СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/25139/21

пр. № 2/759/429/23

06 червня 2023 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді: Шум Л.М.

за участю секретаря: Сукайло Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору : Служба у справах дітей та сім"ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання недійсним договору та застосування наслідків недійсності правочину , суд-

ВС Т А Н О В И В:

08.11.2021 року представник позивача ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо"-адвокат Васильєва І.В. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору та застосування наслідків недійсності правочину.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що є кредитором ОСОБА_1 за кредитним договором №1210-ф від 02.06.2008 року на підставі договору № 2227/К про відступлення прав вимоги від 15.04.2020 року, що підтверджується судовими рішеннями у справі № 761/18567/20.

Наявність простроченої кредитної заборгованості підтверджується судовими рішеннями у справах № 759/15639/13-ц та № 759/4755/19.

Під час пошуку майна боржника, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості, ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" стало відомо, що ОСОБА_1 не належить жодне нерухоме майно, а єдина квартира була нею відчужена на користь близьких родичів - матері ОСОБА_2 та сина ОСОБА_3 .

Позивач вважає, що договір дарування квартири від 25.03.2021 року, укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Івановою С.М. за реєстровим №223, вчинений боржником на шкоду кредитору з метою унеможливлення звернення стягнення на майно в рахунок погашення боргу, а тому є недійсним на підставі загальних засад цивільного законодавства та недопустимості зловживання правами.

До позовної заяви були додані заява про забезпечення позову та клопотання про витребування доказів.

Ухвалою суду від 09.11.2021 року по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче провадження по справі.

Ухвалою суду від 09.11.2021 року задоволено заяву представника позивача ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" - Васильєвої І.В. про забезпечення позову у справі.

13.12.2021 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким вона просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки вважає, що ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" не може бути позивачем по цій справі, а оспорюваний договір не є фраудаторним правочином, оскільки вчинений до відкриття виконавчого провадження та внесення її до Єдиного реєстру боржників.

26.01.2022 року від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Кострюкова В.І. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

22.09.2022 року від представника позивача ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" адвоката Васильєвої І.В. надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

22.09.2022 року від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Кострюкова В.І. надійшло клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Службу у справах дітей та сім"ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації.

Ухвалою суду від 22.09.2022 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору : Службу у справах дітей та сім"ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації.

Ухвалою суду від 22.09.2022 року задоволено клопотання представника позивача ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо"-адвоката Васильєвої І.В. про витребування доказів.

07.10.2022 року від третьої особи Служби у справах дітей та сім"ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації надійшов лист з документами на виконання ухвали суду від 22.09.2022 року.

19.10.2022 року від приватного нотаріуса КМНО Панченка О.В., який діє на підставі договору про заміщення приватного нотаріуса КМНО Іванової С.М. від 24.03.2022 року, надійшов лист з документами на виконання ухвали суду від 22.09.2022 року.

02.11.2022 року від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Кострюкова В.І. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

02.11.2022 року від представника позивача ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" - адвоката Васильєвої І.В. надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

25.01.2023 року від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Кострюкова В.І. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

25.01.2023 року від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Радченко-Онатій Н.М. надійшла заява про перенесення судового засідання до ознайомлення з матеріалами справи.

10.03.2023 року від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Радченко-Онатій Н.М. надійшла заява про відкладення розгляду справи.

На стадії підготовчого провадження від відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відзив на позов не надходив, від третьої особи пояснення не надходили.

Ухвалою суду від 14.03.2023 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового засідання.

У судове засідання 19.04.2023 року з`явились представник позивача ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" - адвокат Васильєва І.В., представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Лесик Б.Б., представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Радченко-Онатій Н.М.. Відповідач ОСОБА_3 та третя особа в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Керуючись ст. 222 ЦПК України головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин у підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

У судовому засіданні 19.04.2023 року представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Лесик Б.Б. було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи для ознайомлення із матеріалами справи.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Радченко-Онатій Н.М. не заперечувала проти задоволення клопотання.

Представник позивача ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" - адвокат Васильєва І.В. заперечувала проти задоволення клопотання.

Протокольною ухвалою без виходу до нарадчої кімнати суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Лесика Б.Б.

З матеріалів справи вбачається, що 17.03.2023 року ОСОБА_1 була завчасно належним чином повідомлена про закриття підготовчого провадження 14.03.2023 року та призначення справи до судового розгляду по суті на 19.04.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т.2, ас.2). Таким чином, судом було забезпечено відповідачу достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді, як того вимагає ч. 5 ст.128 ЦПК України, зокрема, для ознайомлення з матеріалами справи та укладення договору про надання правової допомоги з новим представником.

Разом з цим в матеріалах справи відсутня письмова заява про припинення представництва відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Кострюковим В.І. відповідно до ч. 4 ст. 64 ЦПК України.

Суд також враховує, що до цього адвокатом Кострюковим В.І. вже тричі заявлялось клопотання про відкладення розгляду справи (т.1, ас.77, 216, 228).

Суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (постанова Верховного Суду від 31.08.2022 року у справі № 495/3017/17 (провадження № 61-15727св21)). Оскільки в матеріалах справи є відзив на позов ОСОБА_1 , то це дозволяє розглянути справу за наявними в ній матеріалами, забезпечивши дотриманням розумних строків розгляду справи судом, як того вимагає п. 10 ч.3 ст.2 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У судовому засіданні 19.04.2023 року представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Радченко-Онатій Н.М. заявлено клопотання про забезпечення участі учасника справи третьої особи Служби у справах дітей та сім"ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації та відкладення розгляду справи, заяву про залишення позовної заяви без розгляду, клопотання про повернення на стадію підготовчого провадження. Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Лесик Б.Б. підтримав заяву. Представник позивача ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" - адвокат Васильєва І.В. заперечувала проти задоволення заяви та клопотання.

Протокольною ухвалою без виходу до нарадчої кімнати суд залишив без розгляду заяву представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Радченко-Онатій Н.М. про залишення позовної заяви без розгляду, відмовив у задоволенні клопотання про повернення на стадію підготовчого провадження, відмовив у задоволенні клопотання про забезпечення участі третьої особи.

Згідно з ч. 1-3 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства, зокрема, є змагальність сторін та неприпустимість зловживання процесуальними правами.

З приводу заяви про залишення позовної заяви без розгляду, то ст. 223 ЦК України стосується розгляду справи по суті, у зв`язку з чим регулятивний вплив цієї статті не поширюється на випадок повторної неявки позивача у підготовче засідання (постанова Верховного Суду від 05.04.2023 року у справі № 509/5399/19 (провадження № 61-10202св22)). Оскільки 19.04.2023 року на перше судове засідання з`явився представник позивача, то відсутні підстави для залишення позову без розгляду, передбачені ч. 5 ст. 223 та п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Також ця заява не подавалась на стадії підготовчого засідання.

З приводу клопотання про повернення на стадію підготовчого провадження, то чинним законодавством не передбачено можливість процесуального переходу на попередню стадію розгляду справи, крім того, вагомі підстави для повернення до підготовчого провадження відсутні, завдання підготовчого провадження та необхідні дії у ньому були виконані.

Керуючись ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд враховує правові позиції, викладені у постанові Верховного суду від 05.10.2022 року у справі № 204/6085/20 (провадження № 61-21431св21), що ЦПК України не врегульовано питання щодо повернення суду першої інстанції до стадії підготовчого провадження після його закриття. Суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження. Разом з тим, такі обставини мають бути вагомими, оскільки можливість повернення до стадії підготовчого провадження з будь-яких підстав нівелює саме значення стадій цивільного процесу: як підготовчого провадження, так і стадії розгляду справи по суті. При застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом.

