№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6201/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Підпалий В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 14 лютого 2022 року про закриття провадження у справі, постановлену у складі судді Підпалого В.В., у цивільній справі №757/20907/18-ц за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури міста Києва, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, третя особа: Кабінет Міністрів України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконним рішенням органу державної влади,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Прокуратури міста Києва, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, третя особа: Кабінет Міністрів України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконним рішенням органу державної влади. Зазначав, що незаконними рішеннями та діями прокурорів протягом 14 років, які виразились в порушенні його законних прав та інтересів, зухвалому небажанні належного виконання вимог закону, не встановленні всіх винних осіб та не притягненні жодної особи до кримінальної відповідальності, йому спричинено шкоду. З урахуванням викладеного, просив стягнути з Прокуратури міста Києва на його користь 194 952,58 грн. у відшкодування шкоди завданої незаконними рішеннями органу державної влади та моральну шкоду в розмірі 33 000 000,00 грн.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 14 лютого 2022 року задоволено клопотання представника Київської міської прокуратури про закриття провадження у справі.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури міста Києва, Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві, третя особа: Кабінет Міністрів України, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконним рішенням органу державної влади закрито.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилається на те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не визначився з характером спірних правовідносин, не в повному обсязі дослідив обставини справи та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Прокурор відділу Київської міської прокуратури Стретович М.О. подала відзив на апеляційну скаргу. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. Заперечує проти доводів ОСОБА_1 , вважає їх необґрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з наведених у ній підстав.

Прокурор відділу Київської міської прокуратури Стретович М.О. проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення з огляду на її безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представники Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Кабінету Міністрів України в судове засідання не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, заслухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Закриваючи провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури міста Києва, ГУ ДКС України у м. Києві, третя особа: Кабінет Міністрів України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконним рішенням органу державної влади, суд першої інстанції виходив з того, що набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Так, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12 липня 2017 року позов ОСОБА_1 до Прокуратури м. Києва, третя особа: ГУ ДКС України в м. Києві, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконним рішенням органу державної влади, залишено без задоволення. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 22 листопада 2017 року та постановою Верховного Суду від 27 вересня 2018 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 липня 2017 року залишено без змін.

Проте колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

За змістом вказаної норми закриття провадження у справі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається. При цьому позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Як вбачається з матеріалів справи, в даній справі і у справі № 757/3239/17-ц, яка була розглянута Печерським районним судом м. Києва, ОСОБА_1 визначено різний суб`єктний склад.

Так, у справі № 757/3239/17-ц ОСОБА_1 визначив відповідачем Прокуратуру міста Києва. Разом з тим, у даній справі, позов заявлено до двох відповідачів - Прокуратури міста Києва та ГУ ДКС України в м. Києві.

Предметом позову ОСОБА_1 у справі № 757/3239/17-ц, який був вирішений рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12 липня 2017 року, було стягнення з Прокуратури міста Києва у відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями органу державної влади 194 952,58 грн. та моральної шкоди в розмірі 13 000 000,00 грн.

В даній справі ОСОБА_1 просив стягнути з Прокуратури містка Києва на його користь у відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями органу державної влади 194 952,58 грн. та моральну шкоду в розмірі 33 000 000,00 грн.

Крім того, суд першої інстанції не надав оцінки тому, що позов у справі №757/3239/17-ц, розглянутий згідно рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 липня 2017 року, був пред`явлений ОСОБА_1 в 2017 році, в обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на обставини, які існували на час звернення із таким позовом.

Водночас, звертаючись до суду з даним позовом у травні 2018 року, ОСОБА_1 мотивував свої вимоги неправомірністю дій та бездіяльністю відповідачів, яка мала місце в тому числі і у 2018 році.

Тобто, позов ОСОБА_1 у справі № 757/3239/17-ц, розглянутий згідно рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 липня 2017 року, не є повністю тотожним позову, пред`явленому у даній справі.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність визначених п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України підстав для закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, ухвала Печерського районного суду міста Києва від 14 лютого 2022 року підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 також просив постановити окрему ухвалу щодо групи прокурорів Прокуратури містка Києва та направити її Генеральному прокурору для притягнення прокурорів до відповідальності за свідоме введення ними суду в оману щодо фактичних обставин справи, постановити ухвалу, якою стягнути в дохід Державного бюджету України з представників Прокуратури містка Києва штрафу в зв`язку з ухиленням від вчинення дій, покладених на них рішенням суду першої інстанції, та постановити окрему ухвалу, якою зобов`язати Офіс Генерального прокурора вчинити у розумні строки всі необхідні процесуальні дії та прийняти необхідні процесуальні рішення у кримінальних провадженнях, та на цей час зупинити провадження у справі.

Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що винесення окремих ухвал є дискреційними повноваженнями суду і такі ухвали не можуть бути постановлені за заявою учасників процесу.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 14 лютого 2022 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 28 березня 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді: