Справа № 158/1289/22
Провадження № 2/0158/26/23
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2023 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Поліщук С.В.
при секретарі Квач Н.А.,
з участю представника позивача адвоката Мірчука В.В.,
представника відповідача адвоката Філіповича В.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів,-
В С Т А Н О В И В:
11 липня 2022 року позивач Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (далі АТ «Укрексімбанк») в особі його представника адвоката Мірчука В.В. звернулось до Ківерцівського районного суду Волинської області з цивільним позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів.
01 серпня 2022р. позивачем до суду подано уточнену позовну заяву.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.03.2020р. між АТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ) було укладено договір банківського вкладу «Класичний строковий» №288516, відповідно до якого останнім внесено грошові кошти в сумі 20 186,22 євро, які були зараховані на депозитний рахунок строком на 93 календарні дні з терміном повернення вкладу до 11.06.2020р.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , після смерті якого, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 до філії АТ «Укрексімбанк» у м. Луцьку звернувся відповідач по даній цивільній справі ОСОБА_1 із заявою про отримання грошових коштів, що належали ОСОБА_2 та знаходяться на депозитному рахунку № НОМЕР_1 відкритому в АТ «Укрексімбанк» відповідно до вищевказаного договору банківського вкладу, в порядку спадкування за заповітом, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Кривдік О.В. за реєстровим номером №200.
Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, спадкоємцями зазначеного у заповіті майна спадкодавця ОСОБА_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по 1/3 частки 1/2 частки майна (грошових коштів), які знаходяться на депозитному рахунку та належали спадкодавцю ОСОБА_2 на підставі довідки №БТ/086900/2656-20 від 25.11.2020р., виданої АТ «Укрексімбанк» в м. Луцьку, а саме грошових коштів в сумі 3393,95 євро.
Однак, 18 червня 2021р., згідно заяви про видачу готівки №639445, відповідачу по справі ОСОБА_1 замість 3393,95 євро було помилково виплачено 10 181,87 євро.
Крім того, цього ж числа, із заявою про видачу готівки на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом до банку звернулась спадкоємець ОСОБА_4 , якій також було виплачено грошові кошти в сумі 10 181,86 євро.
10 вересня 2021р. до АТ «Укрексімбанк» із заявою про отримання коштів на підставі свідоцтв про право власності на 1/2 частки у праві спільної сумісної власності та на 1/6 частки спадкового майна за законом посвідчених приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Кривдік О.В. 10.09.2021р. за реєстровими номерами відповідно №714 та №716 (грошових коштів, що знаходились на депозитному рахунку № НОМЕР_1 та рахунку для виплати відсотків № НОМЕР_2 відкритих в АТ «Укрексімбанк»), звернулась дружина спадкодавця ОСОБА_2 ОСОБА_5 .
Також, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченим 10.09.2021р. приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Кривдік О.В. за реєстровим номером №719, ОСОБА_6 (сину спадкодавця) належить 1/6 частки спадкового майна (грошових коштів, що знаходились на депозитному рахунку № НОМЕР_1 та грошових коштів, що знаходяться на рахунку для виплати відсотків № НОМЕР_2 відкритих в АТ «Укрексімбанк» в сумі 42,21 євро станом на 25.11.2020р. відкритих в АТ «Укрексімбанк»).
Банк, враховуючи надані вищевказані правовстановлюючі документи спадкоємців (свідоцтва про право на спадщину за заповітом/законом), грошові кошти на депозитному рахунку № НОМЕР_1 відкритому в АТ «Укрексімбанк» на підставі договору банківського вкладу «Класичний строковий» №288516 укладеного спадкодавцем ОСОБА_2 , розподілив наступним чином:
- відповідачу по справі ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.04.2021р. №195 на 1/3 від 1/2 частки усіх коштів на рахунку - 3393,95 євро;
- ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.04.2021р. №20 на 1/3 від 1/2 частки усіх коштів на рахунку - 3393,95 євро;
- ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.09.2021р. №716 на 1/6 частки від 1/2 частки усіх коштів на рахунку 1696,98 євро;
- ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.09.2021р. №719 на 1/6 частки від 1/2 частки усіх коштів на рахунку -1696,98 євро.
Отже, відповідачу по справі ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом належало 3393,95 євро., однак 18.06.2021р. замість вказаної суми, згідно заяви на видачу готівки №641947, позивачем було помилково виплачено 10 181,87 євро.
Таким чином, отримані відповідачем по справі ОСОБА_1 6787,92 євро не охоплюються свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, а тому останній немає цивільно правових прав для отримання даних коштів, а тому позивач по справі вважає, що зазначену суму відповідач по справі ОСОБА_1 зобов`язаний повернути АТ «Укрексімбанк».
Крім того, враховуючи те, що відповідач по справі ОСОБА_1 з 18 червня 2021р. користується безпідставно набутими грошовими коштами АТ «Укрексімбанк», станом на 08.07.2022р. (день звернення з позовом до суду) сума нарахованих трьох процентів річних становить 215,35 євро.
Просить позов задовольнити, стягнути з відповідача по справі ОСОБА_1 в користь позивача грошові кошти в сумі 7003, 27 євро, з яких: 6787, 92 євро безпідставно набуті кошти та 215, 35 євро 3% річних за користування даними грошовими коштами.
Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 07.10.2022р. відкрито загальне позовне провадження у даній цивільній справі та призначено підготовче засідання.
