Постанова

Іменем України

(додаткова)

30 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 127/9533/21

провадження № 61-9288св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

розглянув заяву представника ОСОБА_1 адвоката Кашпрук Ольги Василівни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області про визначення стажу за вислугу років, скасування наказів, стягнення заробітної плати, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області про визначення стажу за вислугу років, скасування наказів, стягнення заробітної плати, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2022 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 07 квітня 2022 року про виправлення описки, у складі судді Медяної Ю. В. позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , що згідно з підпунктом 3.2.3 пункту 3.2. Положення про умови оплати та стимулювання праці працівників Фонду соціального страхування України від 10 жовтня 2017 року дає право на виплату надбавки за вислугу років, періоди роботи з 18 липня 2000 року по 17 січня 2002 року на посаді директора Інформаційно-обчислювального центру по обслуговуванню установ та організацій системи соціального захисту населення Вінницької області, з 18 січня 2002 року по 22 грудня 2011 року на посаді директора обласної комунальної організації «Інформаційно-обчислювальний центр по обслуговуванню установ соціального захисту населення», з 23 грудня 2011 року по 15 липня 2013 року на посаді директора обласної комунальної організації «Інформаційно-аналітичний центр по обслуговуванню установ соціального захисту», з 29 січня по 09 лютого 2015 року на посаді начальника відділу моніторингу надання пільг та компенсацій управління державних соціальних допомог Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації, з 09 лютого 2015 року по 19 січня 2016 року на посаді заступника директора Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації - начальника управління з питань соціального обслуговування населення.

Скасовано накази управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області від 05 січня 2018 року № 18-ОД «Про встановлення надбавок за вислугу років працівникам управління та відділень управління виконавчої дирекції ФСС України у Вінницькій області» в частині встановлення надбавки за вислугу років ОСОБА_1 з 01 січня

2018 року у розмірі 5% до посадового окладу та від 26 вересня 2019 року № 426-к/тр «Про встановлення надбавок за вислугу років працівникам управління та відділень управління виконавчої дирекції ФСС України у Вінницькій області» у частині встановлення надбавки за вислугу років

ОСОБА_1 з 01 вересня 2019 року у розмірі 10% до посадового окладу.

Стягнуто з управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 28 575,30 грн недоплаченої надбавки за вислугу років за період з 01 січня 2018 року

по 31 березня 2021 року та 7 746,21 грн недоплаченої щомісячної премії за період з 01 січня 2018 року по 31 березня 2021 року.

В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 17 серпня 2022 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2022 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вищезазначеною постановою суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 адвокат Кашпрук О. В. подала касаційну скаргу.

Постановою Верховного Суду від 05 квітня 2023 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 , в інтересах якої діяла адвокат Кашпрук О. В., задоволено частково.

Постанову Вінницького апеляційного суду від 17 серпня 2022 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області зарахувати стаж роботи ОСОБА_1 , що дає право на виплату надбавки за вислугу років, періоди з 18 липня 2000 року до 15 липня 2013 року, з 29 січня 2015 року до 19 січня 2016 року скасувати і залишити в силі в цій частині рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2022 року.

В іншій частині постанову Вінницького апеляційного суду від 17 серпня

2022 року залишити без змін.

У червні 2023 року від представника ОСОБА_1 адвоката Кашпрук О. В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат та залучення до участі у справі правонаступника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області Пенсійного фонду України.

Колегія суддів не знаходить підстав для розгляду заяви про залучення правонаступника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області Пенсійного фонду України, оскільки суд касаційної інстанції вже здійснив касаційний розгляд справи, за наслідками якого 05 квітня 2023 року прийняв відповідну постанову, а на даній стадії Верховний Суд позбавлений можливості вирішувати питання щодо правонаступництва.

Частиною першою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Згідно з підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України резолютивна частина постанови суду касаційної інстанції складається, в тому числі, і з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої

статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги у суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій надано договір про надання правової допомоги від 15 лютого 2021 року, ордер на надання правової допомоги, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, розрахунок витрат на правничу допомогу із зазначенням детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, акт прийому-передачу виконаних робіт та квитанції на суму 14 800 грн у суді першої інстанції, 4 000 грн у суді апеляційної інстанції та 10 000 грн у суді касаційної інстанції (а. с. 243, 244, т. 1, а. с. 50-52, 109-112, т. 2).

Згідно з положеннями частин першої, пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд касаційної інстанції дійшов висновку про скасування постанови суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції лише в частині задоволення однієї із п`яти заявлених позовних вимог, то стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на правову допомогу пропорційно задоволених позовних вимог у розмірі 5 760 грн (14 800 грн + 4 000 грн + 10 000 грн = 28 800 : 5)

Слід зазначити, що 28 червня 2023 року позивач направила на адресу відповідача заяву про ухвалення додаткового рішення, однак останній заперечення на цю заяву не надіслав.

Крім того, як слідує із матеріалів справи у суді першої інстанції позивач сплатила 3 632 грн (за чотири вимоги немайнового характеру, за однією вимогою про стягнення заробітної плати позивач звільнена від сплати судового збору в силу Закону України «Про захист прав споживачів»), а у суді касаційної інстанції 7 264 грн (200% від суми, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем у судах першої та касаційної інстанцій, відповідно до розміру задоволених позовних вимог у сумі

2 724 грн (3 632 грн + 7 264 грн = 10 896 : 4).

Враховуючи, що постановою Верховного Суду від 27 серпня 2020 року касаційну скаргу задоволено частково, скасовано постанову суду апеляційної інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання зарахувати стаж роботи, що дає право на виплату надбавки за вислугу років, і залишено в силі в цій частині рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2022 року, однак питання щодо розподілу судових витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу та судовий збір у зв`язку із розглядом справи у суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій не вирішено, колегія суддів дійшла висновку про задоволення заяви представника ОСОБА_1 адвоката Кашпрук О. В. та ухвалення додаткового судового рішення.

Керуючись статтями 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Кашпрук Ольги Василівни про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити.

Стягнути з управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги, у розмірі 5 760 грн, та судовий збір у розмірі 2 724 грн.

Додаткова постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович