Справа № 372/4069/23
Провадження 2-1507/23
ухвала

Іменем України

31 серпня 2023 року Суддя Обухівського районного суду Київської області Кравченко М.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального Управління міністерства Юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звільнення майна з під арешту,

В С Т А Н О В И В :

29.08.2023 року до суду надійшла вказана позовна заява.

Перевіривши дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступних висновків.

Зі змісту позовних вимог ОСОБА_1 вбачається, що позивач просить зняти арешт з належного йому майна, який був накладений на виконання вироку суду від 07.12.2000 року, щодо стягнення з нього на користь ОСОБА_2 за виконавчим листом 1-145 Обухівського районного суду від 07.12.2000 року відділом Державної виконавчої служби Обухівського районного управління юстиції було відкрите виконавче провадження та відповідно до постанови від 17.03.2003 накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1 із забороною його відчуження. Виконавче провадження № 559-нв. Номер обтяження: 1328338 зареєстровано 24.09.2004 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст. 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Проте, відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Тобто, якщо арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розд. VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Якщо позивач є боржником у виконавчому провадженні, в зв`язку із чим законом в цьому випадку для сторони виконавчого провадження передбачений інший (не позовний) спосіб судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розд. VII ЦПК України, а саме ст. 447 ЦПК України шляхом звернення із відповідною скаргою.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19).

Поряд із тим, як вбачається зі змісту позовної заяви, відомості про накладення арешту на майно позивача в межах примусового виконання судового рішення у цивільній справі відсутні, але зазначено неповні і неконкретизовані відомості про те, що такий арешт накладався в межах виконання вироку у кримінальній справі.

Відтак, слід прийняти до уваги наступне.

Чинним кримінальним процесуальним законом передбачено способи захисту прав власника або володільця майна. Разом з тим, чинним цивільно-процесуальним законом не передбачена можливість такого захисту у поряду цивільного судочинства.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01 лютого 2021 року по справі № 127/21463/19 (провадження № 61-5915св20) відзначив, що у разі, якщо арешт на майно накладено у порядку, передбаченому КПК України, особа, яка вважає, що такими діями порушено її права власності, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право оскаржити такі дії, та звернутися до суду про скасування арешту лише у порядку кримінального судочинства. І такий порядок захисту прямо передбачений нормами КПК України і є ефективним.

Отже, сукупність зазначених у позовній заяві та додатках до неї відомостей дає достатні підстави вважати, що спір підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, спір не відлягає вирішенню у позовному провадженні в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 447, 186 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального Управління міністерства Юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звільнення майна з під арешту.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя М.В.Кравченко