Провадження № 6/521/310/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 серпня 2023 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання - Кусяк О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі території України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться заява ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі території України, встановленого ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 24.06.2019р. у справі за поданням Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі території України боржника ОСОБА_1 .

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 зазначав, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20.10.2016 року позов ОСОБА_2 задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 24.05.2007 року у розмірі 686 492,67 дол. США, що станом на 03.06.2016 року становить 17 197 469,98 грн., суму боргу за договором позики від 25.05.2007 року у розмірі 91 520,75 дол. США, що станом на 03.06.2016 року становить 2 292 705,25 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 890,00 грн., витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи у розмірі 900,48 грн.

На виконання цього рішення 18.04.2017р. Приморським районним судом м. Одеси було виданого виконавчий лист, який знаходиться на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В., який своєю постановою від 03.12.2018р. (ВП №57831436) відкрив виконавче провадження. Крім того, постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. від 03.12.2018р. стягнуто з ОСОБА_1 основну винагороду в сумі 1949796,57 грн.

Разом з тим, у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області знаходиться виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області виконавчого збору в сумі 1949796,57 грн., по якому 02.11.2018р. відкрито виконавче провадження (ВП №57588165).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 24.06.2019р. у справі за поданням Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі території України боржника ОСОБА_1 .

Заявник зазначає, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом, проте наразі склалася така ситуація, що з нього подвійно стягується сума виконавчого збору. Заявник не ухиляється від виконання виконавчого листа, виданого 18.04.2017р. Приморським районним судом м. Одеси, про стягнення з нього грошових коштів, з його заробітної плати стягуються відсотки, він надав доступ до своєї квартири для оцінки належної йому частки у цьому нерухомому майні та подальшої реалізації з прилюдних торгів.

При цьому приватним виконавцем 25.10.2022р. (ВП№57831436) винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

Крім того, заявник зазначає, що наразі він офіційно працевлаштований та виконання його посадовий обов`язків також полягає у службових відрядженнях, які є міжнародними відрядженнями. Тому вважає, що тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон порушує його права та є необґрунтованим.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав свою заяву та зазначив, що він не ухиляється від виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20.10.2016 року, однак у зв`язку з його роботою він повинен перетинати кордон України, однак цього робити не може. До того ж пояснював, що коли він дізнався про відкрите виконавче провадження щодо стягнення з нього виконавчого збору, він звернувся до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області та усно повідомив про своє місце роботи та надав усі контактні дані. З письмовими заявами щодо відрахувань з його заробітної плати коштів на виконання постанови про стягнення з нього виконавчого збору він не звертався.

Представник Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області заперечував проти задоволення заяви, з підстав, зазначених у своїх поясненнях.

Представник приватного виконавця у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення відповідної заяви, оскільки повідомила, що заявник дійсно спрямовує дії на виконання судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення заявника, представника приватного виконавця та представника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області суд прийшов до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що на рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20.10.2016 року, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_2 задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 24.05.2007 року у розмірі 686 492,67 дол. США, що станом на 03.06.2016 року становить 17 197 469,98 грн., суму боргу за договором позики від 25.05.2007 року у розмірі 91 520,75 дол. США, що станом на 03.06.2016 року становить 2 292 705,25 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 890,00 грн., витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи у розмірі 900,48 грн.

В судовому засіданні представник Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області пояснив, що виконавчий лист № 1522/8262/12, виданий 18.04.2017р. Приморським районним судом м. Одеси спочатку був пред`явлений до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, однак у зв`язку з не виявленням у боржника майна постановою Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 29.10.2018р. виконавче провадження було закрито на підставі ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» та одночасно винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору.

Постановою примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (ВП №55049126) від 29.10.2018р. стягнуто з ОСОБА_1 на користь Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області виконавчий збір в сумі 1949796,57грн. (а.с.67)

Постановою Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 02.11.2018р. відкрито виконавче провадження (ВП №57588165) по виконанню постанови Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (ВП №55049126) від 29.10.2018р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області виконавчого збору в сумі 1949796,57грн .

Цією ж датою державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника., якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 (а.с.73-74)

Також 02.11.2018р. Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області направлено запити до реєструючих установ, стосовно виявлення майна боржника, грошових коштів на рахунках боржника. (а.с.87-89, 105,108,109, 111,113,116, 117)

Постановою Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 21.05.2019р. з ОСОБА_1 стягнуто витрати на проведення виконавчих дій в сумі 69грн.. (а.с.90-91)

Постановою Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 21.05.2019р. звернуто стягнення доходи ОСОБА_1 , які він отримує у ТОВ «Будівельна реставраційна компанія А1»(а.с.93-94)

Постановою Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 04.06.2019р. накладено арешт на грошові кошти, які містяться на рахунках у банківських установах у межах суми звернення стягнення з урахуванням витрат виконавчого провадження 1949865,57грн.. (а.с.97-98)

Згідно отриманої інформації з банківських установ рахунки боржника не було відкрито або на них недостатньо коштів для виконання цієї постанови.(а.с.96,99,100,101,104)

Згідно відповіді з Державної фіскальної служби України про джерела отримання доходів боржника встановлено, що є інформація стосовно отримання доходу ОСОБА_1 (а.с.121).

