Справа № 466/7257/22
Провадження № 2/466/570/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2023 року Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зими І.Є.

секретаря судового засідання Колодій Я.П.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», ЛОУ ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої ДТП, -

в с т а н о в и в :

20.09.22 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив суд ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів у відшкодування спричиненої ДТП матеріальної шкоди в розмірі 60 000 грн. та стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 , 28.01.2020 , о 09.55 год. у м. Львові по вул. Липинського, 60, керуючи автомобілем марки «Ford Escape», д.н.з. НОМЕР_1 , порушив правила дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з належним позивачу на праві власності автомобілем марки «Toyota Auris» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням його дружини ОСОБА_3 , що призвело до технічних пошкоджень транспортних засобів.

Відповідача визнано винуватим у скоєнні даної ДТП постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 30.08.2021р., яка залишена без змін постановою Львівського апеляційного суду від 22.09.2021р.

Внаслідок ДТП, відповідачем завдано позивачу матеріальну та моральну шкоду. Так,

згідно акту виконаних робіт № 91037 від 28.07.2020 «Toyota Центру Львів Діамант» вартість запчастин та матеріалів, а також роботи по відновленню його транспортного засобу становила 60 000грн.

Відповідач ОСОБА_2 жодного відшкодування йому добровільно не надавав. Цивільно-правова відповідальність власника т/з «Ford Escape», д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Так, 28.01.2020р. на місце пригоди було викликано працівників поліції та відразу ж було повідомлено про ДТП страхову компанію відповідача, строки звернення до страховика дотримані. Наступного дня страховий комісар здійснив огляд автомобіля позивача для визначення розміру страхового відшкодування. 05.11.2021, відразу після отримання копії постанови суду про визнання винуватості ОСОБА_2 у ДТП, він звернувся до ЛОУ ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про страхове відшкодування, однак отримав відмову з тих підстав, що з часу ДТП пройшло уже понад рік. Між тим, спершу страховик відмовився здійснювати страхове відшкодування, посилаючись на те що відсутнє рішення суду про встановлення вини ОСОБА_2 у скоєнні ДТП. Однак позивач не винен, що суд розглядав справу про ДТП понад рік, і не міг вплинути на пришвидшення процесу.

Станом на даний час страхове відшкодування не було виплачено ні ОСОБА_2 , ні ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», відтак позивач змушений звернутись до суду з даними вимогами.

Окрім того позивач вказує, що внаслідок протиправних дій відповідача, йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 100 000 грн. Зазначає, що він і його сім`я внаслідок ДТП зазнали сильних душевних страждань та переживань. Нестабільний емоційний стан продовжує його супроводжувати по даний час. Протягом пів року його сім`я була позбавлена можливості використовувати пошкоджений автомобіль. Це спричинило значні незручності та необхідність користуватись громадським транспортом і таксі. У них з дружиною троє неповнолітніх дітей, яких потрібно возити до школи, на гуртки, тощо. Внаслідок ускладнення добирання на роботу, позивач щодня витрачав частину свого заробітку, оскільки працює, як ФОП. Відповідач ОСОБА_2 в свою чергу затягував судовий процес, подавав клопотання про проведення експертизи про встановлення вини в діях ОСОБА_3 , оскаржував рішення судів .

Провадження у справі відкрито 22.09.2022р., розгляд справи призначено у загальному позовному провадженні.

25.10.2022р. представник відповідача - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» подав відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позову просив відмовити за безпідставністю. Свою позицію мотивує тим, що ОСОБА_1 дійсно на наступний день після ДТП, а саме 29.01.2020р. повідомив ПрАТ про страховий випадок. Однак звернувся до страховика про виплату відшкодування у термін понад рік після настання ДТП, що в силу вимог п.п. 37.1.4 та п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», стало причиною для відмови йому у такій виплаті.

10.11.2022р. позивач подав відповідь на відзив ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», в якому зазначив, що 29.01.2020 повідомив відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про ДТП і в той же день огляд його автомобіля здійснено представником страховика. Водночас, його було усно повідомлено про те що страхове відшкодування буде виплачене лише після встановлення вини ОСОБА_2 рішенням суду, яке набере законної сили. Оскільки остаточним судовим рішенням у цій справі була постанова Львівського апеляційного суду від 22.09.2021р., тому після цього він одразу звернувся до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із вимогою про виплату відшкодування, на що йому відмовили. Однак затягування розгляду справи відбувалось не з його вини, він не міг впливати на судовий процес.

17.03.2023р. представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому вимоги ОСОБА_1 повністю заперечив. Зазначає, що згідно страхового полісу АО №004734669 від 08.01.2020, визначено ліміти страхування цивільно-правової відповідальності власника автомобіля «Ford Escape», д.н.з. НОМЕР_1 , а саме встановлена нульова франшиза, ліміт страхового відшкодування за шкоду життю та здоров`ю встановлений в розмірі 260 000,00 грн, ліміт за шкоду майну - у розмірі 130 000,00 грн. Позивач в даному випадку пред`явив вимоги у межах цих лімітів, зокрема по здоров`ю - 100 000,00 грн, по майну - 60 000,00 грн. Відтак, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування саме на ОСОБА_2 , як страхувальника, який уклав із страховою компанією відповідний договір страхування і сплатив компанії страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Вважає, що саме на страховика - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» покладений обов`язок відшкодування позивачу шкоди.

Також провадження у даній справі зупинялось за клопотанням відповідача ОСОБА_2 , на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 14.11.22 до 19.04.2023, на період його перебування в складі Збройних Сил України.

Ухвалою суду від 10.07.2023р. закрито підготовче провадження у справі, призначено судовий розгляд.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, зіславшись на викладені в заяві обставини та факти. Крім того зазначив, що копію постанови , що набрала законної сили , якою було остаточно визнано винуватцем ДТП ОСОБА_2 , він зміг отримати у суді першої інстанції лише після повернення матеріалів справи з апеляційного суду. Відповідач ОСОБА_2 спеціально затягував судовий розгляд , намагаючись уникнути відповідальності за скоєне. За власні кошти він здійснив ремонт належного йому автомобіля у Тойота центрі Львів Діамант, де завжди обслуговувалось його авто. Згідно акту виконаних робіт від 28.07.2020 , на підставі договору від 06.07.2020 ним сплачено 60 000 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив у задоволенні такого відмовити.

Представник відповідача - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на розгляд справи не з`явився, причини неявки суду невідомі. У відзиві на позов представник зазначив про можливість розгляду справи в його відсутності.

Заслухавши учасників процесу, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 28.01.2020р. по вул. Липинського, 60 в м. Львові трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Ford Escape» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , та транспортного засобу «Toyota Auris» реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобілі отримали технічні ушкодження а власникам завдано матеріальних збитків.

Винуватцем ДТП визнано відповідача ОСОБА_2 , згідно постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 30.08.2021р., яка залишена без змін постановою Львівського апеляційного суду від 22.09.2021р.

Рішення суду набрало законної сили, а згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. (ч.2 ст. 82 ЦПК України).

На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Ford Escape», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

Страхування - це система економічних відносин, які виникають між двома сторонами - страховиком і страхувальником - щодо забезпечення захисту майнових інтересів останнього за рахунок сплати ним страхових платежів (премій) до спеціально створених для цього цільових фондів, звідки здійснюється відшкодування збитків (у разі настання обумовлених страхових ризиків).

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

ПрАТ «УПСК», як страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, у разі настання страхового випадку, відшкодовує оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, здоров`ю, майну третьої особи, в порядку та на умовах, встановлених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». (надалі Закон № 1961-IV).

Згідно п. 35.1 ст. 35 Закону № 1961-IV, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

В даному випадку відповідач ПрАТ «УПСК» покликається на пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону № 1961-IV, якими регламентовано, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. ДТП трапилась 28.01.2020р., а позивач ОСОБА_1 не звертався до страховика із заявою про страхове відшкодування протягом року після пригоди, подавши таку лише 05.11.2021р. Відтак, листом від 08.11.2021р. йому відмовлено у виплаті відшкодування.

Суд не погоджується з такими доводами ПрАТ «УПСК», виходячи з наступного.

Згідно ст.ст. 22.1. та 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до положень статей 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди. Але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Такого правового висновку дійшов Касаційний цивільний суд у постанові від 30.06.2020р. у справі №337/4374/15-ц.

Аналогічна позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду від 18.09.2019р. у справі № 369/7209/16-ц: «Із урахуванням наведених норм права, страховик на підставі пункту 22.1 статті 22 та статті 29 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання страхового випадку здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу (оцінена шкода), розрахованого у порядку, встановленому законодавством та у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі».

Касаційний цивільний суд у постанові від 21.02.2018р. у справі № 752/4758/16-ц зазначив наступне: «Настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода. заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого (статті 9,22-31,35,36 Закону №1961-ІУ).

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою».

Як встановлено судом, ДТП трапилась 28.01.2020р. На наступний день, а саме 29.01.2020р. ОСОБА_2 було повідомлено ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про настання страхового випадку, що вбачається із його заяви (а.с. 34). Крім того, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» у відзиві на позов ( а.с. 30 зв. ) не заперечує ту обставину, що 29.01.2020 позивач звернувся до страхової компанії з повідомленням про ДТП.

30.01.2020р. огляд пошкодженого автомобіля позивача «Toyota Auris» реєстраційний номер НОМЕР_3 , для визначення розміру страхового відшкодування було здійснено страховий емісаром ПрАТ «Українська пожежно - страхова компанія». Даний факт вбачається із акту огляду т/ (а.с. 68). ОСОБА_1 був присутній при огляді, що стверджується його особистим підписом (а.с. 69).

Згідно акту виконаних робіт №91037 від 28.07.2020 «Toyota Центру Львів Діамант» вартість запчастин та матеріалів, а також роботи по відновленню транспортного засобу позивача становить 60 000 грн.

Як вказувалось вище, остаточне судове рішення у справі про ДТП було прийнято Львівським апеляційним судом лише 22.09.2021р. Затягування процесу відбувалось не з вини ОСОБА_1 . Відтак, до цього моменту позивач ніяк не зміг звернутись до страховика із виплатою страхового відшкодування, у зв`язку з тим, що не було встановлено вини ОСОБА_2 у скоєнні пригоди.

Що стосується вимоги позивача про солідарне стягнення шкоди з ОСОБА_2 та ПрАТ «УПСК», суд зазначає наступне.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно полісу № 004734669 від 08.01.2020р. встановлені наступні ліміти страхування цивільно-правової відповідальності: нульова франшиза; ліміт страхового відшкодування за шкоду життю та здоров`ю 260 000,00 грн; ліміт страхового відшкодування за шкоду майну 130 000,00 грн.

Сторонами у справі не заперечувалось, що страхове відшкодування ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» не виплатила.

Суд також враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к (провадження № 13-24кс19), у якій зазначено, що у системному зв`язку зі статтею 36 вимоги підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Таким чином попереднє звернення ОСОБА_1 у випадках, передбачених законом, до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування.

Згідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити частково, стягнувши з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди , спричиненої ДТП, що мало місце 28 січня 2020 року у АДРЕСА_1 - 60 000 грн.

Що стосується вимоги про стягнення моральної школи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Позивач мотивує завдання йому моральної шкоди тим, що він і його сім`я внаслідок ДТП зазнали сильних душевних страждань та переживань. Нестабільний емоційний стан продовжує його супроводжувати по даний час. Протягом пів року його сім`я була позбавлена можливості використовувати пошкоджений автомобіль. Це спричинило значні незручності та необхідність користуватись громадським транспортом і таксі. У них з дружиною троє неповнолітніх дітей, яких потрібно возити до школи, на гуртки, тощо.

Зазначає, що на послуги громадського транспорту та таксі його сім`єю за пів року було витрачено близько 16800 грн. За цей же період ним було втрачено, як упущену вигоду, заробіток в розмірі 83200грн.

Таким чином позивач фактично розраховує завдану йому майнову шкоду, а не моральну.

В частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що позивачу дійсно були спричинені моральні страждання з приводу пошкодження належного майна, а також душевних страждань перенесених під час ДТП. Судом встановлено, що порушення правил безпеки руху з боку відповідача заподіяло позивачу моральні страждання, однак суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. оцінені ним суб`єктивно і є завищеними, у зв`язку з чим вважає за необхідним задовольнити їх на суму 5000 грн., виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Пропорційно розміру задоволених позовних вимог, до стягнення з відповідачів підлягають також понесені позивачем витрати по оплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 979, 993, 1194, Цивільного кодексу України, Законом України «Про страхування», ст. ст. 12, 13, 76, 82, 89, 137, 141, 247, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди , спричиненої ДТП, що мало місце 28 січня 2020 року у АДРЕСА_1 , 60 000 грн. та 992 грн. 40 коп. витрат по оплаті судового збору, а всього 60 992 ( шістдесят тисяч дев`ятсот дев`яносто дві ) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 5 000 ( п`ять тисяч ) грн. у відшкодування моральної шкоди та 992 грн. 40 коп. витрат по оплаті судового збору, а всього 5 992 ( п`яти тисяч дев`ятсот дев`яносто дві ) грн. 40 коп.

В решті вимог відмовити.

Позивач : ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 ; ІПН НОМЕР_4 ;

Відповідач : ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» , м. Київ вул. Кирилівська, 40 ; ;

Відповідач : ОСОБА_2 ; АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_5 .

Рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 31 серпня 2023 року.

Суддя І. Є. Зима