РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2023 року

м. Рівне

Справа № 558/447/22

Провадження № 22-ц/4815/918/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Хилевича С. В., Шимківа С.С.

секретар судового засідання - Мороз А. В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 24 травня 2023 року у складі судді Олексюк А. О., ухвалене в смт. Демидівка Рівненської області о 17 годині 07 хвилини, повний текст рішення складено 01 червня 2023 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача, розірвання кредитного договору та закриття кредитної картки. Свої вимоги обґрунтовував тим, що між ним та АТ КБ «Приватбанк» було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, за умовами якого позивач як позичальник отримав кредит у розмірі 7 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку НОМЕР_1 (на даний момент заблокована). Термін дії цієї картки закінчився 04/22 і з того часу він нею не користується. Крім того, протягом 2021-2022 року відповідач без відома та без згоди позивача збільшив останньому кредитний ліміт картки до 25000 грн.

22.07.2022 року невідома особа, невідомим позивачу шляхом, перевиготовила сім-карту, яка була його фінансовим номером НОМЕР_2 , здійснила вхід до «Приват 24» позивача та перерахувала кошти з його кредитної картки на картку для виплат та юніорську карту його дочки, а з них - невідомим особам. Виявивши цей факт, 22.07.2022 року позивач негайно звернувся у відділення Приватбанку смт Демидівка Рівненської області, де заблокував свої картки у Приватбанку, а також відразу у відділенні банку, позивач подав заявки на повернення коштів на його рахунки. Повідомив працівникам банку, що він 22.07.2022 не вчиняв будь-яких розпоряджень на списання грошових коштів з його рахунку шляхом подання платіжних доручень до АТ КБ «Приватбанк» ні в письмовому, ні в електронному виді з використанням електронної системи «Приват 24», або у будь-який інший спосіб. Також повідомив, що не передавав нікому свої картки, ПІНи, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію третім особам.

Тоді ж 22.07.2022 позивачем до відділення поліції № 1 смт Млинів Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області була подана заява про незаконне перевиготовлення сім-карти невідомою особою та стягнення коштів в сумі 16 080, 91 грн через «Приват 24». За результатами поданої заяви порушено кримінальне провадження № 0000145.

Відповідно до виписок по картках позивача, отриманих у відділені банку, видно, що шахраї перераховували кошти на карту позивача для виплат НОМЕР_3 (на даний момент заблокована) та юніорську карту його дочки НОМЕР_4 . Потім з тих карток відразу перераховувалися кошти невідомим особам. Також шахраями з невідомих позивачу причин було проведено оплату за доставку газу в сумі 406.60 грн по особовому рахунку, який позивач один раз проплачував своїм родичам через

"Приват 24" і він зберігся в системі в розділі комунальні послуги. Внаслідок таких дій на картці ОСОБА_1 для виплат залишились кошти, які були перекинуті з його кредитної картки і не виведені з неї в розмірі 1290 грн. Також на юніорській карті його дочки залишились кошти, які були перекинуті з його кредитної картки і не виведені з неї в розмірі 100 грн.. Вказані кошти, якими не скористались шахраї, в сумах 406,60 грн, 1290,00 грн та 100,00 грн були повернуті позивачем на кредитну картку 17 серпня 2022 року. Внаслідок зазначених вище дій та у зв`язку із нарахуванням відсотків банком у позивача наявна заборгованість перед банком станом на 23.09.2022 в сумі 14 638,76 гривень.

02.08.2022 року він звернувся до відповідача з листом, в якому, посилаючись на вищевикладені обставини, просив відповідача призупинити нарахування відсотків за кредитом, списати заборгованість та стягнути дані кошти із винної особи, яка буде встановлена в результаті слідства за рішенням суду, на що Банк у відповіді від 14.08.2022 року № 20.1.0.0.0/7-220809/27622 на електронну адресу позивача надіслав лист з відмовою. Позивач зазначає, що у відповіді відповідача зазначено платіжну картку № НОМЕР_5 , якої у позивача ніколи не було. Крім того, вказує, що 28.07.2022 року він звернувся у відділення Приватбанку в смт Демидівка Рівненської області, де йому виготовили взамін заблокованих, нову кредитну картку № НОМЕР_6 і нову картку для виплат № НОМЕР_7 , які і є на даний час у користуванні позивача. Під час перевиготовлення карток позивачем була підписана у відділенні банку заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг із текстом кредитного договору від 28.07.2022. Зазначав, що у разі надходження заявки про неправомірні дії або списання коштів з рахунків, банк повинен негайно, після виявлення порушення, зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або неналежного отримувача. Суми коштів по операціях, які оскаржуються клієнтом, повертаються на поточний рахунок клієнта після повного врегулювання питання з протилежною стороною - Банком, який представив операцію до оплати, відповідно до Правил Міжнародних платіжних систем. Про те, заявки позивача на повернення коштів на його рахунки (заявка № 2050265, заявка № 2050267, заявка № 2050282) подані ним в день крадіжки коштів, відповідачем не опрацьовані та не виконані.

