ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 червня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 734/2355/21

Головуючий у першій інстанції - Іванюк Т. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/723/23

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Мамонової О.Є.,

суддів: Висоцької Н.В., Онищенко О.І.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа: Акціонерне товариство «Страхова група «ТАС»,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 07 березня 2023 року (повний текст складено 16.03.2023) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, стягнення збитків та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з останнього на її користь:

1) матеріальні збитки в розмірі 130 248,73 грн, з яких:

- 7 800,00 грн витрат за доставку пошкодженого автомобіля з місця ДТП до місця проведення ремонту;

- 34 853,05 грн витрат на ремонт автомобіля;

- 3 595,68 грн витрат на проведення експертної оцінки матеріального збитку;

- 84 000,00 грн в якості відшкодування втраченого товару (меду липового);

2) моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн;

3) судові витрати в розмірі 8 532 грн, з яких 3 532 грн судового збору та 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Позов обґрунтовувала тим, що вона є власником транспортного засобу ГАЗ 330023, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

25.08.2020 на автодорозі Київ-Чернігів-Нові Яриловичі сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої відбулось зіткнення її автомобіля, під керуванням ОСОБА_3 , з автомобілем FORD KUGA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , за кермом якого знаходився ОСОБА_2 , який постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 15.09.2020 визнаний винним у даному ДТП. У результаті ДТП транспортні засобі отримали механічні пошкодження.

Позивачка зазначала, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент скоєння ДТП була застрахована в АТ «Страхова група «ТАС».

На підставі заявок АТ «Страхова група «ТАС» 18.09.2020 складено висновок експертного товарознавчого дослідження № 63-Р/75/0/0820 автомобіля ГАЗ 33023, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в непошкодженому стані, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля склала 56 137,20 грн, а 28.08.2020 складений висновок експертного товарознавчого дослідження № 77-R/74/8/0820 автомобіля ГАЗ 33023, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в пошкодженому стані, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля склала 9 891,25 грн.

АТ «Страхова група «ТАС» здійснено позивачці виплату страхового відшкодування в загальній сумі 52 506,95 грн.

Указувала, що фактично у зв`язку з ДТП вона зазнала матеріальних збитків на суму 182 755,68 грн, а отже, різниця між реальними збитками та сумою страхового відшкодування складає 130 248,73 грн.

Також указувала, що внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, вона зазнала моральних страждань у вигляді стресу після зіткнення автомобілів, позивачка змушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя, витрачати час та грошові кошти, захищаючи свої інтереси в суді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, вирішувати питання щодо отримання страхового відшкодування, позбавлена можливості певний час використовувати свій автомобіль з метою здійснення господарської діяльності (закупка та перевозка меду).

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 07 березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 126,14 грн та 2 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про повне задоволення позову, стягнути з відповідача судові витрати.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1194 ЦК України ОСОБА_1 має право вимоги до винної особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у разі, якщо страхової виплати недостатньо для повного відшкодування шкоди.

Уважає, що жодним законом не обмежено право позивача визначати, яким саме чином він має намір відновити свої порушене право, шляхом відшкодування збитків від особи, яка їх завдала чи від страховика, з яким така особа уклала договір.

Указує на те, що в матеріалах справи є докази фактичного понесення нею витрат на ремонт автомобіля, а отже, наявні підстави для повного відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити оскаржуване рішення суду без змін, не погоджуючись з позицією позивачки про стягнення з відповідача вартості ремонту автомобіля, як такою, що є безпідставною та необґрунтованою з огляду на те, що розмір шкоди встановлюється на рівні дійсної вартості заподіяного матеріального збитку, що визначається експертним шляхом і дорівнює сумі вартості відновлюваного ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Тобто пред`явлення особою вимоги про виплату страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлюваного ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу є неправомірним.

Витрати за доставку пошкодженого автомобіля з місця ДТП до місця проведення ремонту та витрати на проведення оцінки завданого збитку відшкодовуються страховиком, а тому не підлягають стягненню з відповідача (винної особи).

Щодо вимоги про відшкодування шкоди, завданої втратою товару (меду липового), то і ця вимога є необґрунтованою, оскільки у матеріалах справи відсутні докази пошкодження або знищення вказаного майна, а є лише докази приналежності меду позивачці у кількості 1 680 кг на суму 84 000,00 грн.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Апеляційний суд не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ч. 4 статті 376 Кодексу).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 130 248,73 грн, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не має права вимоги до винуватця ДТП до відповідного звернення із заявою до страховика про виплату страхового відшкодування, оскільки покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

З висновком районного суду про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення 84 000,00 грн в якості відшкодування втраченого товару (меду липового) з наведених вище мотивів апеляційний суд погоджується.

Однак, апеляційний суд вважає, що висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування 7 800,00 грн витрат за доставку пошкодженого автомобіля з місця ДТП до місця проведення ремонту, 34 853,05 грн витрат на ремонт автомобіля, 3 595,68 грн витрат на проведення експертної оцінки матеріального збитку, районний суд дійшов з помилкових мотивів.

