Справа № 760/6317/23
Провадження №4-с /760/81/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого - судді Аксьонової Н.М.

з участю секретаря судового засідання Тодосюк Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, зацікавлені особи: Солом`янський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягував ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2023 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва зі скаргою на дії державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просить:

- визнати дії Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) протиправними;

- визнати незаконним та скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ВП НОМЕР_1 від 14 грудня 2022 року, виданий Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ);

- визнати незаконним та скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ВП НОМЕР_1 від 17 лютого 2023 року, виданий Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ);

- зобов`язати державного виконавця провести перерахунок заборгованості за аліментами з урахуванням здійснених щомісячних виплат відповідно до наданих квитанцій та виходячи з того, що скаржник з 24 червня 2021 року не був зареєстрований та не проживав у місті Києві.

В обґрунтування заявлений вимог зазначив, що на примусовому виконанні Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження ВП НОМЕР_1, відкрите 05 грудня 2020 року на підставі судового наказу №760/23504/20, виданого 05 листопада 2020 року Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі 1/4 частини доходів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 26 жовтня 2020 року.

06 березня 2023 року на адресу заявника надійшла ухвала про відкритті провадження у справі №760/19524/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Серед долучених до позову документів міститься розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ВП НОМЕР_1 від 14 грудня 2022 року, виданий державним виконавцем Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савченко Т.Ф.

Згідно даного розрахунку заборгованість заявника зі сплати аліментів за період з жовтня 2020 року по листопад 2022 року склала 131 071,25 грн, за даними розрахунку заборгованість боржник не сплачував взагалі у цей період.

Також, ознайомившись із матеріалами виконавчого провадження в електронному вигляді, боржник встановив наявність розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП НОМЕР_1 від 17 лютого 2023 року, виданого державним виконавцем Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бурлакою К.В.

Згідно даного розрахунку заборгованість заявника зі сплати аліментів за період з 26 жовтня 2020 року по січень 2023 року склала 90 944,98 грн. Даним розрахунком враховано, що боржник сплачував: у жовтні 2021 року - 8 000,00 грн; у листопаді 2021 року - 5 300,00 грн; у грудні 2021 року - 29 500,00 грн; у січні 2022 року - 8 000,00 грн.

Окрім того, в матеріалах виконавчого провадження містяться розписка ОСОБА_2 від 06 січня 2022 року, в якій вона зазначає, що станом на 05 січня 2022 року заборгованості немає; постанова про припинення розшуку майна боржника від 06 січня 2022 року у провадженні ВП НОМЕР_1, відповідно до якої припинено розшук майна боржника, так як заборгованість зі сплати аліментів відповідно до заяви стягувача від 05 січня 2022 року станом на 06 січня 2022 року відсутня.

Також, відповідно до паспортних даних скаржник з 24 червня 2021 року зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Проте, як вбачається з обох розрахунків заборгованості зі сплати аліментів, розмір аліментів, що стягуються з боржника, розраховувався із розміру доходу - середня заробітна плата працівника для цієї місцевості.

Тобто, з часу відкриття провадження та протягом його виконання державним виконавцем проводилися розрахунки заборгованості виходячи з середньої заробітної плати по м. Києву. В той же час, державними виконавцями не здійснено запитів щодо встановлення місця реєстрації боржника, офіційного працевлаштування та отримання ним заробітної плати задля правильного обчислення розміру аліментів. Наведене призвело до збільшення та стягнення неправомірної заборгованості та стало підставою для нарахування пені.

Крім того, виконавцем не враховано, що ОСОБА_1 сплачував аліменти, хоча на підтвердження цього є розписка стягувача та відповідні квитанції про сплату аліментів.

Таким чином розрахунок заборгованості проведений виконавцем з порушенням Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 23 березня 2023 року прийнято до розгляду скаргу та відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2023 року залучено до участі у розгляді скарги стягувача ОСОБА_2 .

У судове засідання боржник ОСОБА_1 не з`явився, адвокат Волощенко В.І. діючи в його інтересах подав заяву про розгляд скарги без участі заявника та його представника.

Державний виконавець та стягувач у судове засідання не з`явилися про розгляд скарги повідомлені у встановленому законом порядку, однак відповідно до частини 2 статті 450 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухавши доводи та аргументи скаржника, дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов до висновку про часткове задоволення вимог скарги з таких підстав.

Судом установлено, що на примусовому виконанні Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження ВП НОМЕР_1, відкрите 05 грудня 2020 року, з примусового виконання судового наказу №760/23504/20, виданого 05 листопада 2020 року Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі 1/4 частини доходів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 26 жовтня 2020 року.

07 лютого 2023 року Солом`янським районним судом м. Києва відкрито провадження у справі №760/19524/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у ВП НОМЕР_1 від 14 грудня 2022 року, складеного державним виконавцем Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савченко Т.Ф., заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів за період з жовтня 2020 року по листопад 2022 року складає 131 071,25 грн. Відомості про сплату боржником щомісячних платежів відсутні.

Також, відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у ВП НОМЕР_1 від 17 лютого 2023 року, складеного старшим державним виконавцем Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бурлакою Р.В., заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів за період з 26 жовтня 2020 року по січень 2023 року складає 90 944,98 грн. Зазначено, що боржник сплачував аліменти: у жовтні 2021 року - 8 000,00 грн; у листопаді 2021 року - 5 300,00 грн; у грудні 2021 року - 29 500,00 грн; у січні 2022 року - 8 000,00 грн.

Заявник ОСОБА_1 , звернувшись до суду зі скаргою на дії державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), вважає, що державним виконавцем проводилися розрахунки заборгованості виходячи з середньої заробітної плати по м. Києву, однак відповідно до паспортних даних скаржник з 24 червня 2021 року зареєстрований в АДРЕСА_1 . В той же час, державними виконавцями не здійснено запитів щодо встановлення місця реєстрації боржника, офіційного працевлаштування та отримання ним заробітної плати задля правильного обчислення розміру аліментів, що призвело до збільшення та стягнення неправомірної заборгованості та стало підставою для нарахування пені. Крім того, виконавцем не враховано, що ОСОБА_1 сплачував аліменти, хоча на підтвердження цього є розписка стягувача та відповідні квитанції про сплату аліментів. А тому просить:

- визнати дії Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) протиправними;

- визнати незаконним та скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ВП НОМЕР_1 від 14 грудня 2022 року, виданий Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ);

- визнати незаконним та скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ВП НОМЕР_1 від 17 лютого 2023 року, виданий Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ);

- зобов`язати державного виконавця провести перерахунок заборгованості за аліментами з урахуванням здійснених щомісячних виплат відповідно до наданих квитанцій та виходячи з того, що скаржник з 24 червня 2021 року не був зареєстрований та не проживав у місті Києві.

Частиною першою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Законодавець у статті 4 ЦПК України встановив, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, а також запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (пункти 4, 5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України).

За змістом ст.129, 129-1 Конституції України, та у відповідності до ст. 18 ЦПК України, судове рішення, що набрало законної сили, обов`язкове для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» (далі Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державний виконавець під час здійснення професійної діяльності керується принципом верховенства права та діє виключно відповідно до закону.

Частиною 2 ст.2 Закон України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження здійснюється, зокрема, з дотриманням принципів верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закон України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно зі статтею 71 Закон України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі, зокрема, надходження виконавчого документа на виконання від стягувача. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за №489/20802, визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Згідно зі статтею 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчисляється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно законодавець визначив обов`язок виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами та водночас імперативно передбачив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Щодо здійснення розрахунку заборгованості ОСОБА_4 починаючи з червня 2021 року, виходячи з розміру середньої заробітної плати по місту Києву, а не за місцем реєстрації боржника в м. Кагарлик Обухівського району Київської області суд виходить з наступного.

Виходячи з положень Інструкції з організації примусового виконання рішень виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих, про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем, з інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 СК України, положеннями частини другої якої визначено, що заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Положення ч.2 ст.195 СК України підлягають застосуванню у разі коли боржник не працює або якщо дохід офіційно не підтверджується.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна

З копії паспорту даних ОСОБА_1 встановлено, що останній з 24 червня 2021 року зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Разом з тим, державним виконавцем Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не надано доказів на підтвердження встановлення зареєстрованого місця проживання боржника та наявності/ відсутності у нього доходів.

Тобто відсутні підстави вважати, що заборгованість ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_1 мала розраховуватися на підставі ч.2 ст.195 СК України.

В той же час, за наявності визначених ч.2 ст.195 СК України підстав, заборгованість заявника зі сплати аліментів починаючи з червня 2021 року мала бути розрахована виходячи із середньої заробітної плати працівника для м. Кагарлик Обухівського району Київської області, а не для м. Києва.

Крім того, як вбачається з розрахунку заборгованості у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_1 від 14 грудня 2022 року, складеного державним виконавцем Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савченко Т.Ф., заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів за період з жовтня 2020 року по листопад 2022 року складає 131071,25 грн.

Також, відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у ВП НОМЕР_1 від 17 лютого 2023 року, складеного старшим державним виконавцем Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бурлакою Р.В., заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів за період з 26 жовтня 2020 року по січень 2023 року складає 90 944,98 грн. Зазначено, що боржник сплачував аліменти: у жовтні 2021 року - 8 000,00 грн; у листопаді 2021 року - 5 300,00 грн; у грудні 2021 року - 29 500,00 грн; у січні 2022 року - 8 000,00 грн.