Враховуючи вище викладене, позивач вважає, що він, як користувач картки, своїми діями чи бездіяльністю не сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Списання грошових коштів з його карткових рахунків відбулося не за його розпорядженням і він не повинен нести відповідальності за такі операції. Виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, позивач повідомив про цей факт банк та звернувся до правоохоронних органів. Враховуючи наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, позивач вважає, що не повинен нести відповідальність за дії, які не вчиняв. Також він не може нести відповідальність за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. З наведених міркувань просив суд про розірвання кредитного договору, укладеного 28 квітня 2011 року шляхом підписання Анкети -заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, яка була перепідписана з метою оновлення даних анкети 14 січня 2022 року і на підставі яких видавались кредитні картки з внутрішнім номером обліку банківських операцій SAMDN0859 від 02.07.2013 по картці/рахунку НОМЕР_5 та НОМЕР_6 ( НОМЕР_8 ); закрити кредитну картку № НОМЕР_6 , видану йому АТ КБ «ПриватБанк» та припинити нарахування відсотків по цій картці, скасувати всі нараховані платежі, відсотки та заборгованість по них, які були нараховані йому з 22.07.2022 року та будуть нараховані по день закриття картки.

Рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 24 травня 2023 року вказаний позов задоволено. Розірвано кредитний договір, укладений 28 квітня 2011 року шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, яка була перепідписана з метою оновлення даних анкети 14 січня 2022 року і на підставі яких видавались кредитні картки із внутрішнім номером обліку банківських операцій SAMDN0859 від 02.07.2013 по картці/рахунку НОМЕР_5 та НОМЕР_6 ( НОМЕР_8 ). Закрито кредитну картку № НОМЕР_6 , видану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_9 ) Комерційним банком «Приватбанк» та припинено нарахування відсотків за кредитом по цій картці, скасовано всі нараховані платежі, відсотки та заборгованість по них, які були нараховані ОСОБА_1 з 22.07.2022 року по день закриття картки. Стягнуто з Акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» на користь держави судовий збір в розмірі 1 073 гривні 60 копійок.

Вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, Акціонерне товариство «Комерційний Банк «ПриватБанк» оскаржило його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує на відсутність належних доказів та передбачених законом підстав для розірвання договору між позивачем та відповідачем, вказуючи, зокрема, що позивачем не надано оспорюваного договору ні на паперових носіях, ні в електронному вигляді. Зауважує, що позивачем не оспорюється факт виникнення та існування кредитних відносин до 22 липня 2022 року, тобто до моменту здійснення спірних транзакцій з використанням платіжних карт, виданих на ім`я позивача. Стверджує, що в порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивачем не надано жодних доказів виготовлення невідомою особою сім-картки за номером фінансового телефону НОМЕР_10 , а також несанкціонованого доступу до особистої сторінки в системі Інтернет-банкінгу «Приват 24» та незаконного заволодіння грошовими коштами, які перебували на кредитному рахунку, зокрема, перерахування цих коштів на ім`я невідомих осіб. Зазначає, що факт вчинення протиправних, на думку ОСОБА_1 , дій мав місце 22 липня 2022 року, із відповідною заявою на адресу Банку позивач звернувся лише 02 серпня 2022 року, тобто більш, ніж через 10 днів після здійснення оспорюваних транзакцій, і докази звернення раніше цієї дати, як стверджує позивач, також відсутні. Пояснює, що переказ коштів з картки НОМЕР_5 був здійснений шляхом створення платежу в системі дистанційного обслуговування клієнтів InternetBankingПриват24, вхід в «Приват 24» був здійснений під авторизацією ОСОБА_1, який передбачає введення клієнтом свого ім`я користувача і пароль та входу у «Приват 24», створення необхідного платежу, введення тільки йому відомого ключа доступу і лише після цього Банку надходить платіжне доручення, відповідно до якого Банк здійснює переказ коштів. Наголошує, що вказані дії можливо було здійснити лише і за допомогою використання фінансового телефону ОСОБА_1 та іншої особистої формації. Зазначає, що відповідно до п. 2.1.4.12.3 Умов та Правил, Банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНа або нанесених на Картці даних. Вважає, що позивачем всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України не доведено належними та допустимими доказами, що спірні фінансові операції відбулися з вини працівників AT КБ «Приватбанк» та що мало місце незаконне списання коштів з рахунків позивача на користь третіх осіб. В частин вимог про закриття кредитної картки зазначає, що чинним законодавством, в тому числі нормативно-правовими актами Національного Банку України, не передбачено можливості вчинення банківськими установами такої дії, як закриття кредитної картки. Зазначає, що вимога позивача про припинення нарахування відсотків по кредитній картці є безпідставною, оскільки відсотки по кредитній картці не нараховуються. Звертає увагу на те, що позивач як на правову підставу для розірвання кредитного договору посилається на положення ст. 651 ЦК України, якими визначено підстави для розірвання договору у разі істотного порушення договору однією із сторін такого договору та зазначає, що будь-яких доказів та посилань, які саме умови договору було порушено відповідачем і що такі порушення були істотними не надано. Вказує, що посилання позивача вчинення щодо нього шахрайських дій щодо списання коштів не підтверджені належними доказами і судом ця обставина залишена поза увагою. Додає, що вирок чи інше судове рішення, яке набрало законної сили, щодо незаконного заволодіння шахрайським шляхом вказаними грошовими коштами позивача відсутній, а Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, сформований посадовими особами Національної поліції України про те, що невідома особа здійснила вхід в особистий кабінет ОСОБА_1 «Приват24», після чого перерахувала грошові кошти в сумі 16080,91 грн з його кредитної картки, в результаті чого заподіяла матеріального збитку на вказану суму, не є доказом вчинення кримінального правопорушення. Зазначає, що навіть і факт незаконного заволодіння кредитними коштами третіми особами не є підставою для розірвання кредитного договору, оскільки в такому випадку відповідні збитки завдані Банку, а не позивачу, саме у зв`язку з тим, що ці кредитні кошти є власністю Банку. Доводить, що місцевим судом порушено принцип змагальності сторін, засади доказовості позицій обох сторін судового процесу, і як наслідок постановлено оскаржуване рішення однобічно, без наявних доказів та підстав для задоволення позову. З наведених міркувань просить суд скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 уклав із АТ КБ «Приватбанк» договір, попередньо ознайомившись із Умовами та Правилами надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк» та підписавши Анкету-заяву, надав згоду, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, складає договір, укладений між ним (а. с. 13-23).

Відповідно до п. 2.1.1.1.1 заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, передбачено, що на підставі ст. 634 Цивільного кодексу України, Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» клієнт приєднується до цих Умов та Правил. Паспорт споживчого кредиту та Тарифи банку є невід`ємною частиною цього договору. Фінансовою послугою Банку згідно Умов та Правил надання банківських послуг є відкриття та обслуговування поточного рахунку, споживче кредитування.

В даній заяві про приєднання передбачено порядок та умови надання кредиту.

Таким чином, між сторонами мали місце кредитні правовідносини, існування яких, в тому числі, підтверджується фактами перепідписання Анкети-заяви від 28 квітня 2011 року з метою оновлення даних 02.07.2013 року, 09.12.2014 року, 28.10.2016 року та востаннє 14.01.2022 року.

Відповідно до виписки по картці/рахунку НОМЕР_5 ( НОМЕР_8 ) і додаткових рахунках договору SAMDN0859 від 02.07.2013 за період 01.07.2022-22.07.2022, а саме 22.07.2022 по картці здійснено перекази на загальну суму перекази на 16 080, 91. Кошти були переведені через додаток «Приват24». Крім того, 22 липня 2022 року через «Приват24» було здійснено оплату за доставку газу в сумі 406,60 грн. Авторизація здійснювалась з допомогою фінансового номеру телефону з використанням паролів, вказаних в SMS-повідомленнях.

Звертаючись до суд з цим позовом, ОСОБА_1 вказував, що зазначені перекази коштів були здійснені невідомими особами у шахрайський спосіб.