Відповідно до відповіді Пенсійного фонду України останнє місце роботи ОСОБА_1 є ТОВ «Будівельна реставраційна компанія А1», пенсію ОСОБА_3 не отримує. (а.с.127, 139,140)

Згідно відповіді ДФС України ОСОБА_1 як платник податків на обліку в органах ДПС не перебуває, однак має дохід. (а.с.138,141)

На запит виконавця ГУ ДМС України в Одеській області повідомлено, що ОСОБА_1 документувався паспортами громадянина України для виїзду за кордон та неодноразово перетинав кордон України. (а.с.92,146)

Судом встановлено, що наразі виконавчий лист № 1522/8262/12, виданий 18.04.2017р. Приморським районним судом м. Одеси знаходиться на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В., який своєю постановою від 03.12.2018р. (ВП №57831436) відкрив виконавче провадження. Крім того, постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. від 03.12.2018р. стягнуто з ОСОБА_1 основну винагороду в сумі 1949796,57 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.09.2021р. скасовано тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , встановлене ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.07.2019р. шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов`язань, покладених на нього за виконавчим листом №1522/8262/12, виданого 18.04.2017р. Приморським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу за договором позики від 24.05.2007 року у розмірі 686 492,67 дол. США, що станом на 03.06.2016 року становить 17 197 469,98 грн., суми боргу за договором позики від 25.05.2007 року у розмірі 91 520,75 дол. США, що станом на 03.06.2016 року становить 2 292 705,25 грн. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 6 890,00 грн., витрат на проведення судової почеркознавчої експертизи у розмірі 900,48 грн. Цією ухвалою встановлено, що ОСОБА_1 на теперішній час виконує свої зобовязання за рішенням суду від 20.10.2016р., про що також заявником було надано копії платіжних доручень від 17.10.2021р., 28.10.2021р., 30.10.2021р. (а.с.41-45,181-182, 184)

Згідно довідок ТОВ «Одесенерготрейд» від 02.11.2021р. ОСОБА_1 працює у зазначеній установі з 19.06.2020р. та його дохід з 01.09.2020р. по 31.10.2021р. склав 58607,22 грн. На даний момент займає посаду менеджера з питань регіонального розвитку, при виробничій необхідності плануються відрядження за кордон. (а.с.178,179)

Відповідно до звітів ТОВ «Одесенерготрейд», наданих приватному виконавцю Парфьонову Г.В., та які долучені до матеріалів справи, з боржника ОСОБА_1 , починаючи з листопада 2020 року відраховуються грошові кошти. (а.с. 180-184)

З часу видачі вищезазначених довідок, працевлаштування та характер роботи ОСОБА_1 не змінилося.

За своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Відповідно до пункту 20 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону. При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Тобто, відповідно до вказаного пункту у постанові про повернення виконавчого документу стягувача, виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відмітку про суму стягнутого виконавчого збору, тим самим законодавець підтверджує, що виконавчий збір стягується тільки з суми, яка фактично стягнута на користь стягувача.

При стягненні виконавчого збору відповідно до частини 3статті 40 Закону № 1404-VIII, без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою, створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26.12.2003 № 14 роз`яснено, що відповідно до ст.45,46 Закону № 606-XIV витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягуються за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово.

Таким чином, виконавчий збір стягується незалежно від того чи було здійснено стягнення коштів за виконавчим документом органами державної виконавчої служби, суд визнає помилковими.

При цьому державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області взагалі не здійснював достатніх дій для виконання судового рішення, та у зв`язку із поверненням відповідного виконавчого листа, стягувач у подальшому для виконання судового рішення звернувся до приватного виконавця.

Крім того постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В. від 25.10.2022р. (ВП№57831436) виконавчий лист № 1522/8262/12 виданий 18.04.2017р. Приморським районним судом м. Одеси повернуто стягувачу. При цьому мотивувальна частини відповідної постанови містить інформацію, що в ході примусового виконання приватним виконавцем було передано на реалізацію нерухоме майно боржника, а саме 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 . Відповідне майно не було реалізовано, а тому стягувачу, згідно вимог ЗУ «Про виконавче провадження», було направлено повідомлення, відповідно до якого запропоновано залишити за собою нереалізоване майно за ціною третіх електронних торгів. Станом на 25.10.2022р. стягувач жодним чином не відреагував на повідомлення. (а.с. 210-211)

Від своїх зобов`язань щодо погашення боргу ОСОБА_1 не ухиляється, що також не заперечувалось у судовому засіданні представником приватного виконавця.

Відповідно до ч.1 ст.441 ЦПУ України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Між тим, згідно до ч.5 ст.441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасово обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон визначені Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Згідно положень п.2 ч.1 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну" громадян України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п.8).

Відповідно ст.13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Стаття 313 ЦК України гарантує право на свободу пересування, що означає можливість фізичної особи вільно пересуватися по території України (після 14 років), вільно виїхати за її межі та безперешкодно повернутись до України (після 16 років), а також вільно визначити місце свого перебування, обирати способи і засоби пересування.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» при наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт.

Зокрема пункт 5 зазначеної статті передбачає таку підставу для відмови громадянину у виїзді з України, як ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; а у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Отже, Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Пунктом 20 розділу ІІІ Інструкції визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону № 1404-VIII. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Отже, умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2020 року у справі № 2540/3203/18.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 , накладеного ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 24.06.2019 року по справі № 521/10379/19.

Вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України регулюється ст.441 ЦПК України за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження та здійснюється на стадії виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Отже, у відповідності з нормами процесуального права у суду є всі підстави для задоволення заяви про скасування обмеження у праві виїзду за межі України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1, 3, ч.2 ст.5, 4-10, 11-13, 18, 19, 23, 42, 43, 48, 49, 76-81, 89, 247, 258-260, 354, 441 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі території України - задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження громадянина України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , закордонний паспорт серії НОМЕР_2 від 06.02.2009р. та серії НОМЕР_3 від 25.05.2016р., зареєстрований: АДРЕСА_2 ) у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, застосоване ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 24.06.2019р. у справі № 521/10379/19.

Копію ухвали суду після набрання законної сили направити для виконання Головному центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (01034, м. Київ, вул. Володимирська, 26).

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду виготовлено 29 серпня 2023 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН