МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 484/180/23
Провадження № 22-ц/812/549/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах :

головуючого - Темнікової В.І.,

суддів - Крамаренко Т.В., Тищук Н.О.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрфірма Корнацьких» на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 березня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Маржиної Т.В. в приміщенні того ж суду, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В :

В січні 2023 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Сотську С.О. звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» про розірвання договору оренди земельної ділянки та її повернення.

Позов обґрунтовано тим, що позивачу на праві власності належить земельна ділянки з кадастровим номером :01:000:0210, площею 5,1572 га, яка розташована в межах Кримківської сільської ради Первомайського району (нині територія Первомайської міської ради).

Вказану земельну ділянку позивач успадкував після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За життя ОСОБА_2 уклала договір оренди земельної ділянки з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» 22 грудня 2016 року строком на 49 років, який зареєстрований 22 червня 2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер 35809731.

У зв`язку із переходом до позивача всіх прав і обов`язків щодо зазначених земельних ділянок як до спадкоємця, він має право на отримання орендної плати за договором оренди (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 148 ЗК України, до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

23 лютого 2022 року ОСОБА_1 листом письмово повідомив ТОВ «Агрофірма Корнацьких» в порядку ст. 148-1 ЗК України, що він успадкував земельну ділянку після смерті ОСОБА_2 та просив нарахувати та виплатити орендну плату за користування земельною ділянкою за 2019-2020 роки, але лист 05 квітня 2022 року був повернутий позивачу з відміткою про відмову ТОВ «Агрофірма Корнацьких» від його отримання.

24 червня 2022 року позивач повторно направив лист-повідомлення на адресу ТОВ «Агрофірма Корнацьких» та надав витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

07 липня 2022 року ТОВ «Агрофірма Корнацьких» надала відповідь, в якій запропонувала зазначити реквізити карткового рахунку для перерахування орендної плати або отримати її готівкою в касі товариства.

19 липня 2022 року позивач направив до ТОВ «Агрофірма Корнацьких» заяву із зазначенням реквізитів карткового рахунку для перерахування орендної плати.

Враховуючи ст. 13, 21 ЗУ « Про оренду землі», п. «д» ст. 141 ЗК України підставою для розірвання договору оренди землі є систематична невиплата орендної плати.

Ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідач умови договору не виконує, систематично не сплачує орендну плату, чим позбавив позивача того, на що він розраховував.

Однією із істотних умов договору оренди землі є орендна плата за таким договором. Своєчасне отримання орендної плати є визначальним правом орендодавця та його основним інтересом. Порушення цього інтересу має наслідком завдання шкоди.

За правилами ст. 34 ЗУ «Про оренду землі», у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

П. 9 зазначеного договору оренди передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі шляхом видачі орендодавцю готівкою відповідної грошової суми із каси орендаря або перерахуванням її на банківський рахунок орендодавця.

Відповідно до умов договору оренди земельної ділянки, орендар зобов`язався сплачувати орендну плату до 26 грудня того року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі.

Позивач набув права власності на земельну ділянку, яка передана відповідачу в оренду, 02 червня 2021 року після державної реєстрації.

Отже, саме з цього моменту у позивача виникло право вимагати сплати орендної плати від відповідача.

Порушення строків сплати орендної плати за 2022 рік також має місце, так як вона не внесена у строк до 26 грудня 2022 року.

При цьому, орендна плата за 2020-2021 роки, на момент пред`явлення позову мала б бути виплачена на вимогу позивача. Орендар мав всі необхідні дані про власника земельної ділянки і повинен був виконати свої обов`язки щодо сплати орендної плати.

Таким чином, орендарем допущено порушення обов`язку щодо сплати орендної плати стосовно її строків, що свідчить про наявність систематичного порушення такого обов`язку, що у свою чергу дає підстави для розірвання договору оренди землі (таку позицію висловив Верховний Суд по справі № 709/1089/17 09 грудня 2019 року).

Обов`язок сплачувати орендну плату лежить на орендарю, який повинен капіталізувати її чи в касі підприємства, чи на банківському рахунку орендодавця, чи за загальним правилом зобов`язального права внести на депозит нотаріальної контори.

Посилаючись на викладене, позивач просить достроково розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» від 22 грудня 2016 року строком на 49 років, зареєстрований 22 червня 2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер 35809731, а також зобов`язати ТОВ «Агрофірма Корнацьких» повернути земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0210 площею 5,1572 га, яка розташована в межах Кримківської сільської ради Первомайського району (нині територія Первомайської міської ради), власнику ОСОБА_1 в належному агротехнічному стані відповідно до акту приймання-передачі.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 березня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено. Розірвано договір оренди землі, укладений 22 грудня 2016 року між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких», зареєстрований 22 червня 2017 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, індексний номер 35809731.

Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» повернути земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,1572 га з кадастровим номером :01:000:0210, яка розташована в межах Кримківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, власнику ОСОБА_1 в належному агротехнічному стані відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки.

Стягнуто з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на користь ОСОБА_1 на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору 2 147 грн 20 к.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що 22 грудня 2016 року між ОСОБА_2 в особі ОСОБА_3 , який діяв на підставі довіреності, та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» в особі заступника генерального директора Ложкар Зінаїди Дмитрівни, був укладений договір оренди землі строком на 49 років, починаючи з 01 січня 2017 (а.с. 11-12). Вказаний договір зареєстрований 22.06.2017 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, індексний номер 35809731.

Згідно договору ОСОБА_2 передала відповідачу в оренду земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,1572 га з кадастровим номером :01:000:0210, що розташована в межах території Кримківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. З часу укладення договору і до теперішнього часу вищевказана земельна ділянка знаходиться в фактичному користуванні ТОВ «Агрофірма Корнацьких».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , 1932 року народження, померла.

Після смерті ОСОБА_2 позивач успадкував земельну ділянку площею 5,1572 га з кадастровим номером :01:000:0210, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.06.2020 (а.с. 15). Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_1 02.06.2020 зареєстрував право власності на зазначену вище земельну ділянку.

З часу відкриття спадщини на зазначену земельну ділянку позивач набув статусу орендодавця за договором оренди землі, укладеним її попереднім власником, тобто набув усіх прав та обов`язків за договором оренди, в тому числі й право на отримання орендної плати.

Пунктом 9 вказаного договору визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі шляхом видачі орендодавцю, або його уповноваженому представнику, готівкою відповідної грошової суми із каси Орендаря або перерахуванням її на банківський рахунок орендодавця. Щорічний розмір орендної плати становить (з урахуванням прибуткового податку, який сплачується відповідно до вимог законодавства) фіксовану грошову суму, яка сягає 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що орендується, що на момент укладення договору становить 1 236 грн 96 к.

Згідно з пунктами 11 та 12 договору орендна плата вноситься у такі строки: щорічно до 26 грудня того року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі; передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами.

Також, згідно з пунктом 38 договору його дія припиняється, зокрема, шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з пунктом 40 договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

23 лютого 2022 року в порядку виконання положень ч.3 ст. 148-1 ЗК України позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою до ТОВ «Агрофірма Корнацьких», в якій повідомив про набуття права власності на орендовану ним земельну ділянку та просив виплатити йому орендну плату за 2019-2021 роки. Заява була направлена рекомендованим листом з повідомленням, трек відправлення 951 (а.с. 13, 14). Відповідач відмовився від отримання вказаного листа (заяви), що підтверджується довідкою пошти про причини повернення/досилання від 05.04.2022, яка додана до конверта та повідомлення пошти, адресованих товариству (а.с. 17).

24 червня 2022 року позивач повторно звернувся із заявою до відповідача. Відповідно до листа - відповіді від 07.07.2023 (а.с. 19) відповідачем вказано позивачу на порушення ч. 3 ст. 148-1 ЗК України та запропоновано зазначити реквізити карткового рахунку в банку для перерахування орендної плати або отримати кошти готівкою в касі товариства. У відповідь на вказаний лист позивач надав відповідачу такі реквізити карткового рахунку в банку, вказавши їх у своїй заяві від 19.07.2022 (а.с. 20).

Тому суд дійшов висновку, що ТОВ «Агрофірма Корнацьких» було відомо про перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування до ОСОБА_1 , також достовірно було відомо про місцезнаходження позивача, оскільки така інформація була наявна у його попередніх заявах.

Після звернення до ТОВ «Агрофірма Корнацьких» відповідач був зобов`язаний провести розрахунок по орендній платі, однак доказів сплати орендної плати за 2019-2021 роки позивачу відповідач суду не надав. Орендар не погоджував з орендодавцем перенесення терміну виплати орендної плати.

Товариство не оспорює, що орендна плата не виплачена, проте вважає, що це пов`язано з ухиленням позивача від її отримання.

Однак, відповідач не надав жодного доказу на підтвердження факту спроби сплатити орендну плату та факту ухилення позивача від отримання такої плати, зокрема, що орендодавцю було запропоновано, але він відмовився від отримання орендних платежів або орендар вживав інших заходів щодо виплати орендної плати, але не мав можливості її сплатити, у тому числі шляхом переказу коштів за місцем проживання позивача або шляхом внесення грошових коштів на депозит нотаріуса, нотаріальної контори, якщо не знав куди відправляти кошти на виконання договірного зобов`язання.

Сплата орендної плати є обов`язком відповідача відповідно до умов договору. Матеріали справи не містять даних про умисне ухилення позивача від отримання орендної плати та вчинення будь-яких дій з боку відповідача для належного виконання ним обов`язку щодо сплати орендної плати.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків (а.с.28) станом на 27.01.2023 ТОВ «Агрофірма Корнацьких» не виплачувало ОСОБА_1 орендну плату за 2019-2021 роки.

Проаналізувавши ст. 2, 13,15,21, 22,24,32, 43 ЗУ « Про оренду землі», п. «д» ст. 141 ЗК України у сукупності з наведеними обставинами, суд першої інстанції вважав встановленим систематичне (більше ніж два рази) порушення ТОВ «Агрофірма Корнацьких» виплати орендної плати (за 2019, 2020, 2021 роки), що є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє сторону договору можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа, що свідчить про наявність передбачених законом підстави для розірвання договору землі, укладеного 22.12.2016 між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких», та повернення земельної ділянки теперішньому власнику - ОСОБА_1 .

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ТОВ «Агрофірма Корнацьких» звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову.

В апеляційній скарзі зазначає, що ними вживалися заходи для отримання позивачем орендної плати. Зокрема, у відповідь на лист позивача від 24.06.2022 року товариство листом №17/юр від 07.07.2022 року попросило позивача надати ІВАN номер для перерахування орендної плати, заповнивши належним чином відповідну заяву, що додавалася до вказаного листа. При цьому у листі №17/юр від 07.07.2022 року було зазначено також про інший спосіб отримання орендної плати, та залишено контактний номер телефону спеціаліста апелянта.

Слід зазначити, що кожна держава самостійно встановлює структуру номера рахунку IВАN згідно з вимогами стандарту ISO 13616. Для України IВАN складається із 29 літерно-цифрових символів: коду країни, контрольного розряду, коду ID НБУ та номера рахунку.

Проте, позивачем було проігноровано запропоновані відповідачем способи отримання орендної плати, а у відповідній заяві позивача було зазначено незрозумілий набір цифр, не зазначено контактний номер телефону для пришвидшення вирішення цього питання.

За приписами частини першої статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідно до пункту 42 Договору оренди землі з Агрофірмою сторона яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини.

На думку ТОВ «Агрофірма Корнацьких», суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку проте, що у апелянта була наявна вся інформація щодо сплати орендної плати позивачу, що вплинуло на прийняття необґрунтованого рішення.

Крім того, апелянт вважає, що судом першої інстанції порушено норми статей 263, 265 ЦПК України, оскільки не було надано належної правової оцінки листу ТОВ «Агрофірма Корнацьких» за №17/юр від 07.07.2022року, та заяві позивача від 19.07.2022, яка не містить реквізитів рахунку в їх розумінні, а містить незрозумілий набір цифр, що не дало можливості відповідачу перерахувати кошти.

Від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що систематична несплата орендної плати у строки передбачені договором оренди, тобто систематичне порушення умов договору оренди, є підставою для розірвання такого договору.

23 лютого 2022 року ОСОБА_1 листом письмово повідомив ТОВ «Агрофірму Корнацьких» в порядку ст. 148-1 ЗК України, що він успадкував земельну ділянку після смерті ОСОБА_2 та просив нарахувати та виплатити орендну плату за користування земельною ділянкою за 2019-2020 роки. Але, даний лист 05.04.2022 року був повернутий позивачу з відміткою про відмову ТОВ «Агрофірма Корнацьких» в його отриманні.

24.06.2022 року ОСОБА_1 направив відповідно до ст. 148-1 ЗК України орендарю повідомлення про перехід до нього як спадкоємця прав власності на земельну ділянку та прав і обов`язків за договором оренди від 22.12.2016 року укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких», зазначивши свою адресу проживання, кадастровий номер земельної ділянки, її площу, місце розташування.

В даному листі ОСОБА_1 просив нарахувати орендну плату за 2019-2021 роки та повідомити час, коли її можна отримати в касі господарства, як передбачено умовами договору (п. 9). Разом із повідомлення було направлено витяг з Державного реєстру прав власності, де зазначено ідентифікаційний код ОСОБА_1 . Повідомлення було направлено рекомендованим листом із повідомленням про вручення. ТОВ «Агрофірма Корнацьких» вище зазначені обставини в суді першої інстанції не оспорювало.

07.07.2022 року ОСОБА_1 отримав лист від ТОВ «Агрофірма Корнацьких», в якому товариство підтвердило, що отримало повідомлення від ОСОБА_1 від 24.06.2022 року, де зазначило, що позивач не надав платіжних реквізитів. В цьому ж листі відповідач вказав ІПН позивача.

19.07.2022 року ОСОБА_1 направив до ТОВ «Агрофірма Корнацьких» заяву із реквізитами карткового рахунку для перерахування орендної плати. До позовної заяви були додані докази отримання ТОВ «Агрофірмою Корнацьких» заяви від 19.07.2022 року.

Однак, жодної відповіді отримано ОСОБА_1 не було, так як і орендна плата на даний час за 2019-2021 роки не виплачена. І вже за 2022 рік також не виплачена.

Про те, що в заяві ОСОБА_1 були зазначені «незрозумілий набір цифр» відповідач не повідомив позивача. Якщо відповідачу був незрозумілий картковий рахунок позивача, то він мав можливість уточнити його до строку передбаченого в договорі оренди про виплату орендної плати, перерахувати поштовим переказом, так як місце проживання, засоби зв`язку відповідачу добре відомі.

Тому вважає, що доводи апелянта, що позивач не звернувся до каси підприємства для отримання орендної плати та не повідомив банківський рахунок є надуманими, оскільки останній виконав всі вимоги орендаря для своєчасної виплати орендної плати.

Жодних дій на виконання договору відповідач не зробив та не надав доказів, що він здійснив всі залежні від нього дії направлені на своєчасну виплату орендної плати, а також доказів навмисного ухилення орендодавця від її отримання.

Відповідно до ст. 614 ЦПК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів, що систематична невиплата орендної плати була пов`язана з відмовою позивача від її отримання або внаслідок іншої винної поведінки останнього. Навпаки ОСОБА_1 виконав всі вимоги відповідача, щоб останній безпосередньо міг сплатити орендну плату.

Таким чином вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду.

Учасники процесу до судового засідання не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, просили розглядати справу у їх відсутність.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні ( ст.263 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин ( ст. 264 ЦПК України).

Рішення суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач після отримання інформації від позивача в порядку виконання вимог ч.3 ст. 148-1 ЦК України про перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування та маючи достовірні дані про місцезнаходження позивача, його ПІН та номер карткового рахунку, був зобов`язаний провести розрахунок по орендній платі, однак доказів сплати орендної плати за 2019-2021 роки ОСОБА_1 відповідач суду не надав. При цьому орендар не погоджував з орендодавцем перенесення терміну виплати орендної плати. Товариство не оспорює, що орендна плата не виплачена, проте вважає, що це пов`язано з ухиленням позивача від її отримання. Орендна плата за 2022р також не виплачена. Тому суд вважав доведеним позивачем факт систематичної несплати відповідачем орендної плати за користування земельною ділянкою згідно договору оренди, що є підставою для розірвання договору оренди.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що 22 грудня 2016 року між ОСОБА_2 в особі ОСОБА_3 , який діяв на підставі довіреності, та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» в особі заступника генерального директора Ложкар Зінаїди Дмитрівни, був укладений договір оренди землі строком на 49 років, починаючи з 01 січня 2017р.

Згідно договору ОСОБА_2 передала відповідачу в оренду земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,1572 га з кадастровим номером :01:000:0210, що розташована в межах території Кримківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. З часу укладення договору і до теперішнього часу вищевказана земельна ділянка знаходиться в фактичному користуванні ТОВ «Агрофірма Корнацьких».

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 , 1932 року народження, померла.

Після смерті ОСОБА_2 позивач успадкував земельну ділянку площею 5,1572 га з кадастровим номером :01:000:0210 та відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 02.06.2020 зареєстрував право власності на зазначену вище земельну ділянку.

Переглядаючи рішення в межах доводів апеляційної скарги, надаючи оцінку зібраним у справі доказам, визначаючи юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною другою статті 792 ЦК України передбачено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України та Законом України «Про оренду землі».

Згідно з частиною першою статті 6, статті 35 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Спори, пов`язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Частина 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» визначає, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Відповідно до частин першої, третьої статті 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України).

Частиною 3 статті 1223 ЦК України визначено, що спадщина належить спадкодавцю від дня відкриття спадщини. Тобто датою оформлення спадщини, а саме отримання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не може обмежуватись можливість реалізації належних спадкоємцю прав власника від дня відкриття спадщини.

На виконання положень статті 148-1 ЗК України, спадкоємець (новий орендодавець) повинен повідомити орендаря про прийняття ним спадщини та про перехід до нього прав та обов`язків за договором оренди.

Отже, законом встановлено обов`язок особи у разі набуття права власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді на підставі чинного договору оренди землі, повідомити орендаря про факт переходу права власності на земельну ділянку, а також надати інформацію, що дозволить орендарю виконувати обов`язок зі сплати орендної плати, а також інші умови договору.

Дотримання вищевказаних дій для власника, до якого перейшло право власності на земельну ділянку, є важливим етапом, спрямованим для налагодження виплати орендної плати за укладеним до переходу права власності договором.

Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі № 146/350/20, від 28 квітня 2021 року у справі № 341/245/19.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частинами першою і другою статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки).

При цьому систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто неналежне виконання умов договору як і невиконання, також є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Саме про таке застосування зазначених норм права йде мова в висновку Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеному в постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18).

Отже, за загальним правилом у разі наявності вини орендаря у систематичній несплаті орендної плати (два та більше випадки) орендодавець має право вимагати розірвання договору оренди землі.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з частиною першою статті 229 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Відповідно до наведених правових норм доказування - це діяльність, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. У разі недостатності доказів суд вправі запропонувати подати докази тій стороні, яка несе обов`язок з доказування.

Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що у разі його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалася заінтересована сторона, неіснуючим чи, навпаки, як це має місце при використанні презумпції, - існуючим, якщо інше не доказано другою стороною.

Пунктом 9 спірного договору оренди визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі шляхом видачі орендодавцю, або його уповноваженому представнику, готівкою відповідної грошової суми із каси Орендаря або перерахуванням її на банківський рахунок орендодавця.

Отже сторонами в договорі визначено способи сплати орендної плати.

Позивачем долучено до матеріалів справи докази часткового виконання обов`язку, передбаченого ч.3 ст. 148-1 ЦК України.

Так, позивач, отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 02.06.2020 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0210 площею 5,1572 га та зареєструвавши право власності на зазначену вище земельну ділянку, тільки в 2022 року звернувся до відповідача з листом, в якому проінформував останнього про перехід права власності на земельну ділянку до нього та просив нарахувати та виплатити через касу товариства орендну плату за 2019-2021р., що свідчить про відсутність винної поведінки відповідача в невиплаті орендної плати за цей період часу протягом 2019р.,2020р. та 2021р.

У відповідь на повідомлення позивача від 24.06.2022р., відповідач листом від 07.07.2022р. повідомив позивача про необхідність повідомлення актуальних банківських реквізитів із зазначенням рахунку IBAN ( UA……) для перерахунку виплат за користування земельною ділянкою, що оформлена позивачем у власність. Для цього йому було запропоновано заповнити Зразок заяви, який було йому надіслано, або написати заяву у довільній формі, але до заяви обов`язково додати довідку банку з реквізитами, або з`явитися до товариства за адресою АДРЕСА_1 в робочі дні з обов`язковим попередженням спеціаліста за 2 дні до візиту, якщо він бажає отримати кошти у готівковій формі.

Після цього позивач не вивив бажання отримати орендну плату у готівковій формі через касу, а направив відповідачу заяву від 19 липня 2022р. , в якій просив виплачувати належну йому орендну плату на банківський рахунок.

При цьому у відповідь на лист від 07.07.2022р. позивач не заповнив заяву, яка йому була надіслана, а написав довільну заяву від 19.07.2022р., в якій вказав тільки картковий рахунок, а не актуальні банківські реквізити із зазначенням рахунку IBAN ( UA……), не надав він також довідку з банку з відповідними реквізитами, що позбавило відповідача можливості впевнитися, що даний картковий рахунок належить саме позивачу, в якому відділенні та якого саме банку він відкритий, тощо.

Слід зазначити, що кожна держава самостійно встановлює структуру номера рахунку IВАN згідно з вимогами стандарту ISO 13616. Для України IВАN складається із 29 літерно-цифрових символів: коду країни, двозначного контрольного номеру, ідентифікатора коду банку, коду, який вказує на відділення банку, та номера внутрішнього банківського рахунку.

Номер IBAN використовується для безпечного переказу коштів під час внутрішніх та міжнародних транзакцій. Система була розроблена для зменшення помилок маршрутизації платежів та будучи стандартизованою скорочує затримки переводів, помилки платежів і усуває пов`язані з ними банківські збори. Код IBAN використовується для ідентифікації визначеного номера рахунку (тобто банківського рахунку отримувача), включаючи країну банка-отримувача і відділення банку. Тобто, він включає в себе всю необхідну інформацію для здійснення переказу коштів: номер рахунку, найменування банку, відділення банку і код країни.

Отже, номер карткового ранку, який зазначив позивач в заяві від 19 липня 2022 року, є тільки однією складовою частиною інформації, яка необхідна для здійснення безпечного банківського переказу коштів.

Заперечуючи проти заявлених у справі вимог та на підтвердження того, що відповідачем вчинялись заходи, направлені на сприяння позивачу в отриманні орендної плати, ТОВ «Агрофірма Корнацьких» надала лист від 07.07.2022р. щодо надання позивачем необхідної інформації для здійснення виплати орендну плату на банківський рахунок, а також вказала де, коли і за яких умов позивач може отримати орендну плату в касі товариства, що свідчить про наміри відповідача виконати свій обов`язок по сплаті орендної плати. Проте, позивачем фактично було проігноровано запропоновані відповідачем способи отримання орендної плати.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач дійсно допустив затримку у виплаті орендної плати, так як не сплатив до 26 грудня 2022р. орендну плату за 2022р. та не виплатив заборгованість, яка виникла за період з 2019 по 2021роки, однак, зазначені обставини зумовлені діями орендодавця, який створив перешкоди для належного виконання орендарем обов`язку зі сплати орендної плати, оскільки у справі відсутні докази, які підтверджували б факт належного виконання позивачем законодавчо визначеного обов`язку, передбаченого частиною 3 статті 148-1 ЗК України.

Відповідно до пункту 42 договору оренди, сторона яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини.

За такого, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги, оскільки затримка зі сплати орендної плати зумовлена діями орендодавця, який створив перешкоди для належного виконання орендарем обов`язку зі сплати орендної плати, а не з вини орендаря.

Приймаючи остаточне рішення у справі колегія суддів враховує також правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 30 червня 2020р. у справі № 545/262/18.

Таким чином, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції неповно дослідив наявні у справі докази, у зв`язку з чим не дав належної оцінки доводам відповідача та наданим ним доказам згідно зі статтями 76-78, 81, 89 ЦПК України, неправильно встановив обставини справи, визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, внаслідок чого ухвалив судове рішення, яке не відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягав застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина 2 статті 376 ЦПК України).

За приписами частини 3 статті 376 ЦПК України неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

На підставі викладеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» задовольнити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 березня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» про розірвання договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» від 22 грудня 2016 року строком на 49 років, зареєстрованого 22 червня 2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер 35809731, а також про зобов`язання ТОВ «Агрофірма Корнацьких» повернути земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0210 площею 5,1572 га, яка розташована в межах Кримківської сільської ради Первомайського району (нині територія Первомайської міської ради), ОСОБА_1 в належному агротехнічному стані відповідно до акту приймання-передачі відмовити.

Постанова набирає законної сили негайно з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складання її повного тексту до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови складено 12 червня 2023 року