23 липня 2022 року за заявою ОСОБА_1 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про шахрайські дії, скоєні невідомою особою, яка ІНФОРМАЦІЯ_2 шляхом заміни номеру мобільного телефону ОСОБА_1 , здійснила вхід у його особистий кабінет «Приват24», після чого перерахувала грошові кошти у сумі 16 080,91 грн з його кредитної картки, чим заподіяла матеріальний збиток на вказану суму (Витяг з ЄРДР, № кримінального провадження № 0000145).

Позивач ОСОБА_1 22 липня 2022 року повідомив про вказані обставини відповідача за телефоном гарячої лінії 3700 та звернувся до найближчого відділення Приватбанку в смт Демидівка Рівненської області, де заблокував свої картки у Приватбанку та отримав виписки по картках, з яких було викрадено грошові кошти. Подав заявки на повернення коштів на його рахунки (заявка № 2050265, заявка № 2050267 та заявка № 2050282). Наведене підтверджують матеріали розслідування, кримінальне провадження № 0000145, а саме з інформації, отриманої в результаті тимчасового доступу до речей і документів, підтверджується факт здійснення повідомлення ОСОБА_1 на гарячу лінію Приватбанку 3700 - СРА-голосової послуги для заблокування карток, з яких було здійснено перерахунок грошових коштів.

02 серпня 2022 року ОСОБА_1 , у зв`язку з внесенням відомостей до ЄРДР по факту незаконного перевиготовлення сім-картки та стягнення коштів в сумі 16080,91 грн, звернувся до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» із заявою про припинення нарахування процентів за кредитом, списання заборгованості та стягнення даних коштів із винної особи, яка буде встановлена в результаті за рішенням суду

14 серпня 2022 року позивачу ОСОБА_1 листом ПАТ КБ «Приватбанк`відмовили в задоволенні його заяви.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції досліджено матеріали службової перевірки за фактами здійснення оспорюваних транзакцій ОСОБА_1 , які мали місце 22.07.2022. Подія-ІТ 17865. З матеріалів перевірки вбачається, що з карти ОСОБА_1 НОМЕР_11 шахраями було виведено 16 081 грн, з яких 9619 грн виведено на карти інших банків та оплату газу (карти іншого банку: НОМЕР_14, НОМЕР_15. Встановити особу ОСОБА_2 , за якого було сплачено 406,60 грн "за розподіл газу", не представилось можливим: 6242 грн перераховано на іншу карту ОСОБА_1 НОМЕР_3 . У подальшому з карти ОСОБА_1 НОМЕР_3 кошти в сумі: 2361,81 грн перераховані на карту ОСОБА_3 НОМЕР_12 ; 2600 грн на карту Юніора ОСОБА_4 НОМЕР_4 ; залишок після таких перерахунків на карті ОСОБА_1 НОМЕР_3 склав 1294,99 грн. Грошові кошти з карти Юніора ОСОБА_4 НОМЕР_4 в сумі - 2512,57 грн також були перераховані на карту ОСОБА_3 НОМЕР_12 . Таким чином, з виведених 16081 грн з карти ОСОБА_1 НОМЕР_11 коштів 9619 грн перераховано на карти інших банків та оплату газу; 4874,38 на карту ОСОБА_3 НОМЕР_12 , та зняті в той же день (22.07.2022) через банкомати Приватбанку у м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області: CADN8129 - 4500 грн та CADN3336 - 500 грн. По отриманим фото з банкоматів ідентифікувати особу не представляється можливим.

В ході ознайомлення з інформацією, яка є у програмних комплексах Банку встановлено, що 12.08.2022 ОСОБА_3 , ІПН: НОМЕР_13 , іd-НОМЕР_16, внесена до списку обмежень з кодифікатором 1.41.

За висновком службової перевірки прийнято рішення підготувати та направити звернення до управління протидії кіберзлочинності в Дніпропетровській області Департаменту кіберполіції НПУ щодо оперативного реагування відносно виявлених даною перевіркою можливих шахраїв та встановлених потерпілих від шахрайства клієнтів банку. Також висновком встановлено, що оскільки ОСОБА_1 уже звернувся до правоохоронних органів з заявою про вчинення щодо нього шахрайства і по даному факту відкрито кримінальне провадження, то повторне звернення про здійснення досудового розслідування по даному факту не допускається.

Як встановлено судом, правовідносини, які склалися між сторонами, діють у сфері функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, проведення переказу коштів у межах України, відповідальності суб`єктів переказу, а також загального порядку здійснення нагляду за платіжними системами, які регулюються, ЦК України, Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Постановою Національного Банку України №705 від 05.11.2014 року «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин та якою затверджено Порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням.

