Справа № 750/5155/22
Провадження № 2-о/750/73/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2023 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючого судді Логвіної Т.В.,

секретаря - Примак Т.В.,

за участю заявниці, представника заявниці,

заінтересованої особи, представників заінтересованих осіб,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю,

заінтересовані особи - ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2 , Міністерство оборони України,

в с т а н о в и в :

у серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту її проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю як батька та доньки, ведення спільного господарства, наявність взаємних прав та обов`язків.

Обґрунтовано заяву тим, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання військового обов`язку. З метою отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку із загибеллю батька, заявниця звернулася до Міністерства оборони України. Проте, заінтересованою особою було прийнято рішення про повернення документів для доопрацювання з метою надання документів, які підтверджували б факт того, що ОСОБА_1 була членом сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 .

Заявниця у судовому засіданні заяву підтримала та просила задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 та її представник заперечували проти задоволення заяви.

Представник Міністерства оборони України у судовому засіданні підтримав раніше подане клопотання про залишення заяви без розгляду у зв`язку із наявністю спору про право. Клопотання мотивував тим, що із заяви вбачається, що встановлення даного факту необхідне заявниці для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_3 , проте, у загиблого є колишня дружина, яка претендує на отримання одноразової грошової допомоги та син який ще не звертався із заявою, але має право на звернення щодо її отримання протягом трьох років.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Частиною першою статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Визначений у частині першій статті 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним, оскільки згідно з частиною другою цієї статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

При цьому, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Визначаючи, чи пов`язується з встановленням зазначеного факту виникнення у заявника певних цивільних прав та обов`язків, суд застосовує положення статті 1 Цивільного кодексу України. За змістом частини першої статті 1 Цивільного кодексу України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Усі інші спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

Тож у спірних правовідносинах суд повинен врахувати правову мету звернення заявника до суду.

Питання юрисдикції впливає на визначення компетентного суду, належного кола учасників справи, розподіл тягаря доведення тощо, тож має вирішуватися судом пріоритетно до вирішення усіх інших правових питань.

Як вбачається зі змісту заяви, метою встановлення факту, про який просять заявниця (визнання її членом сім`ї загиблого військовослужбовця), є отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_3 , рішення про виплату якої приймає Міністерство оборони України.

Вимоги заявниця у цій справі пов`язані з доведенням наявності права на отримання як членами сім`ї одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_3 , тобто підтвердження за нею певного соціально-правового статусу, ці вимоги не пов`язані з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявника з державою чи її органами, а отже, не підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства.

При цьому, судом враховано висновки та мотиви, викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 30 січня 2020 року в справі № 287/167/18-ц, Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 23 травня 2022 року в справі № 539/4118/19 та Верховним Судом в постанові від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що клопотання представника Міністерства оборони України про залишення заяви без розгляду не підлягає задоволенню, виходячи з того, що метою встановлення факту для заявниці є отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_3 , рішення про виплату якої приймає Міністерство оборони України, а тому при наявності спору, він має вирішуватися у порядку адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 142, 255, 258-261, 293, 294, 315, 353, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

у задоволенні клопотання представника Міністерства оборони України про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю - відмовити.

Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю - закрити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала суду першої інстанції щодо закриття провадження у справі може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя