Справа № 346/4999/22
Провадження № 2/346/372/23
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2023 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
в складі головуючого судді Яремин М.П.
з участю секретаря Тимошишин І.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-
в с т а н о в и в:
свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.07.2021 року між ним та відповідачем укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач як позичальник отримав від нього 2 700 доларів США, що на день передачі коштів становило 73 980 грн., які зобов`язувався повернути до 30.06.2022 року, у зв`язку з чим власноручно написав розписку. Відповідно до п. 3.3 договору при неповерненні позики своєчасно позикодавець вправі пред`явити стягнення та вимагати при цьому повернення йому позики, що залишилась несплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати 3 % річних від простроченої суми. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, зазначеної суми коштів не повернув, у зв`язку з чим 20.09.2022 року йому було надіслано листа з вимогою оплатити суму боргу. Однак, будь-якої відповіді від нього позивач не отримав. Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за вказаним договором позики в розмірі 75 021,49 грн., яка складається із вказаної суми боргу 73 980 грн. та 3 % річних від простроченої суми в сумі 1 045,85 грн. (за період з 01.07.2022 року по 19.12.2022 року), а також судові витрати, які складаються із 1 041,49 грн. сплаченого судового збору та 5 000 грн. на професійну правничу допомогу.
Позивач в судове засідання не з`явився, його представник, адвокат Гринишин М.-М.В. 30.03.2023 року подала до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати у її та позивача відсутності, долучити до матеріалів справи оригінали договору позики від 07.07.2021 року та розписки від 07.07.2021 року, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 24).
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а саме за зареєстрованим місцем проживання, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив, не звернулася із заявою про розгляд справи в її відсутності та не подав відзив на позов.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 р.).
Таким чином, Верховний Суд зазначив, що особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Тому відповідно до положень ч. 4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.
У відповідності до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до правил ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Судом встановлено, що відповідно до наданого стороною позивача та долученого до матеріалів справи оригіналу договору позики від 07.07.2021 року, укладеного між позивачем як позикодавцем та ОСОБА_2 як позичальником, позивач передав відповідачу, а останній прийняв у власність 2 700 доларів США, що на день передачі грошей відповідало еквівалентові 73 980 грн. за середнім курсом їх продажу комерційними банками. Передачу грошей здійснено до підписання договору (п.1.1 договору (а.с. 65)).
Відповідно до п. 2.2., 2.3 договору сторони домовились, що договір позики є безпроцентним; позика надається до 30.06.2022 року.
Пунктом 3.3 договору передбачено, що при неповерненні позики своєчасно до 30.06.2022 року позикодавець вправі буде пред`явити цей договір до стягнення в строки і у порядку, передбачені чинним законодавством України, та вимагати при цьому повернення йому частини позики, що залишилась несплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати 3 % річних від простроченої суми.
Судом також встановлено, що 07.07.2021 року відповідач оформив власноручно письмову розписку, за умовами якої він отримав від позивача позику згідно з договором від 07.07.2021 року в розмірі 2 700 доларів США, які зобов`язувався повернути до 30.06.2022 року (а.с.66).
Верховний Суд України у постанові від 18 січня 2017 року по цивільній справі №6-2789цс16 та у постанові від 18 вересня 2013 року по цивільній справі №6-63цс13 висловив правову позицію, у якій зазначив, що, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. В контексті даної правової норми обов`язковими реквізитами боргового документу є власноручний підпис позичальника, його уповноваженого представника, а факультативними - дата, місце видачі, вказівка про свідків тощо.
З цих підстав суд дійшов висновку те, що надана позивачем на підтвердження укладання договору позики між ним та відповідачем розписка позичальника, свідчить про виникнення між сторонами правовідносин, які регулюються положеннями цивільного законодавства щодо договорів позики. Таким чином між сторонами був укладений договір позики грошей на визначений термін. За умовами даного договору позивач передав відповідачу зазначену грошову суму у позику, а відповідач зобов`язався, відповідно, повернути отримані кошти готівкою.
Такі правові висновки про застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладені в постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17.
Позивачем вказано, що з метою досудового врегулювання спору він 19.09.2022 року направив на адресу відповідача письмову претензію з вимогою оплатити суму боргу через 5 днів з моменту її отримання ( а.с. 10 ). Однак, взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав.
У відповідності до вимог ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Частиною першою ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Постановою судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 30.03.2016 року № 6-2168цс15 висловлено наступну правову позицію. За змістом норми закону, визначеної в ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Судом встановлено, що за умовами договору позики від 07.07.2021 року сторони погодили наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання після спливу визначеного договором строку позики.
Позивачем вказано, що відповідач станом на 19.12.2022 року порушив умови договору позики і має заборгованість: 73 980 грн. сума позики за договором; 1 045,85 грн. - 3% річних від простроченої суми за період з 01.07.2022 року по 19.12.2022 року (73 980 х 172 х 3 : 100 : 365 (формула для розрахунку: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення)). Таким чином, загальний розмір заборгованості визначено як 75 021,49 грн.
Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідач добровільно не виконує своїх зобов`язань.
Судом встановлено, що позивачем понесено судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 1 041,49 грн., що стверджується відповідною квитанцією (а.с.4).
Відповідно до правил ч.2 ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача слід присудити на користь позивача вказані судові витрати.
Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн., суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі ж висновки щодо застосування норм права викладені Верховним Судом у постановах від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц та від 09 червня 2020 року у справі №466/9758/16-ц.
Судом встановлено, що стороною позивача на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до матеріалів позову долучено договір про надання правової допомоги від 21.11.2022 року та ордер від 23.11.2022 року, однак, представником позивача не надано розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо), тому відсутні підстави для стягнення витрат на правничу допомогу. При цьому, слід звернути увагу, що відповідно до п.1.1 вказаного договору адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу клієнту щодо питань, передбачених п.1.2 договору (перелік послуг щодо консультацій з питань кримінального, цивільного, господарського, адміністративного та податкового права та ведення претензійно-позовної роботи по матеріалах, що підготовлені клієнтом, без зазначення конкретизації назви справи чи спору), а клієнт сплатити гонорар за надання такої правової допомоги в обсязі та умовах, визначених договором. Згідно з п.3.1 договору розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату за надану в межах цього договору правову допомогу, визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору. Проте, вказаної додаткової угоди представником позивача до матеріалів позову не долучено.
Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
На підставі ст.ст. 525, 526, 610, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України та, керуючись ст. ст.81, 137, 141, ч.2 ст. 247, ст. ст. 263 - 265, 268, 280-289, 273, 354 ЦПК України, суд,-
позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , 75 021 (сімдесят п`ять тисяч двадцять одна) гривня 49 копійок боргу за договором позики від 07.07.2021 року, із яких 73 980 грн. - основного боргу; 1 045,85 грн. 3 % річних від простроченої суми.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , 1 041 (одна тисяча сорок одна) гривня 49 копійок сплаченого судового збору.
В решті вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Коломийським міськрайонним судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених законом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , уродженець та житель АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 30 березня 2023 року.
Суддя Яремин М. П.