Справа № 463/4789/22
Провадження № 2/463/361/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Леньо С. І.

з участю секретаря - Станько Р.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способів участі батька у вихованні дитини -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі батька у вихованні дитини.

Просить ухвалити рішення, яким:

Зобов`язати відповідачку не чинити йому перешкод у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

Визначити йому наступні способи участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

-особисті зустрічі з дитиною з 18 години 00 хвилин до 20 години 30 хвилин щопонеділка,щосереди та щоп`ятниці з місцем проживання батька;

-особисті зустрічі з дитиною з 10 години 00 хвилин щосуботи до 18 години 00 хвилин щонеділі за місце проживання батька;

-день народження дитини, державні та релігійні свята (кожен другий рік) - з батьком за місцем проживання останнього та/або іншим, попередньо погодженим між сторонами;

-необмежене спілкування з дитиною засобами телефонного та електронного зв`зяку.

В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що за час перебування у шлюбі з відповідачем, ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася дочка ОСОБА_4 . Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 04 травня 2022 року шлюб між сторонами розірвано. Вказує, що до 24.02.2022 року він та відповідачка проживали однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільний побут, господарство, разом виховували дитину. Внаслідок введення воєнного стану в Україні та з метою захистити від небезпеки дружину та дитину, 25.02.2022 року позивач надав згоду на тимчасові виїзди дитини за кордон у супроводі матері, що підтверджується його заявою, посвідченою приватним нотаріусом, а також вивіз дружину та дитину до кордону з Польщею. Перед виїздом відповідачки з донькою за кордон, вони прийняли між собою рішення примиритись. Однак з моменту виїзду відповідачки з дитиною за кордон, остання змінила свою думку щодо розірвання шлюбу та розпочала чинити перешкоди йому у спілкуванні з донькою, що суттєво позначилось на психічному та емоційному стані дитини, яка стала замкнутою, загострилися почуття страху, невпевненості, розгубленості та розчарування внаслідок розлуки з батьком, проживанням в іншій країні, у якій спілкуються іншою мовою та проживання в одному приміщенні зі сторонніми людьми, оскільки мати з дитиною перебувають у центрі для біженців. Саме у зв`язку з завданням шкоди інтересам дитини та порушенням прав позивача, як батька, останній відкликав та скасував згоду на тимчасові виїзди дитини за кордон у супроводі матері. Крім цього, він неодноразово звертався до відповідачки засобами телефонного зв`язку з проханням повернутися з дитиною в Україну та відновити здорові сімейні відносини, однак відповідачка системно ухиляється від розмов, згодом взагалі забороняла спілкуватись з дитиною і відмовилась від повернення дитини в Україну. Звертає увагу, що попри відкликання та скасування ним згоди на тимчасові виїзди дитини за кордон у супроводі матері та неодноразові прохання/вимоги

повернути дитину, відповідачка відмовилась, обгрунтовуючи це отриманням

соціальної допомоги від держави-перебування Португалії та безоплатним

проживанням у центрі біженців (Car-II, Сан-Жуан-да-Талья, Португалія). З метою реалізації процедури повернення дитини в Україну на постійне місце

проживання позивачем готується заява про сприяння поверненню дитини відповідно

до Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей. Вказує, що:

- дитина з моменту народження проживала в українському мовному та етнічному

середовищі, сприймає державу Україна постійним та комфортним місцем для себе і

своєї сім`ї - батько створив для неї необхідні умови для проживання, дитина

відвідувала до моменту виїзду за кордон заклад дошкільної освіти (ясла-садочок)

«Барвінок» Львівської міської ради, була забезпечена медичним та побутовим

обслуговуванням, розмовляє українською мовою, португальської мови не знає, дитині

подобалося проживати в Україні, вона не хоче розлучатися з батьком, сумує за ним

та хоче повернутись, що встановлено з поодиноких розмов батька з донькою;

- у дошкільному навчальному закладі дитина товаришувала з однолітками, мала

багато друзів;

- від`їзд з України та відрив від батька, проживання у центрі біженців з величезною

кількістю незнайомих людей створили серйозний ризик психічної та нетерпимої

обстановки для дитини;

- повернення дитини до України, ураховуючи малолітній вік дитини, повною мірою

відповідає найкращим інтересам дитини та кореспондує основоположному принципу

Гаазької конвенції про те, що інтереси дитини є найважливішими;

- постійне перебування доньки з батьком та матір`ю забезпечить дитині стабільність психоемоційного розвитку та адаптації до умов життя, що є вкрай важливим,

враховуючи вік дитини.