22 листопада 2022р. представником позивача по справі подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву, у якому, з посиланням на позицію викладену у позовній заяві, просить позовні вимоги задовольнити, та стягнути з відповідача по справі ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти та 3% річних за користування даними коштами.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 24.11.2022р. закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті.
В судовому засіданні представник позивача по справі АТ «Укрексімбанк» адвокат Мірчук В.В. позовні вимоги підтримав в повному об`ємі з підстав викладених у заяві про уточнення позовних вимог, просив позов задовольнити в повному об`ємі.
Представник відповідача по справі ОСОБА_1 адвокат Філіпович В.Є. в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити, позиція щодо відмови в задоволенні позову повністю узгоджується із позицією викладеною у відзиві на позовну заяву.
Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, кожного зокрема, дослідивши надані письмові докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку.
За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 п. 1, ч. 2 ст. 76, ч. ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 6 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно з ч. 1 ст. 177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.
Судом встановлено, що 10.03.2020р. між АТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_2 укладено договір банківського вкладу «Класичний строковий» №288516 та останнім внесено на депозитний рахунок НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 20 186,22 євро, що підтверджується платіжним дорученням №424922 від 10.03.2020р. (а.с. 4-9).
З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 20.04.2021р. приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Кривдік О.В., зареєстрованим в Спадковому реєстрі за №200 вбачається, що ОСОБА_1 є спадкоємцем 1/3 частки спадкового майна, зазначеного в заповіті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що складається з 1/2 частки грошових коштів, що належали спадкодавцю на підставі довідки №БТ/086900/2656-20 від 25.11.2020р., виданої філією АТ «Укрексімбанк» в м. Луцьку, а саме: грошових коштів, що знаходяться на депозитному рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у філії АТ «Уксексімбанк» в м. Луцьку 10.03.2020 в сумі 20 226,22 євро станом на 25.11.2020р. та грошових коштів, що знаходяться на рахунку для виплати відсотків по депозиту № НОМЕР_2 , відкритому у філії АТ «Укрексімбанк» в м. Луцьку 10.03.2020р. в сумі 42,21 євро станом на 25.11.2020р. (а.с. 10-11).
Отже, відповідно до вищевказаного свідоцтва, відповідачу по справі ОСОБА_1 належало право на отримання грошових коштів в сумі 3393,95 євро зі спадкового майна.
З копії заяви на видачу готівки № 639445 від 18.06.2021р. вбачається, що відповідачу по справі ОСОБА_1 АТ «Укрексімбанк» на основі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №200 від 20.04.2021р. виплачено 10 181,87 євро (а.с. 12).
З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_4 , згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 20.04.2021р. приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Кривдік О.В., зареєстрованого в Спадковому реєстрі за №195, отримала від АТ «Уксексімбанк» 10 181,86 євро, що підтверджується заявою на видачу готівки №641947 від 18.06.2021р. (а.с. 15, 23).
Як вбачається з наданих письмових доказів, досліджених судом, 27.10.2021р. дружині спадкодавця ОСОБА_8 ОСОБА_5 та сину ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності та свідоцтв про право на спадщину за законом, згідно поданих заяв на видачу готівки №890010 та №889537 від 27.10.2021р., банком виплачено грошові кошти в сумі 11 878,85 євро та 1696,98 євро (а.с. 17, 19, 20, 24, 25).
Як пояснив в судовому засіданні представник позивача адвокат Мірчук В.В., як ОСОБА_4 так і відповідачу ОСОБА_1 позивач надсилав вимогу про повернення безпідставно отриманих коштів в розмірі 6787,92 євро, однак відповідач зазначені кошти не повернув і дана обставина не оспорювалась представником відповідача.
Доказів щодо повернення помилково отриманих коштів, або доказів правомірності отримання грошових коштів в розмірі 6787,92 євро відповідачем суду не надано.
Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.
Спірні правовідносини між сторонами виникли з цивільних відносин та регулюються статтею 1212 ЦК України, оскільки кошти в розмірі 6787,92 євро відповідач отримав від позивача без достатньої правової підстави, що підтверджується наявними у справі доказами.
Згідно із ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
Конструкція ст. 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.
Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.
Враховуючи вказане наявні підстав для застосування до спірних правовідносин положень про кондикційні зобов`язання.
Отже норми ст. 1212 ЦК України застосовуються до позадоговірних зобов`язань.
Для виникнення зобов`язань, передбачених ст. 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулось.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: набуття або збереження майна; набуття або збереження за рахунок іншої особи; відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини.
