ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/63/23 Справа № 208/8499/20 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
УХВАЛА

29 березня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Пищиди М.М.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання -Лопакової А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «СЕТАМ», Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_1 про визнання результатів електронних торгів недійсними, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 жовтня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Державного підприємства «СЕТАМ», Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_1 «про визнання результатів електронних торгів недійсними» - задоволено. Визнано недійсними електронні торги по лоту № 349822 з примусової реалізації нерухомого майна: 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , проведені 31.05.2019 року Державним підприємством «СЕТАМ». Визнано недійсним Протокол проведення електронних торгів від 03.06.2019 року по лоту № 349822 складений Державним підприємством «СЕТАМ». Визнано недійсним Акт про проведення електронних торгів (аукціону) з реалізації арештованого майна від 19.06.2019 року по лоту № 349822 складений Заводським відділом ДВС м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Визнано недійсним Свідоцтво про придбання нерухомого майна з електронних торгів (аукціону) за реєстровим № 687 від 21.06.2019 року видане приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Сухопаровой С.Г. на ім`я ОСОБА_1 .. Стягнуто солідарно з Державним підприємством «СЕТАМ», Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 2600 гривень 20 копійок.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 червня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено. Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 04 жовтня 2021 року - скасовано.

22 грудня 2022 року до Дніпровського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення.

Заява мотивована тим, що оскільки апеляційний суд скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове судове рішення, то вирішення питання про відшкодування витрат на правову допомогу належить до його компетенції, а фактичний розмір зазначених витрат в місцевому суді становить 11200 грн, тому просить стягнути із ОСОБА_2 на свою користь грошові кошти у вказаному розмірі.

Також, просить поновити строк на подачу доказів понесених відповідачем витрат на правничу допомогу, посилаючись на те, що у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації та запровадженням в Україні воєнного стану, відповідач та її представник перебували за межами України.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення заяви та ухвалення додаткового судового рішення у справі з огляду на наступне.

Статтею 270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, у випадках якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України, визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що розгляд апеляційної скарги ОСОБА_3 призначався на 22 червня 2022 року.

Про судове засідання призначене на 22 червня 2022 року з приводу розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 була повідомлена, що свідчить про завчасну її обізнаність, як учасника справи, про призначення дати та часу розгляду справи, внаслідок чого остання мала можливість, в силу ст. 360 ЦПК України, заявити про розподіл судових витрат, якщо в неї такі були або мають бути у зв`язку із розглядом справи. Однак зазначеним процесуальним правом остання не скористалася, заяву не подавала, внаслідок чого втратила можливість подавати докази судових витрат, пов`язаних з наданням послуг адвоката протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Враховуючи, що апеляційна скарга розглянута по суті колегією суддів Дніпровського апеляційного суду 22 червня 2022 року, вказане свідчить, що пропуск встановленого ч.8 ст. 141 ЦПК України процесуального строку здійснено без поважних на те причин.

Таку позицію висловила Велика Палата Верховного Суду, приймаючи додаткову постанову від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), якою заяву відповідача про стягнення понесених нею витрат на професійну правничу допомогу залишила без розгляду.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (стаття 126, частина перша статті 127 ЦПК України).

Не відступив від такої позиції Верховний Суд і у своїй постанові від 27 жовтня 2021 року у справі №182/6521/16-ц.

Посилання на поважність причин пропуску строку для подання доказів щодо понесених судових витрат на правничу допомогу, серед яких невчасне отримання копії повної постанови Дніпровського апеляційного суду від 22 червня 2022 року, є безпідставним, оскільки цивільне процесуальне законодавство не пов`язує початок перебігу строку для подання доказів щодо понесених судових витрат, з отриманням повного тексту судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, застосувавши ст. 126, 127, ч.8 ст. 141 ЦПК України, приходить до висновку про залишення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення з вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, без розгляду.

Керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення з вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу - залишити без розгляду.

Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Судді: