Провадження № 2/521/1005/23
06.06.2023 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді- Леонова О.С.,
при секретарі судового засідання - Трояненко А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Одеська універсальна біржа «Вітязь» про визнання договору купівлі-продажу дійсним, -
Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов
У листопаді 2022 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Одеська універсальна біржа «Вітязь» про визнання договору купівлі-продажу дійсним.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 18 травня 1999 року на Одеській універсальній біржі "Вітязь" (надалі - ОУБ "Вітязь") між продавцем ОСОБА_2 (надалі - Відповідач), яка діяла за довіреністю від імені ОУБ "Вітязь" та покупцем ОСОБА_1 (надалі - Позивач) був укладений Договір №99-934М купівлі-продажу нерухомого майна (надалі - Договір купівлі-продажу) - квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказаний правочин мав наслідком реєстрацію Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості прав власності на вищезазначену квартиру за Позивачем 20 травня 1999 року.
На сьогоднішній день Позивачу стало відомо, шо він, як належний власник, не має можливості розпорядитися своїм майном, оскільки вказаний договір нотаріально не посвідчений.
Між продавцем ОСОБА_2 , яка діяла від імені біржі, та покупцем ОСОБА_1 дійсно був укладений договір купівлі-продажу квартири. Тобто покупець передав продавцю гроші в рахунок вартості квартири. Відповідач в свою чергу передав всі права на володіння, користування і розпорядження квартирою Позивачу. Таким чином, продавець і покупець виконали сукупність всіх дій, що підтверджують виконання та дійсність договору купівлі-продажу.
На дату укладання Договору купівлі-продажу №99-934М, товарні біржі в Україні реєстрували подібні договори, посилаючись на приписи статей 3,15,17 Закону України "Про товарні біржі", тобто на встановлений законом спеціальний порядок. При цьому договори купівлі-продажу, міни, зареєстровані біржою, було віднесено до переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна.
З огляду на викладене, зазначаємо, що в результаті виконання всіх умов договору купівлі-продажу 20 травня 1999 року Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості прав власності було здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру (за адресою: АДРЕСА_1 ) за ОСОБА_1 .
Разом з тим, недотримання на момент укладення договору купівлі-продажу нотаріальної форми правочину на теперішній час перешкоджає Позивачу у користуванні та розпорядженні майном.
На підставі вказаного позивач змушена звернутися до суду з відповідним позовом.
Інші процесуальні дії у справі
Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.
26.11.2022 р. судом отримано інформацію з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Одеській області, відповідно до ст. 187 ЦПК України про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28.11.2022 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Заяви (клопотання) учасників справи
Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подала до суду заяву, в якій зазначила, що позов підтримує та просить суд задовольнити у повному обсязі, а також зазначила, що у разі виникнення обставин передбачених ст. 280 ЦПК України не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, про дату час та місце розгляду справи повідомлялися судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про дату час та місце розгляду справи повідомлялися судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України.
2. Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом
Судом встановлено, що 18 травня 1999 року на Одеській універсальній біржі "Вітязь" між продавцем ОСОБА_2 , яка діяла за довіреністю від імені ОУБ "Вітязь" та покупцем ОСОБА_1 був укладений Договір №99-934М купівлі-продажу нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказаний правочин мав наслідком реєстрацію Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості прав власності на вищезазначену квартиру за Позивачем 20 травня 1999 року.
На сьогоднішній день Позивачу стало відомо, шо він, як належний власник, не має можливості розпорядитися своїм майном, оскільки вказаний договір нотаріально не посвідчений.
Між продавцем ОСОБА_2 , яка діяла від імені біржі, та покупцем ОСОБА_1 дійсно був укладений договір купівлі-продажу квартири. Тобто покупець передав продавцю гроші в рахунок вартості квартири. Відповідач в свою чергу передав всі права на володіння, користування і розпорядження квартирою Позивачу. Таким чином, продавець і покупець виконали сукупність всіх дій, що підтверджують виконання та дійсність договору купівлі-продажу.
На дату укладання Договору купівлі-продажу №99-934М, товарні біржі в Україні реєстрували подібні договори, посилаючись на приписи статей 3,15,17 Закону України "Про товарні біржі", тобто на встановлений законом спеціальний порядок. При цьому договори купівлі-продажу, міни, зареєстровані біржою, було віднесено до переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна.
З огляду на викладене, зазначаємо, що в результаті виконання всіх умов договору купівлі-продажу 20 травня 1999 року Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості прав власності було здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру (за адресою: АДРЕСА_1 ) за ОСОБА_1 .
Разом з тим, недотримання на момент укладення договору купівлі-продажу нотаріальної форми правочину на теперішній час перешкоджає Позивачу у користуванні та розпорядженні майном.
Згідно положень частини 1 статті 59 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України), права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 62, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.
3. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд вказує, що згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» № 1957-ХІІ від 10.12.1991р., угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
При цьому, листом Міністерства юстиції України за № 17-12-44 від 10.04.1998 року роз`яснено, що угоди, укладені на біржі, не прирівняні до нотаріально посвідчених, а тільки підлягають подальшому нотаріальному посвідченню.
Відповідно до ст. 47 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов`язково лише у випадках, встановлених законом. Суд за позовом сторони, яка виконала усі умови угоди, може визнати таку угоду дійсної.
Також, відповідно до п. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.04.1978 року «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними87;, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу.
Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною.
З огляду на встановлені судом факти, суд приходить до висновку, що сторони домовилися про усі істотні умови договору купівлі-продажу квартири, відбулося повне виконання договору. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту посвідчення договору, або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору дійсним, якщо договір відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації.
Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 45, 57, 60, 61, 213, 215 ЦПК України, ст. ст. 16, 182, 220, 334, 370 ЦК України, п. 4 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 28 квітня 1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Одеська універсальна біржа «Вітязь» про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу №99-934М від 18 травня 1999 року про купівлю-продаж квартири за адресою: АДРЕСА_1 , укладений на Одеській універсальній біржі "Вітязь" між продавцем ОСОБА_2 , яка діяла за довіреністю від імені ОУБ "Вітязь" та покупцем ОСОБА_1 та зареєстрований 20 травня 1999 року Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості під №428 - стр.54 - 328-пр.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 06.06.2023 року.

Суддя О.С. Леонов

06.06.23