Верховний Суд у своїй постанові від 17.04.2019р. у справі № 759/1206/17 зазначив, що під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Твердження представника відповідача по справі ОСОБА_1 адвоката Філіповича В.Є. про те, що грошові кошти в сумі 20 226,22 євро, які були розміщені ОСОБА_2 , як депозит банківського вкладу «Класичний строковий» № НОМЕР_3 на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ «Укрексімбанк» є особистою власністю спадкодавця ОСОБА_2 , яке останній прийняв у спадок після смерті ОСОБА_7 , а тому не можуть бути спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , суд до уваги не приймає, оскільки стороною відповідача не надано суду жодного належного та допустимого доказу прийняття ОСОБА_2 від ОСОБА_7 у спадщину будь-якого майна. При цьому приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Кривдік О.В. під час видачі свідоцтва про право власності (№714 від 10.09.2021р.) чітко встановлено, у відповідності до ст. 63 СК України, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , виданим Луцьким міським відділом ЗАГС Волинської області 30.04.1977р. є тим з подружжя, яка пережила чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також слід зазначити, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 згідно свідоцтв право на спадщину за законом є спадкоємцями 1/6 частки (кожен) спадкового майна (грошових коштів) спадкодавця ОСОБА_2 . Дані свідоцтва про право власності та справо на спадщину за законом не змінені та не скасовані (а.с. 17, 19, 20, 100-103).
Відтак, суд встановив відсутність правових підстав на отримання відповідачем по справі ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 6787,92 євро, а тому приходить до висновку, що дані кошти є безпідставно набутим майном, а тому відповідач зобов`язаний повернути ці кошти позивачу.
Щодо твердження сторони відповідача про те, що спадкодавець ОСОБА_2 за час свого життя реалізував своє право, як заповідач на визначення обсягу спадщини і визначив долю свого майна саме відповідачу по справі ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_3 , слід зазначити, що грошові кошти, які були розміщені ОСОБА_2 , як депозит банківського вкладу «Класичний строковий» № НОМЕР_3 на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ «Укрексімбанк» є спільною сумісною власністю спадкодавця ОСОБА_2 та його дружини ОСОБА_5 , яка крім того у відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України входить до першої черги спадкоємців за законом. Згідно ч. 2 ст. 1228 ЦК України, право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним.
Відтак, встановивши відсутність правових підстав на отримання відповідачем по справі ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 6787,92 євро, суд приходить до висновку, що дані кошти є безпідставно набутим майном, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Звертаючись з позовними вимогами, позивач просить стягнути з відповідача по справі 3% річних в розмірі 215, 35 євро за період з 18.06.2021р. (дата отримання відповідачем безпідставно грошових коштів в сумі 6787, 92 євро) по 08.07.2022р. (день звернення до суду з позовом).
Крім того, частина друга статті 1214 ЦК України передбачає, що у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу) на що посилається позивач у позовній заяві.
Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.
Оскільки відповідач набув без достатньої правової підстави грошові кошти, які належали позивачу, та не повернула їх, наявні підстави для застосування до спірних правовідносин положення частини другої статті 625 ЦК України.
У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення.
При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019р. у справі №373/2054/16-ц, провадження №14-446цс18).
Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.
Отже, 3 % річних розраховуються з урахуванням боргу у розмірі 6787,92 Євро, помноженого на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня коли відповідачу по справі були нараховані кошти згідно платіжного доручення, а саме з 18 червня 2021 року до моменту звернення до суду з даним позовом, що становить 386 днів, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році), тобто 215,35 Євро і саме дана сума 3% річних згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахована на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі ст. 1212 ЦК України підлягає стягненню з відповідача в користь позивача. Суд погоджується з розрахунком 3% річних наданих позивачем.
Таким чином, враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «Укрексімбанк» є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному об`ємі. Доказів на спростування заявлених позовних вимог відповідачем до суду не надано.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, з відповідача на користь позивача також слід стягнути понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3131,58 грн., сплачений відповідно до платіжного доручення від 13.07.2022 №335997 (а.с. 39).
Керуючись ст. ст. 2, 4, 13, 15, 76-78, 89, 95, 141, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 11, 15, 509, 525, 625, 1212, 1214, 1261 ЦК України, суд-
У Х В А Л И В:
Позов задовольнити в повному об`ємі.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» кошти в сумі 7003 (сім тисяч три) євро 27 євроцентів, з яких: 6787 (шість тисяч сімсот вісімдесят сім) євро 92 євроценти безпідставно набуті кошти та 215 (двісті п`ятнадцять) євро 35 євроцентів 3% річних за користування грошовими коштами.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» судовий збір в розмірі 3131 (три тисячі сто тридцять одна) гривені 58 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Волинського апеляційного суду безпосередньо або через Ківерцівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач: Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», юридична адреса: м. Київ, вул. Антоновича, буд. 127, індекс 03150, ;

представник позивача: Мірчук Валерій Володимирович, діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №1028 від 11.05.2018р., виданого 13.04.2018р.;

відповідач: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , РНОКПП: НОМЕР_6 ;

представник відповідача: адвокат Філіпович Володимир Євгенійович, свідоцтво про право на зайнятість адвокатською діяльністю №252 видане 31.07.2003 року, юридична адреса м. Луцьк, вул. Б.Хмельницького, 35, каб. 5 Волинської області.

Повний текст судового рішення складено 29 березня 2023 року.

Суддя Ківерцівського районного суду С.В.Поліщук