Згідно з п.1.27 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», платіжна картка - це електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, тримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України.

Відповідно до підпункту 6 пункту 4 розділу Порядку емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням визначено, що платіжна операція - це дія, ініційована користувачем електронного платіжного засобу, з унесення або зняття готівки з рахунку, здійснення розрахунків у безготівковій формі з використанням цього електронного платіжного засобу та/або його реквізитів за банківськими рахунками.

Відповідно до пунктів 1-8 розділу IV Порядку Банк має право здійснювати емісію електронних платіжних засобів у вигляді мобільного платіжного інструменту та обслуговування операцій з їх використанням, передбачених правилами платіжної системи, відповідно до умов договору та вимог цього порядку.

Пунктами 1, 2,6 розділу VI Порядку визначено, що користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним.

Отже, саме користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Відповідно до п. 23.4 ст. 23 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ініціатор переказу до настання дати валютування може відкликати кошти, які до зарахування їх на рахунок отримувача або видачі в готівковій формі обліковуються в банку, що обслуговує отримувача.

Документ на відкликання коштів ініціатор подає до свого банку, який того самого дня надає банку отримувача вказівку про повернення коштів.

Банк отримувача в день одержання вказівки повертає кошти за реквізитами, зазначеними в ній, якщо на час надходження такої вказівки вони не зараховані на рахунок отримувача, та повідомляє отримувача про відкликання коштів ініціатором.

Як встановлено судом, позивач до банку платника про повернення переказаних коштів до настання дати валютування не звертався. Позивач звернувся до банку платника після настання дати валютування, тобто після зарахування коштів на рахунок отримувача, а тому строки, встановлені п.п. 23.1, 23.4 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» для вчинення дій з відкликання переказу пропущені позивачем як ініціатором переказу - позивачем по справі.

Згідно з пунктом 14.16 статті 14 цього Закону користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів; під час реєстрації банком повідомлення користувача щодо втрати електронного платіжного засобу банк зобов`язаний відобразити дату та час повідомлення.

У постанові Верховного Суду від 07 грудня 2020 року у справі 182/5175/16-ц суд прийшов до такого правового висновку: «на позивача за зустрічним позовом покладено обов`язок нерозголошення (нерозкриття) інформації за рахунком, паролів, ПІН-кодів, СVV-кодів, як і обов`язок повідомлення банку в разі втрати, викрадення платіжної картки та розголошення. Таким чином, враховуючи, що операція з переказу спірних коштів була здійснена у мережі Інтернет з підтвердженням платежу 3D Secure, списання коштів з карткового рахунку ОСОБА1 відбулося за електронною ідентифікацією електронного платіжного засобу і його користувача, а позичальник підтвердив факт надходження на його телефон відповідних повідомлень від АТ КБ «ПриватБанк», то останній не повинен нести відповідальність за дану операцію».

Аналогічна позиція викладена Верховним судом у постановах від 17 липня 2019 року у справі № 564/678/15-ц (касаційне провадження № 61-13643св 18): "ОСОБА1 не виконала вимог, передбачених Положенням щодо нерозголошення персонального ідентифікаційного номера та іншої інформації, яка дає змогу користуватися спеціальним платіжним засобом, та у ході бесіди повідомила третій особі інформацію про персональний ідентифікаційний номер кредитної картки, унаслідок чого стало можливим її використання та ініціювання платіжної операції, у вигляді зняття кредитних коштів особою, яка не мала на це законного права, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відповідальності ОСОБА1 за неналежне виконання умов кредитного договору».

Позивачем не надано і судом також не здобуто жодних доказів того, що спірні списання коштів з карток відбулись поза волевиявленням позивача та що такі банківські операції на той момент не відповідали його внутрішній волі. Натомість, обставини справи свідчать про те, що оспорювані фінансові операції відбулися з ручним веденням номера картки та СVV-коду, тобто конфіденційної інформації, а тому АТ КБ «ПриватБанк» не несе відповідальності за зазначені операції, про які він був повідомлений вже після їх здійснення.

Покликання позивача на те, що ці операції здійснені невідомою особою у шахрайський спосіб, не є достатніми та належними доказами.

Так, на підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 посилається на витяг з ЄДРДР 0000145 про вчинення кримінального правопорушення стосовно нього.

Проте сама лише наявність кримінального провадження не може свідчити, у силу презумпції невинуватості, про вчинення злочину щодо особи до винесення вироку, яким такі обставини будуть встановлені.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у своїх постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 144/287/17-ц провадження № 61- 31835св18 від 10.04.2019 року, у справі №524/3979/16-ц провадження № 61-20290св18, де стороною у справі є АТ КБ «Приватбанк» стосовно застосування Умов та правил надання банківських послуг.

Наявність кримінального правопорушення не впливає на договірні правовідносини, не спростовує їх існування та не припиняє їх.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, лише вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Однак, доказів, які б за наслідками розгляду заяви про вчинення кримінального правопорушення достеменно встановлювали факти здійснення шахрайських дій з картковими рахунками ОСОБА_1 , суду не надано.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України, яка встановлює підстави розірвання договору, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

В ході судового розгляду та апеляційного перегляду не встановлено фактів істотного порушення умов договору, укладеного між сторонами, а також вимог закону, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для розірвання договору, і як наслідок, така позовна вимога не підлягає до задоволення.

Вимога ОСОБА_1 про скасування відсотків, нарахованих Банком з 22.07.2022 року є необґрунтованою та не підлягає до задоволення з наступних міркувань.

Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Умови кредитного договору, укладеного між позивачем та АТ КБ «ПриватБанк» відповідають ст. 1054 Цивільного кодексу України, яка передбачаєт, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит)позичальнику в розмірі та на умовах, передбачених договором, а позичальник

зобов`язується повернути кредит у встановлений договором строк і сплатити встановлені відсотки.

Кредитний договір є двостороннім, що породжує зобов`язання банку надати кредит й зобов`язання позичальника його повернути і сплатити відсотки за користування ним.

Вказані зобов`язання позичальника, сплатити банку відсотки за користування кредитними коштами, вказує, що договір кредитування є в усіх випадках оплатним. Розмір відсотків, порядок їх сплати визначаються в договорі залежно від групи кредитного ризику, рівня забезпечення, строку користування кредитом, облікової ставки та інших факторів.

Повернення кредиту є основним принципом кредитування. В зв`язку з тим, що механізм кредитування в Банку тісно пов`язаний з іншими банківськими програмами, неповернення наданого кредиту, відсотків та винагороди, негативно відбивається на функціонуванні банку в цілому. Норми банківського законодавства, зокрема Закону України «Про банки і банківську діяльність», забороняють банкам встановлювати окремій особі більш сприятливі умови, ніж іншим клієнтам банку за аналогічними договорами.

Верховний Суд у своїй постанові від 13.06.2018 року у справі № 548/981/15-ц дійшов висновку про те, що розірвання кредитного договору припиняє його дію на майбутнє, але не впливає на факти укладення та дії цього договору включно до моменту його розірвання. Тому з моменту розірвання кредитного договору у позичальника залишається обов`язок повернути позивачеві заборгованість, нараховану за цим договором станом на день його розірвання, а кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені кредитним договором проценти та неустойку за період після розірвання цього договору. Права й інтереси кредитодавця у правовідносинах з позичальником після розірвання кредитного договору забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (див. також постанову Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12).

Після розірвання кредитного договору з огляду на те, що кредитор повністю виконав умови договору до його розірвання, не припиняються окремі зобов`язання сторін, спеціально передбачені для застосування на випадок порушення зобов`язань і після розірвання договору (див. висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 9 вересня 2015 року у справі № 6-939цс15), але в обсязі, що відповідає заборгованості, яка існувала до моменту розірвання договору.

Оскільки зобов`язання сторін за кредитним договором не припинені, договір не розірвано і він є чинним, відсутні правові підстави для скасування нарахованих відсотків за умовами цього договору.

Відповідно до змісту частин 3, 4 та 5 ст. 12 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій, а суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість керує ходом судового процесу і запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За приписами ч. І ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Оцінюючи встановлені обставини справи в сукупності і взаємозв`язку із нормами закону, що їх регулюють, апеляційний суд приходить до висновку, що позивачем ОСОБА_1 не доведено належними, достатніми, допустимими і достовірними доказами порушень Банком умов укладеного між ними договору та вимог закону, які регулюють кредитні правовідносини, а відтак підстави для розірвання договору за рішенням суду відсутні, з огляду на що у позові слід відмовити, скасувавши рішення суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 24 травня 2023 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача, розірвання кредитного договору та закриття кредитної картки - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 серпня 2023 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Хилевич С. В.

Шимків С. С.