З приводу клопотання про забезпечення участі учасника справи третьої особи та відкладення розгляду справи, то з матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 22.09.2022 залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Службу у справах дітей та сім"ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації. З матеріалів справи вбачається, що 15.03.2023 року третя особа була належним чином повідомлена про закриття підготовчого провадження 14.03.2023 року та призначення справи до судового розгляду по суті на 19.04.2023 року (т.2, ас.4). Клопотання про відкладення судового засідання від неї не надходило, її явка не визнавалась судом обов`язковою, її неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Також представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Радченко-Онатій Н.М. були подані клопотання про поновлення строку на подачу відзиву, відзив на позовну заяву з додатками, серед яких клопотанням про витребування доказів, - які у судовому засіданні 19.04.2023 року нею не заявлялись.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зокрема, за приписами ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частина 2 ст. 43 ЦПК України зобов`язує учасників справи, зокрема, подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Згідно вимог ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

З матеріалів справи вбачається, що 15.11.2021 року ОСОБА_2 була належним чином повідомлена про відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання (т.1, ас.71). Відповідач протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви та додатків до неї не скористалась правом на подання відзиву та доказів у порядку, визначеному ч. 3, 4, 8 ст. 83, ч.8 ст.178, ст. 191 ЦПК України.

Керуючись ч. 3 ст.130 ЦПК України, суд критично оцінює необізнаність відповідача ОСОБА_2 зі справою, оскільки матеріалами справи підтверджується систематичне отримання судових повісток (т.1, ас.71, 137, 144, 221, 230, т.2 ас.1).

В подальшому адвокат Радченко-Онатій Н.М., яка у січні 2023 року розпочала представляти інтереси відповідача ОСОБА_2 на підставі договору про надання правової допомоги № 30 від 23.01.2023 року, зволікала з ознайомленням із матеріалами справи, поданням пояснень, доказів, заяв та клопотань у підготовчому провадженні, яке було закрито 14.03.2023 року. Суд також враховує, що до цього адвокатом Радченко-Онатій Н.М. вже двічі заявлялось клопотання про відкладення розгляду справи (т.1, ас.222-223, 232-233).

За таких вищезазначених обставин відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Радченко-Онатій Н.М. не були позбавлені права у встановлені судом та ЦПК України строки реалізувати свої процесуальні права. Таким чином клопотання підлягає залишенню без розгляду на підстав ч.2 ст.222 ЦПК України. В силу ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

19.04.2023 року у судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити. Представники відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проти позову заперечували та просили відмовити у задоволенні позову.

19.04.2023 у судовому засіданні було оголошено перерву до 06.06.2023 року на стадії дослідження доказів.

31.05.2023 року через канцелярію суду надійшла заява відповідача ОСОБА_2 про відвід судді.

Ухвалою суду від 01.06.2023 року визнано заявлений відповідачкою ОСОБА_2 відвід судді Шум Л.М. необґрунтованим. Передано справу для вирішення відводу у відповідності до вимог ч.3 ст. 40 та ч.1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвалою суду від 01.06.2023 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід головуючому судді Шум Л.М. Вирішено розгляд справи проводити у тому ж складі суду.

У судове засідання 06.06.2023 року з`явились представник позивача ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" - адвокат Васильєва І.В., представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Лесик Б.Б., представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Радченко-Онатій Н.М., відповідач ОСОБА_3 та його представник - адвокат Кушнір О.П. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надіслала листа про розгляд справи без присутності її представника.

У судовому засіданні 06.06.2023 року представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Лесик Б.Б. заявлено відвід судді Шум Л.М.

Протокольною ухвалою без виходу до нарадчої кімнати суд залишив заяву про відвід без розгляду на підставі ч. 5 ст. 39 ЦПК України, оскільки вона заявлена повторно з підстав, розглянутих раніше.

У судовому засіданні 06.06.2023 року відповідачем ОСОБА_3 заявлено клопотання про залучення у справу представника неповнолітнього відповідача - адвоката Кушнір О.П. Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Лесик Б.Б., представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Радченко-Онатій Н.М. підтримали клопотання. Представник позивача ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" - адвокат Васильєва І.В. заперечувала проти задоволення клопотання.

Протокольною ухвалою без виходу до нарадчої кімнати суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_3 та згодом видалив його із зали судових засідань на підставі ч. 3 ст. 7, п. 2 ч. 1 ст. 144, ч. 1 ст. 145 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 ЦПК України неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом. Суд може залучити до участі в таких справах законного представника неповнолітньої особи або особи, цивільна дієздатність якої обмежена.

Згідно з ч. 2-3 ст. 59 ЦПК України права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Суд може залучити до участі в таких справах неповнолітню особу чи особу, цивільна дієздатність якої обмежена. Законні представники можуть доручати ведення справи в суді іншим особам.

За змістом ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

З матеріалів справи вбачається, що учасниками справи є відповідач ОСОБА_1 , яка є матір`ю неповнолітнього відповідача ОСОБА_3 , тобто його законним представником, та третя особа Служба у справах дітей та сім"ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, тобто орган, якому законом надано право звертатися до суду в інтересах неповнолітніх осіб.

Разом з цим суд не вбачає конфлікту інтересів між неповнолітнім відповідачем ОСОБА_3 , який може приймати безпосередню участь у цій справі, та його матір`ю ОСОБА_1 .

У судовому засіданні 06.06.2023 року представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Радченко-Онатій Н.М. заявлено клопотання про зупинення розгляду справи № 759/25139/21 до розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду у справі № 757/23249/17-ц.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Лесик Б.Б., представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Радченко-Онатій Н.М. підтримали клопотання. Представник позивача ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" - адвокат Васильєва І.В. заперечувала проти задоволення клопотання.

Ухвалою суду від 06.06.2023 відмовлено представнику відповідача ОСОБА_2 - адвокату Радченко-Онатій Н.М. у задоволенні клопотання про зупинення розгляду справи № 759/25139/21, у зв`язку з необґрунтованістю та відсутністю підстав, передбачених ст.ст. 251-252 ЦПК України.

У судовому засіданні 06.06.2023 року відповідачем ОСОБА_3 заявлено клопотання про визнання обов`язкової явки представника Служби у справах дітей та сім"ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації та відкладення розгляду справи на іншу дату, клопотання про витребування доказів, клопотання про повернення на стадію підготовчого судового провадження, клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із необхідністю ознайомленням із матеріалами справи. Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Лесик Б.Б., представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Радченко-Онатій Н.М. підтримали клопотання. Представник позивача ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" - адвокат Васильєва І.В. заперечувала проти задоволення клопотань.

Протокольною ухвалою без виходу до нарадчої кімнати суд відмовив у задоволенні клопотань відповідача ОСОБА_3 .

Суд зауважує, що предметом спору є визнання недійсним договору дарування квартири та застосування наслідків недійсності правочину, а не виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Частиною 4-5 ст. 19 СК України встановлено вичерпний перелік спорів, за наявності яких є обов`язковою участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою, та подання ним письмового висновку щодо розв`язання спору (постанова Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 521/13663/19 (провадження № 61-12050св21)).

З приводу клопотання про повернення на стадію підготовчого судового провадження, то воно не підлягає задоволенню з тих саме підстав, що й аналогічне клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Радченко-Онатій Н.М., заявлене у судовому засіданні 19.04.2023 року.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 був належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання (т.1, ас.71). Відповідач протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви та додатків до неї не скористалась правом на подання відзиву та доказів у порядку, визначеному ч. 3, 4, 8 ст. 83, ч.8 ст.178, ст. 191 ЦПК України.

Керуючись ч. 3 ст.130 ЦПК України, суд критично оцінює необізнаність відповідача ОСОБА_3 зі справою, оскільки матеріалами справи підтверджується систематичне отримання судових повісток (т.1, ас.71, 138, 144, 221, 230, т.2 ас.3).

За таких вищезазначених обставин відповідач ОСОБА_3 не був позбавлений права у встановлені судом та ЦПК України строки реалізувати свої процесуальні права. В силу ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд також зауважує, що відкладення судового засідання є правом, а не обов`язком суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.06.2008 року між ЗАТ "Сведбанк Інвест" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 1210-ф.

18.06.2013 року між ПАТ "Омега Банк", який є повним правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ "Сведбанк", ВАТ "Сведбанк", ПрАТ "Сведбанк Інвест", ЗАТ "Сведбанк Інвест", ЗАТ "Тас-Інвестбанк", та ПАТ "Дельта Банк" був укладений Договору купівлі-продажу прав вимоги № 1, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Шевченко Д.Г. за реєстровим № 1358, на підставі якого ПАТ "Дельта Банк" набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1210-ф від 02.06.2008 року.

15.04.2020 року між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" був укладений Договір № 2227/К про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Черленюх Л.В. за реєстром № 491, на підставі якого ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1210-ф від 02.06.2008 року.

Зазначене правонаступництво кредитора на підставі п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України та заборгованість боржника за кредитним зобов`язанням підтверджується судовими рішеннями у цивільних справах № 759/15639/13-ц, № 759/4755/19, № 761/18567/20, які набрали законної сили та є обов`язковими до виконання на підставі п. 7 ч. 3 ст. 2, ст. 18 ЦПК України. Обставини, встановлені зазначеними судовими рішеннями, не доказуються при розгляді цієї справи в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

10.12.2013 року заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/15639/13-ц було задоволено позов ПАТ "Дельта Банк". Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість по кредитному договору в розмірі 5086710 грн. 38 коп., судові витрати у справі в розмірі 3441 грн., а всього 5090151 грн. 38 коп.

16.03.2018 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/15639/13-ц, залишеною без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 02.07.2018 року, було відмовлено у задоволенні заяви ПАТ "Дельта Банк" про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання у цивільній справі за позовом ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

30.09.2020 року постановою Київського апеляційного суду у справі № 759/4755/19, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 28.09.2021 року, було задоволено апеляційну скаргу ПАТ "Дельта Банк". Скасовано рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12.12.2019 року та ухвалено нову постанову наступного змісту. Задоволено позов ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором № 1210-ф від 02.06.2008 року у розмірі 2 503 025, 18 грн., яка складається з 3% річних - 457803,93 грн. та інфляційних втрат - 2045221,25 грн., в порядку положень ст. 625 ЦК України. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Дельта Банк" понесені судові витрати в розмірі 93863,45 грн.

30.09.2020 року ухвалою Київського апеляційного суду у справі № 759/4755/19 було відмовлено ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" у задоволенні заяви про заміну сторони у справі правонаступником. Відмовляючи у задоволенні заяви, апеляційним судом було враховано існування спору щодо права вимоги заявника до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1210-ф від 02.06.2008 року, який перебував у провадженні Шевченківського районного суду м. Києва з присвоєнням єдиного унікального номеру № 761/18567/20.

02.02.2021 року рішенням Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/18567/20, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 24.06.2021 року, було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо", ПАТ "Дельта Банк" про визнання недійсним договору № 2227/К від 15.04.2020 року відступлення прав вимоги, заборону вчиняти дії та визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором № 1210-ф від 02.06.2008 року, укладеним між ЗАТ "Сведбанк Інвест" та ОСОБА_1

25.05.2021 року ухвалою Верховного Суду у справі № 759/4755/19 було задоволено заяву ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" про залучення правонаступника ПАТ "Дельта Банк". Залучено ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" як правонаступника позивача - ПАТ "Дельта Банк" до участі у справі за позовом ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Задовольняючи заяву, касаційним судом було враховано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02.02.2021 року у справі № 761/18567/20.

28.10.2021 року постановами приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Іванюти І.М. було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_6 за виконавчим листом Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/4755/19 від 25.10.2021 року про стягнення 2503025,18 грн., та виконавче провадження № НОМЕР_4 за виконавчим листом Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/4755/19 від 25.10.2021 року про стягнення 93863,45 грн., які були об`єднані у зведене виконавче провадження № НОМЕР_5.

20.07.2022 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/4755/19 було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, у справі за позовом ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Тобто матеріалами справи, а саме вищезазначеними судовими рішеннями, спростовується твердження ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву, що ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" не є суб`єктом оспорюваних ним відносин і не має права подавати позов.

Таким чином, оскільки у ОСОБА_1 як позичальника за кредитним договором є невиконане кредитне зобов`язання, то ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" як правонаступник банку має право одержати задоволення своїх кредиторських вимог за рахунок майна боржника.

З матеріалів справи вбачається, що у під час вчинення виконавчих дій у боржника не було виявлено майно, на яке можливо звернути стягнення в рахунок повного погашення боргу, що підтверджується відповіддю на запит № 120423358 від 28.10.2021 року до МВС України щодо відсутності зареєстрованих за боржником транспортних засобів від 29.10.2021 року. Приватним виконавцем було виявлено 2 банківській рахунки боржника в АТ "КБ "Приватбанк", на яких обліковувалось 4,70 грн. та -2250,07 грн. Єдиним офіційним джерелом отримання доходу ОСОБА_1 є заробітна плата у ТОВ "ФК "Аверс", що підтверджується відповіддю на запит №120423359 від 28.10.2021 року до ДФС України від 28.10.2021 року.