Судом установлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля ГАЗ року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а. с. 17-18 т.1).

25 серпня 2020 року о 02:00 на автодорозі Київ - Чернігів - Нові Яриловичі, Чернігівська область, Козелецький район/86 км, рухаючись з с. Лемеші в бік смт. Козелець, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки Ford Kuga, реєстраційний номер НОМЕР_2 , порушив п. 2.3 (Б), п. 13.1 Правил дорожнього руху України, а саме, відволікся від керування транспортного засобу та не дотримав безпечної дистанції, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем ГАЗ 330023, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 15.09.2020 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у сумі 340 грн (а. с. 19 т.1).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в АТ «Страхова група «ТАС» (приватне) згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО 6463475, за яким страхова сума (ліміт) за шкоду, заподіяну майну становить 130 000,00 грн, франшиза - 1 500,00 грн (а. с. 38 т.2).

26.08.2020 представником страховика оглянуто автомобіль ГАЗ 33023, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за результатами огляду складено акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) (а. с. 49 т.2).

28.08.2020 на виконання заявки АТ «Страхова група «ТАС» №18469/35/2020/53 ФОП ОСОБА_4 проведено автотоварознавче дослідження, за результатом якого складено висновок № 77-R/74/8/0820, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля ГАЗ 330023, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_3 , в пошкодженому стані складає 9 891,25 грн станом на 25.08.2020 (а. с. 52-59 т.2).

18.09.2020 на виконання заявки АТ «Страхова група «ТАС» №18469/35/2020/53 ФОП ОСОБА_4 проведено автотоварознавче дослідження, за результатом якого складено висновок № 63-Р/75/0/0820, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля ГАЗ 330023, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_3 , на дату 25.08.2020 в непошкодженому стані складає 56 137, 20 грн (а. с. 41-48 т.1).

Витрати позивачки за послуги евакуатора ФОП ОСОБА_5 згідно з актом виконаних робіт № 8 від 25.08.2020 та товарним чеком, склали 7 800,00 грн (а. с. 94, 95 т.1).

02.09.2020 ОСОБА_1 звернулась до АТ «Страхова група «ТАС» із заявою про страхове відшкодування (а. с. 39-40 т.2).

06.10.2020 та 13.04.2021 АТ «Страхова група «ТАС» виплатила ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 44 745, 95 грн та 7 761,00 грн відповідно (а. с. 27, 86 т.1), а всього сумі 52 506,95 грн.

Згідно письмових пояснень АТ «Страхова група «ТАС» розрахунок розміру матеріального збитку (страхового відшкодування) ОСОБА_1 проведено відповідно до п. 2 ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто як за фізично знищений транспортний засіб, наступним чином: 56 137,20 грн (вартість автомобіля в непошкодженому стані) - 9 891, 25 грн (вартість автомобіля в пошкодженому стані) + 7 800,00 грн (витрати на послуги евакуатора) - 1 500,00 грн (франшиза) = 52 545,95 грн (а.с. 37 т. 2).

На підтвердження позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди позивачкою надано:

- виконаний судовим експертом Варухою В.О. на її замовлення висновок № 53/2020 експертного автотоварознавчого дослідження від 20.10.2020, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля ГАЗ 330023, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_3 , станом цін на час настання ДТП, без урахування ПДВ складає 82 632,00 грн; вартість відновлювального ремонту на усунення пошкоджень завданих автомобілю внаслідок ДТП, без урахування ПДВ, складає 62 002,95 грн; розмір матеріального збитку завданого власнику автомобіля, без урахування ПДВ, складає 51 097,76 грн (а. с. 32-85 т.1);

- копію чека про оплату послуг експерта ОСОБА_6 на суму 3 595,68 грн (а. с. 29-31 т. 1).

- копії акту приймання-передачі наданих послуг від 18.05.2021 № 3, рахунок № 3 від 05.05.2021 та товарний чек № 18/5, видані ФОП ОСОБА_7 , про надані послуги з ремонту автомобіля ГАЗ 330023, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на суму 87 360,00 грн (а. с. 89-91 т.1).

- виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем (а. с. 96 т. 1);

- копію накладної від 24.08.2020 № 24/08, закупівельного акту від 24.08.2020 № 1 та розписки на отримання коштів ОСОБА_1 від ОСОБА_8 в сумі 84 000,00 грн за 1 680 кг липового меду (а. с. 97-99 т. 1).

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 2 статті 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян на підставі Конституції України гарантується.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в частині 1 статті 1166 ЦК України, де вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За змістом статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 1 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 № 85/96-ВР передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до п. 9.1 статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Згідно з п. 16 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону № 1961-ІV визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до статті 30 Закону № 1961-ІV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (п. 30.1).

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (п. 30.2).

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах: від 09.12.2020 у справі № 759/5414/17, від 04.11.2020 у справі № 299/3583/15-ц, від 05.08.2020 у справі № 362/3680/17, від 14.07.2020 у справі № 525/1592/18.

Як зазначалось вище, із відповіді АТ «Страхова група «ТАС» від 04.10.2022 вбачається, що страхова компанія виплатила позивачці страхове відшкодування як за фізично знищений автомобіль, тобто різницю між вартістю транспортного засобу до (56 137,20 грн) та після (9 891,25 грн) дорожньо-транспортної пригоди, з урахуванням витрат на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (7 800,00 грн), за вирахуванням франшизи (1 500,00 грн), сумі 52 545,95 грн.

Позивачка таке рішення страхової компанії не оспорювала, будь-яких вимог щодо неправомірності визнання АТ «Страхова група «ТАС» належного їй транспортного засобу фізично знищеним не заявляла.

Враховуючи, що страхова виплата ОСОБА_1 проведена страховою компанією як за фізично знищений автомобіль відповідно до положень статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положень статті 1194 ЦК України.

Відтак, у даному випадку у ОСОБА_2 не виникло обов`язку щодо сплати ОСОБА_1 суми 87 360,00 грн за проведений нею ремонт автомобілю.

Також відсутні підстави для відшкодування 7 800,00 грн витрат на послуги евакуатора, оскільки такі витрати, як встановлено судом апеляційної інстанції, відшкодовані позивачці страховою компанією.

Суд першої інстанції помилково вважав, що при виплаті страхового відшкодування АТ «Страхова група «ТАС» було визнано та враховано висновок № 53/2020 експертного автотоварознавчого дослідження від 20.10.2020, виконаний судовим експертом Варухою В.О. на замовлення ОСОБА_1 .

Як вбачається з матеріалів страхової справи, виплата страхового відшкодування ОСОБА_1 АТ «Страхова група «ТАС» здійснена на підставі висновків автотоварознавчих досліджень від 28.08.2020 за № 77-R/74/8/0820 та від 18.09.2020 за № 63-Р/75/0/0820, виконаних за заявками АТ «Страхова група ФОП ОСОБА_4 (а.с. 38-62 т. 2)

Відтак є безпідставними вимоги позивачки про стягнення витрат на проведення експертної оцінки для встановлення матеріального збитку експертом ОСОБА_6 у сумі 3 595,68 грн.

Саме з цих мотивів суд першої інстанції мав відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про про відшкодування 7 800,00 грн витрат за доставку пошкодженого автомобіля з місця ДТП до місця проведення ремонту, 34 853,05 грн витрат на ремонт автомобіля, 3 595,68 грн витрат на проведення експертної оцінки матеріального збитку.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що районний суд зробив правильний висновок про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог ОСОБА_1 , проте, помилився щодо мотивів такого рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо незгоди з рішенням суду в цій частині не є слушними з огляду на встановлені обставини справи.

Що стосується висновків суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення з відповідача 84 000,00 грн в якості відшкодування втраченого товару (меду липового), то в цій частині рішення відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст. 28 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна майну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого.

Згідно з 35.1. вказаного Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

До заяви додаються, серед іншого додається документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну (п. 35.2).

Як правильно встановив суд першої інстанції та не заперечувалось стороною відповідача, АТ «Страхова група «ТАС» не відмовляла ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування за шкоду, завдану вказаному майну, оскільки останньою відповідна заява про страхове відшкодування до страховика не подавалась, отже, районний суд обґрунтовано відмовив ОСОБА_1 у задоволенні вказаної вимоги.

Доводи апеляційної скарги про те, що жодним законом не обмежено право позивача визначати, яким саме чином він має намір відновити свої порушене право, шляхом відшкодування збитків від особи, яка їх завдала чи від страховика, з яким така особа уклала договір є хибними з огляду на те, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 ІV), що підтверджує правий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі № 754/1108/15-ц.

Задовольняючи частково позовну вимогу ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, суд погодився з тим, що позивачка зазнала моральних страждань внаслідок ДТП, проте зменшив заявлений до відшкодування розмір враховуючи засади розумності, виваженості і справедливості до 5 000 грн.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви в добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим кодексом.

Проте розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнала позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Беручи до уваги, що позивачка зазнала моральних страждань, які виявились у вигляді стресу після ДТП, вона була змушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя та витрат часу і грошових коштів, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про доведення цих вимог, а також погоджується з визначеним судом розміром відшкодування, який відповідає принципам розумності, справедливості, обсягу душевних страждань.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 07 березня 2023 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди у вигляді витрат за доставку пошкодженого автомобіля з місця ДТП до місця проведення ремонту, витрат на ремонт автомобіля та витрат, понесених на проведення експертної оцінки матеріального збитку підлягає зміні з викладенням його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 376 ч. 1 п. 1, 4, ч. 4, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 07 березня 2023 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди у вигляді витрат за доставку пошкодженого автомобіля з місця ДТП до місця проведення ремонту, витрат на ремонт автомобіля та витрат, понесених на проведення експертної оцінки матеріального збитку - змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча О.Є. Мамонова

Судді: Н.В. Висоцька

О.І.Онищенко