дії договору банківського вкладу в разі невиконання зобов`язань не припиняє зобов`язальних правовідносин, а трансформує їх в охоронні, що містять обов`язок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу.

Частиною 2 ст. 1070 ЦК України передбачено, що проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже, банківський вклад є повернутим у день його фактичного повернення, а не в день формального перерахування на рахунок вкладника, з якого кошти неможливо отримати.

У разі, якщо договором банківського вкладу передбачено повернення вкладу коштів шляхом їх перерахування на поточний рахунок вкладника, із чим погодились обидві сторони, укладаючи такий договір, то після здійснення зазначеної операції правовідносини сторін трансформуються у правовідносини банківського рахунку відповідно до положень частини третьої ст. 1058 ЦК України.

Така трансформація означає, що вкладник має право отримати готівкою повернуті банком на поточний рахунок кошти за вкладом, але до правовідносин між ними вже не можуть застосовуватись положення договору строкового банківського вкладу у зв`язку з тим, що строк його дії закінчився.

За договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами (ст. 1066 ЦК України).

Крім того, такої ж правової позиції дотримувався і Верховний Суд України. Зокрема, у постанові від 25.12.2013 року № 6-140цс13 зазначено, що згідно зі статтями 526, 1058 ЦК України зобов`язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладникові готівкою або надання реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак ненадання вкладнику можливості використання цих коштів зобов`язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосовувати відповідальність за порушення грошового зобов`язання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Таким чином, встановивши, що відповідно до свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину за законом позивач має право на отримання 3/4 частини вкладу ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у загальній сумі 41 120 грн., проте банком було виплачено позивачеві лише 27 413 грн. 98 коп., дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми невиплачених грошових коштів за вкладом у розмірі 13 706 грн. 99 коп.

Посилання апелянта на те, що вимоги ОСОБА_1 , як дружини померлого, про стягнення грошових коштів, що входять до складу спадкового майна, мали бути заявлені до іншого спадкоємця - ОСОБА_2 , як сина померлого, який отримав від банку грошові кошти за договорами вкладу у розмірі 1/2 частки від сум вкладу, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що свідчать лише про неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків, адже, як вірно зазначив суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом спадщина складається з 1/2 частин грошових вкладів та сум нарахованих відсотків по них, а отже банк повинен був повернути ОСОБА_2 лише 1/4 частку вказаних коштів.

Доводи апелянта стосовно того, що з огляду на предмет позову вказана справа підлягала розгляду судом першої інстанції в порядку загального позовного провадження, колегія суддів відхиляє, оскільки спір між сторонами виник з приводу договірних зобов`язань за вкладами, а не щодо спадкування.

Крім того, враховуючи те, що позивачем було замінено неналежного відповідача - ПАТ «Державного ощадного банку України» Філії - Головного управління по місту Києву та Київської області на належного відповідача - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», твердження відповідача про те, що визначений позивачем відповідач не є юридичною особою та не може набути статусу відповідача у справі, є помилковими.

З вищенаведеного вбачається, що доводи апелянта щодо незаконності оскаржуваного рішення не ґрунтуються на вимогах закону, суперечать наявним у справі доказам та фактичним обставин справи, а отже не спростовують та не впливають на законність і обґрунтованість ухваленого судом рішення.

При цьому, колегія суддів зауважує, що висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача трьох процентів річних у розмірі 1 233 грн. 63 коп. відповідачем фактично визнано, оскільки апеляційна скарга не містить жодних доводів на його спростування.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 грудня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач

Судді