Заявник стверджує, що у вказаних розрахунках виконавцем не враховано, що ОСОБА_1 сплачував аліменти, на підтвердження цього є розписка стягувача та відповідні квитанції про сплату аліментів.

Так, розпискою від 06 січня 2022 року стягувач ОСОБА_2 підтвердила, що ОСОБА_1 передав їй 13 жовтня 2021 року - 8 000,00 грн; 13 листопада 2021 року - 5 300,00 грн; 13 грудня 2021 року - 29 500,00 грн; 31 грудня 2021 року - 8 000,00 грн у якості аліментів на утримання спільної дитини - сина ОСОБА_5 , за період з жовтня 2020 року по січень 2022 року. Станом на 05 січня 2022 року заборгованості не має.

Постановою про припинення розшуку майна боржника від 06 січня 2022 року у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_1, державним виконавцем припинено розшук майна боржника, оскільки заборгованість зі сплати аліментів відповідно до заяви стягувача від 05 січня 2022 року станом на 06 січня 2022 року відсутня.

Відповідно до квитанції №19 від 01 вересня 2021 року ОСОБА_1 перерахував ОСОБА_2 8000,00 грн з призначенням «аліменти».

Відповідно до квитанції №18 від 12 грудня 2021 року ОСОБА_1 перерахував ОСОБА_2 29500,00 грн з призначенням «аліменти».

Відповідно до платіжної інструкції №Р24АР24АС065 від 31 грудня 2021 року ОСОБА_1 перерахував ОСОБА_2 8000,00 грн з призначенням «аліменти».

Відповідно до квитанції №62 від 08 лютого 2022 року ОСОБА_1 перерахував ОСОБА_2 4999,00 грн з призначенням «аліменти».

Відповідно до квитанції №46 від 08 березня 2023 року ОСОБА_1 перерахував ОСОБА_2 30000,00 грн з призначенням «аліменти».

Відповідно до квитанції №23 від 10 травня 2023 року ОСОБА_1 перерахував ОСОБА_2 23000,00 грн з призначенням «аліменти».

Відповідно до квитанції №16 від 03 липня 2023 року ОСОБА_1 перерахував ОСОБА_2 2513,00 грн з призначенням «аліменти».

Відповідно до квитанції №95 від 01 червня 2023 року ОСОБА_1 перерахував ОСОБА_2 3760,00 грн з призначенням «аліменти».

Відповідно до довідки №11807, виданої 14 липня 2023 року головним державним виконавцем Кагарлицького відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Литвин Я.В., станом на 30 червня 2023 року у ОСОБА_1 відсутня заборгованість зі сплати аліментів у виконавчому провадженні з примусового виконання судового наказу №760/23504/20, виданого 05 листопада 2020 року Солом`янським районним судом м. Києва.

За таких обставин, суд доходить висновку, що державний виконавець у розрахунку заборгованості у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_1 від 14 грудня 2022 року безпідставно не врахував коштів, сплачених боржником стягувачу шляхом переказу грошових коштів стягувачу у період вересень 2021 року - лютий 2022 року, а в розрахунку від 17 грудня 2023 року безпідставно не врахував коштів, сплачених боржником стягувачу у вересні 2021 року та у лютому 2022 року.

Таким чином розрахунок заборгованості від 14 грудня 2022 року та розрахунок заборгованості від 17 грудня 2023 року проведені з порушенням Закону України «Про виконавче провадження», а тому їх необхідно визнати неправомірними та скасувати.

Оскільки під час судового розгляду скарги встановлено, що матеріали виконавчого провадження НОМЕР_1 передано для виконання до Кагарлицького відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), державний виконавець Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві не уповноважений на здійснення виконавчих дій у цьому виконавчому провадженні.

Відтак, вимога щодо зобов`язання державного виконавця провести перерахунок заборгованості за аліментами з урахуванням здійснених щомісячних виплат відповідно до наданих квитанцій та виходячи з того, що скаржник з 24 червня 2021 року не був зареєстрований та не проживав у місті Києві задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 259-261, 268, 352, 354, 355, 447-453 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, зацікавлені особи: Солом`янський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягував ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати неправомірним та скасувати розрахунок заборгованості від 14 грудня 2022 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1, складений державним виконавцем Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савченко Т.Ф.,

Визнати неправомірним та скасувати розрахунок заборгованості від 17 грудня 2023 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1, складений старшим державним виконавцем Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бурлакою Р.В.

У задоволенні скарги в іншій частині відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Солом`янський районний суд міста Києва.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Якщо ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Солом`янського

районного суду міста Києва Н.М. Аксьонова