Справа № 539/2408/23
Провадження № 2/539/618/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2023 року м.Лубни

Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Просіна Я.В., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Лубенської міської ради Полтавської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин між позивачем та померлим ОСОБА_3 , як між рідним дядьком і племінником та визначити позивачу додатковий двомісячний строк для подачі ним заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 його дядька ОСОБА_3 до нотаріальної контори.

Суддею встановлено, що позовна заява подана без додержання вимог, викладених у п. 5, 8 ч.3 ст.175 ЦПК України, а саме: у позовній заяві відсутнє зазначення доказів, що підтверджують обставини, на які посилається позивач; не зазначені докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності) .

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів.

Відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року - свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину (яка згідно п. 24 повинна бути у вигляді обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину) особа може звернутись до суду в порядку позовного провадження. Крім того, в п. 24 Постанови указано, що суди відкривають провадження в справі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Крім цього, як роз`яснено в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Так, позивач в позовній заяві зазначає ОСОБА_4 , яка на момент смерті спадкодавця з ним проживала та відомостей щодо її смерті позивач не зазначає.

За наведених обставин, позивачем не обґрунтовано звернення до суду з вимогами до Лубенської міської ради Полтавської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визначення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки з поданої позивачем позовної заяви неможливо встановити спір про право.

Також, звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачем не надано суду доказів про винесення державним нотаріусом обґрунтованої постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском строків для прийняття спадщини, а також не додано документів про коло всіх спадкоємців після смерті ОСОБА_3 з метою визначення суб`єктного складу провадження та звернення до суду з позовом до належного відповідача.

Так, при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати, зокрема, коло спадкоємців, які прийняли спадщину. Для вирішення заявлених позовних вимог важливим є встановлення наявності/відсутності інших спадкоємців, з`ясування питання чи прийняли інші спадкоємці спадщину за кожним із спадкодавців.

Відтак, для вирішення заявлених позовних вимог важливим є встановлення наявності/відсутності інших спадкоємців, з`ясування питання чи прийняли інші спадкоємці спадщину. Ці обставини визначають і як фактичне підґрунтя позову, так і суб`єктний склад відповідачів.

Отже, позивачу потрібно уточнити коло осіб, які беруть участь у справі, оскільки, як зазначає позивач, він є рідним племінником спадкодавця, а не зазначає про дружину, дітей, онуків, та рідних сестер та братів, які є спадкоємцями після смерті спадкодавця.

Крім того, з поданої заяви вбачається, що позивач просить встановити факт родинних відносин між ним та померлим ОСОБА_3 , як між рідним дядьком і племінником, однак заявник не зазначає, чому в нього виникла потреба в встановлені родинних відносин, за яких підстав документи підтверджуючи родинні відносини між ними не зберіглися, а також позивачем не зазначено проте що він звертався до відповідних органів з метою отримання відповідних документів. До заяви не додано доказів, що підтверджують ці обставини.

При цьому будь-яких відомостей про те, що які-небудь докази не можуть бути подані позивачем або він потребує допомоги суду (у зв`язку із доведеною неможливістю їх самостійного отримання) заява не містить.

Також слід зазначити, що відповідно до статті 66 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за місцем відкриття спадщини.

З урахуванням викладеного на позови спадкоємця про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини поширюються правила виключної підсудності, передбаченої ст. 30 ЦПК України, і вони пред`являються за місцем знаходження майна або основної його частини, якщо такі позови виникають із приводу нерухомого майна.

Тому, позивачу необхідно вказати перелік усього рухомого та нерухомого спадкового майна померлої особи, із зазначенням його місцезнаходження.

Зазначені відомості на дадуть суду змогу визначити територіальну підсудність даної справи.

Крім того, надані документи до позову, зокрема копія витягу з по господарської книги є нечитаємою.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

На підставі вищевикладеного, позивачу необхідно усунути вищевказані недоліки.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статтях ст. 175, 177, 318 ЦПК України, тому суддя залишає її без руху.

Керуючись статями 175, 177, 185 ЦПК України, суддя, -

постановив:

Матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Лубенської міської ради Полтавської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визначення додаткового строку для прийняття спадщини залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків десять днів з дня отримання позивачем ухвали, інакше заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Я.В. Просіна