Житомирський апеляційний суд
Справа №288/928/16-ц Головуючий у 1-й інст. Сікан В. М.
Категорія 70 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря

судового засідання Чішман А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №288/928/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Коверги Ганни Володимирівни на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 08 серпня 2016 року, ухвалене під головуванням судді Сікана В.М. у смт. Попільні,

в с т а н о в и в :

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі по 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Позов мотивувала тим, що відповідач не надає ніякої допомоги на утримання дітей, які проживають разом з нею. Усі обов`язки щодо їх утримання та виховання вона несе самостійно. Угоди про добровільну сплату аліментів сторонами не досягнуто.

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 08 серпня 2016 року позов задоволено.

У поданій апеляційній скарзі, представник відповідача адвокат Коверга Г.В. посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, а також порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову.

Вважає, що рішення суду недостатньо мотивоване і обґрунтоване відповідно до приписів Європейського суду з прав людини. Фактично суд першої інстанції допустив однобічність у дослідженні доказів і не перевірив усіх обставин, на які посилалися сторони в обґрунтування своїх вимог і заперечень, та не надав мотивування усім доводам сторін у справі, що є обов`язковим елементом справедливого судового розгляду.

Вказує, що ОСОБА_2 має мінливий та нерегулярний заробіток, такий дохід мав і на момент стягнення аліментів, судом не були установлені обставини заробітку відповідача та можливість сплачувати аліменти у розмірі, визначеному судом. Також не з`ясовано обставини відмови батька від утримання дітей, факт сплати аліментів та перебування дітей на утриманні матері. Так, ОСОБА_6 знаходиться на утриманні батька, зарахований до Одеського ліцею № 12 ОМР та навчається у ньому. ОСОБА_3 , також знаходиться на утриманні батька і на даний час перебуває на навчанні у місті Києві.

Крім того саме сповіщення відповідача засобами телефонного зв`язку, у вигляді телефонограми також не ґрунтувалося на вимогах закону, та не свідчить про належне повідомлення відповідача про час та місце слухання справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити із тих підстав, які викладені у доводах скарги.

Належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи позивач в судове засідання не з`явилась, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у її відсутність, що відповідає положенням ч.2 ст.372 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 181 СК України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, дочка, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.03.2020 у справі №759/10277/18).

Установлено, що на момент ухвалення рішення, діти проживали з позивачем (а.с.7).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказів на спростування вищезгаданої інформації ОСОБА_2 суду не надав.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що син ОСОБА_7 та дочка ОСОБА_8 на час стягнення аліментів перебували на утриманні батька, є безпідставними та спростовуються довідкою Почуйківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області від 26.07.2016 за №П-335/02-37.

Доводи скаржника про те, що син ОСОБА_7 проживає разом з ним в Одеській області (а.с.26), навчається в Одеському ліцеї №12 (а.с.27) не впливають на висновки суду першої інстанції, оскільки ці обставини настали через три роки після ухвалення оскаржуваного рішення, а на даний час ОСОБА_2 не позбавлений права ставити питання про зміну розміру аліментів, або ж звернутися із позовом про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на утримання сина.

В апеляційній скарзі і надаючи пояснення в апеляційному суді, відповідач стверджує, що дочка ОСОБА_8 , також знаходиться на його утриманні та на даний час перебуває на навчанні у місті Києві, також не можуть бути взяті до уваги, так як ОСОБА_3 повнолітня, і стягнення аліментів, яке провадилось на підставі даного рішення, припинено. Нині аліменти стягуються лише на двох дітей - ОСОБА_7 і ОСОБА_9 .

Мотиви апеляційної скарги відносно того, що відповідач не був повідомлений про час і місце розгляду справи у передбачений ЦПК України спосіб, що призвело до порушення його процесуальних прав, є непереконливими. В матеріалах справи наявні докази, які підтверджують обізнаність відповідача про розгляд даної справи в суді. Крім того ОСОБА_2 висловив прохання про слухання справи в його відсутність, зазначивши при цьому про визнання позовних вимог (а.с.13). Сповіщення відповідача засобами телефонного зв`язку про час і місце розгляду справи не є таким порушенням процесуального закону, який призвело до утиску його процесуальних прав.

Також під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 підтвердив, що був повідомлений судом першої інстанції про судове засідання.

У контексті наведених обставин, наявних в матеріалах справи доказів, наданого законом права, тому з батьків разом з яким проживає дитина, на обрання способу стягнення аліментів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_1 .

У разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів - їх розмір може бути зменшено або збільшено за рішенням суду (ч.1 ст.192 СК України).

Відтак, на підставі ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу, слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) (п.3 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючись ст. ст. 258, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Коверги Ганни Володимирівни залишити без задоволення, а рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 08 серпня 2016 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений: 20 вересня 2023 року.