Разом з цим матеріалами справи підтверджується, що з 06.08.2008 року до 25.03.2021 року боржнику належала квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності, видане 06.08.2008 року Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчим органом Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 30.07.2008 року № 1285-С/КІ.

25.03.2021 року між ОСОБА_1 як дарувальницею, з однієї сторони, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як обдаровуваними, з другої сторони, був укладений договір дарування квартири, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Івановою С.М. за реєстровим №223, відповідно до якого дарувальниця подарувала, а обдаровувані прийняли в дар у рівних частинах квартиру під АДРЕСА_2 .

Пунктом 3 та 9 договору дарування квартири передбачено, що сторони цей дарунок оцінюють у 717 200 гривень. Сторони розуміють, що за своєю природою договір дарування є безоплатним. У пункті 15 договору дарування квартири сторони визнають, що обдаровувані є матір`ю та сином дарувальниці.

Судом встановлено, що розпорядженням Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 24.02.2021 року № 109 було надано дозвіл ОСОБА_1 на укладання договору дарування квартири громадянам ОСОБА_2 та неповнолітньому ОСОБА_4 , який в подальшому був наданий приватному нотаріусу КМНО Івановій С.М., що спростовує твердження позивача у позовній заяві про його відсутність на час вчинення правочину.

Матеріалами справи підтверджується, що всі відповідачі зареєстровані у спірній квартирі: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 25.11.2008 року, ОСОБА_2 з 09.02.2019 року. З документів нотаріальної справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до цього були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно з ч. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

За змістом ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язання має гуртуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 234 ЦК України визначено, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами.

В силу ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 236 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Керуючись ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд враховує правові висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду 03.07.2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження 14-260цс19), від 07.09.2022 року у справі № 910/16579/20 (провадження № 12-60гс21).

Судом встановлено, що квартира відчужена боржником на користь близьких родичів за безоплатним договором. На час розгляду справи ОСОБА_1 зареєстрована у квартирі та проживає в ній, тобто продовжує фактично користуватись нерухомим майном, яке відчужила. Боржник знала про свій борг та судові рішення про стягнення заборгованості, а також про правонаступництво кредитора.

Матеріалами справи підтверджується, що договір дарування квартири від 25.03.2021 року вчинений боржником після ухвалення постанови Київського апеляційного суду у справі № 759/4755/19 від 30.09.2020 року про задоволення позову ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, та після ухвалення рішення Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/18567/20 від 02.02.2021 року про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо", ПАТ "Дельта Банк" про визнання недійсним договору № 2227/К від 15.04.2020 року відступлення прав вимоги, заборону вчиняти дії та визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором.

Після відчуження квартири у власності ОСОБА_1 не залишилось майна, на яке може бути звернуто стягнення у межах виконавчого провадження в рахунок повного погашення заборгованості перед ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо". Боржник не вчиняє всі залежні від неї дії, спрямовані на погашення заборгованості та виконання судового рішення. Відповідачами не спростовано, що заборгованість є непогашеною, а судове рішення є невиконаним. Разом з цим ОСОБА_1 до цього вчиняла дії, спрямовані на уникнення відповідальності за невиконання кредитного зобов`язання, зокрема, намагалась у судовому порядку визнати припиненим зобов`язання за кредитним договором.

Суд враховує, що ще раніше боржник відчужила 15 квартир у м. Вінниця, які придбала за кредитні кошти та які були предметом іпотеки, яка забезпечувала виконання нею кредитного зобов`язання, проте з кредитором не розрахувалась, що не заперечується ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву. Зазначене відчуження стало можливим, у зв`язку із укладання 02.07.2014 року між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_1 договору про розірвання іпотечного договору, нікчемність якого була встановлена судовими рішеннями у цивільній справі № 127/14035/17, та у зв`язку із укладання 02.07.2014 року між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "ФК "Актив-Гарант" договору про відступлення прав вимоги до ОСОБА_1 , який був визнаний недійсним у господарській справі № 910/12760/16.

Встановлені судом обставини, дозволяють зробити висновок, що оспорюваний договір дарування є фраудаторним, тобто вчиненим боржником ОСОБА_1 на шкоду кредитору ТОВ "Фінансова Компанія Інвест-Кредо". При укладенні 25.03.2021 року оспорюваного договору дарування квартири воля сторін не відповідала зовнішньому її прояву та вони не передбачали реального настання правових наслідків, обумовлених вказаним правочином, їх дії були направлені на фіктивний перехід права власності на нерухоме майно з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок судового рішення про стягнення грошових коштів. З огляду на викладене, оскільки правова мета укладеного правочину є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому цей правочин є фіктивним і повинен бути визнаний судом недійсним на підставі ст.ст. 3, 13, 203, 234 ЦК України.

Враховуючи усталену практику Верховного Суду, укладення оспорюваного правочину до відкриття виконавчого провадження 28.10.2021 року та внесення ОСОБА_1 до Єдиного реєстру боржників не виключає визнання недійсним договору, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства та недопустимості зловживання правами, що спростовує твердження ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву.

Обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачами.

Пояснення представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Радченко-Онатій Н.М., надані у судовому засіданні 19.04.2023 року, з приводу виселення відповідачів з житла - не стосуються предмету спору. Щодо взаємовідносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , то вони вже були предметом розгляду у цивільних справах № 759/4755/19 та № 761/18567/20. Зокрема, у постанові Київського апеляційного суду у справі № 761/18567/20 від 24.06.2021 року зазначено, що ОСОБА_1 не набула прав кредитора на підставі ряду правочинів 02.07.2014 року, оскільки нікчемний Договір про відступлення права вимоги від 02.07.2014 року, укладений між АТ "Дельта Банк" та ТОВ "ФК "Актив-Гарант", не призвів до виникнення прав кредитора в останнього, а від так він не міг відступити ОСОБА_5 права вимоги до ОСОБА_1 , які йому ніколи не належали, аналогічно ОСОБА_5 не могла відступити права вимоги до ОСОБА_1 , які їй також ніколи не належали.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

За приписами п. 2, 4 ч. 2 ст. 16 ЦКУ України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Положеннями ст.ст. 26, 27, 31-1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно" врегульовано проведення реєстраційних дій на підставі судових рішень, зокрема скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Договір дарування квартири від 25.03.2021 року, укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Івановою С.М. за реєстровим №223, слід визнати недійсним на підставі п. 6 ч. 1 ст. 3, ст. 13, ч. 1 ст. 203, ст. 234 ЦК України та застосувати наслідки недійсності правочину, що відновить становище, яке існувало до порушення, тобто це є ефективним способом захисту порушеного права та інтересу у спірних правовідносинах.

Суд акцентує увагу, що судове рішення є підставою внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (постанова Верховного Суду від 12.04.2023 року у справі № 161/12564/21 (провадження № 61-10546св22)).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 13, 15, 16, 203, 216, 234, 236, 509 ЦК України, ст.ст. 10, 13, 81,141, 258, 263, 265, 273, 280, 354 ЦПК України, суд, - В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору : Служба у справах дітей та сім"ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання недійсним договору та застосування наслідків недійсності правочину- задовольнити .

Визнати недійсним Договір дарування квартири від 25.03.2021, укладений між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Світланою Миколаївною за реєстровим № 223.

Застосувати наслідки недійсності правочину - скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 57294449 від 25.03.2021 15:56:39, приватний нотаріус Іванова Світлана Миколаївна, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис про право власності № 41175714 від 25.03.2021 15:52:42 за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на квартиру, однокімнатну, загальною площею 65.2 кв.м., житловою площею 25.3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, та поновити запис про право власності № 40059972 від 24.12.2020 17:35:04 за ОСОБА_1 .

Стягнути з відповідачів ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія Інвест-Кредо" (, адреса: 01054, м. Київ, вул. Ярославів Вал, 13/2, літ. "Б") сплачений судовий збір у розмірі 5676,00 грн., тобто по 1892,00 грн. з кожного з відповідачів.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів.

Суддя: Л.М. Шум