Тому з врахуванням наведеного просить позов задовольнити.

22.11.2022 відповідачкою ОСОБА_3 подано відзив на позовну заяву, згідно якого остання просить суд прийняти законне та справедливе рішення. Вказала, що дійсно в шлюбі з позивачем в них народилась дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації у Україну та оголошенням воєнного стану, вона з дитиною виїхала за кордон до свого батька та зараз вони перебувають у Португалії. Зазначає, що позивач неодноразово спілкувався і спілкується з дитиною за допомогою месенджера «Телеграм» та телефонного зв`язку, в ході спілкування з дитиною позивач неодноразово ображав відповідачку, після чого дитина відмовлялась спілкуватись з батьком. Відповідач вказує, що не заперечує проти спілкування дитини з батьком, жодних перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною вона не чинить, але наполягає виключно на пристойному тоні, нормальному і адекватному поводженні позивача при розмовах з дитиною.

07.02.2023 позивачем подано відповідь на відзив, в якому останній наводить заперечення наведених позивачкою тверджень у відзиві на позовну заяву та дублює позовні вимоги.

Третя особа Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради у клопотанні від 21.04.2023 просить проводити судовий розгляд справи за відсутності її представника, підтримав наданий висновок Органу опіки і піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради щодо розв`язання спору, яким рекомендовано встановити графік побачень ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема: необмежене спілкування з донькою засобами телефонного та електронного зв`язку в період з 22.00 год. по 24.00 год. (київський час).

Інших заяв по суті справи, виключно в яких в силу вимог ч.1 ст.174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору сторони та третя особа не подали.

Інформація про рух справи та процесуальні дії, вчинені судом в процесі її розгляду.

06.07.2022 позовна заява надійшла до суду.

Ухвалою від 10.08.2023 справу прийнято до провадження, ухвалено розглядати справу в порядку загального позовного провадження одночасно з відкриттям провадження у справі розпочато підготовче провадження.

Вказаною у ухвалою вирішено зобов`язати Орган опіки і піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради (79006, м.Львів, вул. К.Левицького,67) у місячний строк з дня отримання копії даної ухвали подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Підготовче засідання призначено на 25.10.2022, однак не відбулось у зв`язку з надходженням повідомлення про замінування приміщення суду та евакуацією. Підготовче засідання, призначене на 23.11.2022 відкладено у зв`язку з неявкою сторін. В підготовчому судовому засіданні 24.01.2023 прийнято відзив на позовну заяву, після чого підготовче судове засідання відкладено на 06.03.2023.

Ухвалою суду від 06.03.2023 закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду на 25.04.2023.

Одночасно з відкриттям провадження у справі суд направив сторонам інформаційне повідомлення про права та обов`язки сторін (а.с.42), в тому числі про обов`язок подати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, а також неможливість приховування доказів. Цим же повідомленням сторонам роз`яснено порядок та строки подання доказів.

Відтак, суд у відповідності до вимог ч.5 ст.12 ЦПК України та прецедентної практики ЄСПЛ створив для сторін рівні можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Крім того, сторони не повідомляли суду про існування інших доказів, які мають важливе значення і які не були долучені до справи.

Суд у відповідності до вимог ч. 7 ст. 81 ЦПК України розглянув можливість самостійно збирати докази і не знайшов підстав для реалізації такого свого права, оскільки ніщо не ставить під сумнів добросовісність здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків.

Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

В будь-якому випадку, право на справедливий судовий розгляд забезпечується, серед іншого, процедурою апеляційного перегляду судових рішень, де сторона не позбавлена можливості подання нових доказів якщо буде доведено поважність причин їх неподання в суді першої інстанції (ч. 3 ст. 367 ЦПК України). Тому, якщо у сторін наявні ті чи інші аргументи або докази, на які даним судовим рішенням не буде надано відповіді, така сторона вправі навести їх у апеляційній скарзі, одночасно вказавши причини неподання їх суду першої інстанції.

Узагальнена позиція сторін під час розгляду справи.

Позивач та його повноважний представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, дали пояснення аналогічні наведеним мотивам позову, просили позов задовольнити.

Відповідач свою позицію з приводу даного судового спору висловила у відзиві на позовну заяву, в якому просить проводити судовий розгляд справи в її відсутності.

Представник третьої особи Органу опіки і піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради у поданому клопотанні просить проводити судовий розгляд справи за відсутності представника третьої особи, підтримав наданий висновок Органу опіки і піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської.

Позиція суду.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилась дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10).

Шлюб між сторонами розірвано відповідно до рішення Франківського районного суду м. Львова від 04.05.2022 (а.с.29-31).

Під час розгляду справи встановлено (що підтвердили сторони під час розгляду справи) позивач та відповідачка проживали однією сім`є за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації відповідач разом з дитиною 26 лютого 2022 року виїхала за межі України в Європу та перебуває у Португалії.

Позивач надав згоду на тимчасові виїзди дитини за кордон у супроводі матері, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою (а.с.20), дану згоду в подальшому позивачем відкликано (а.с.11).

Органом опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради надано висновок щодо розв`язання спору від 04.11.2022 №260001-вих-94697 (а.с.61-63), згідно якого на засіданні комісії відповідач повідомила, що жодним чином не чинить позивачу перешкод у спілкуванні з дитиною. На даний момент перебуває разом з дитиною у Португалії, де як біженці отримують матеріальну допомогу, дитина навчається у двох навчальних закладах. Вважає недоцільним повернення дитини в Україну під час війни. Позивач на засіданні комісії не заперечив щодо визначення йому графіку спілкування з дитиною в аудіо чи телефонному режимі, поки дитина перебуває за кордоном.

Комісія прийшла до висновку про визначення способу участі у вихованні дитини, а саме можливість встановлення для ОСОБА_1 графіку побачень з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема необмежене спілкування з донькою засобами телефонного та електронного зв`язку в період з 22.00 год. до 24.00 год. (київський час), оскільки зазначене буде відповідати інтересам дитини.

Допитані під час розгляду справи свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 дали аналогічні за змістом покази про те, що тривалий час знайомі з позивачем та відповідачем. Ствердили, що після того як в Україні почалась війна, відповідач разом з дитиною виїхали за межі території України. На даний час відповідач з дитиною перебувають у Португалії. Ствердили, що були свідками того, як під час спілкування позивача з дитиною засобами телефонного та електронного зв`язку, відповідач блокувала номер телефону позивача, втручалась в розмови позивача з дитиною.

Отже, суд надає віри показам свідків про чинення перешкод відповідачкою у спілкуванні з дитиною позивачу.

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права.

Як зазначено в ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.

Згідно з ч. ч. 8-10 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

У частині першій статті 3 цієї Конвенції закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09).

Крім цього, Європейський суд з прав людини, в контексті ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, неодноразово зазначав, що інтереси дитини, які є головним критерієм при вирішенні таких справ, повинні превалювати над інтересами батьків, а в п. 49 рішення від 18.12.2008р. у справі «Савіни проти України» ЄСПЛ також наголосив, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин, і відповідне рішення має підкріплюватись достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини.

Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує (див., mutatis mutandis, справу «Хазе проти Німеччини» (Haase v. Germany), N 11057/02, п. 99, ЄСПЛ 2004-III).

Отже, з врахуванням найкращих інтересів дитини суд приходить до висновку про те, що відповідачку слід зобов`язати не чинити перешкод позивачу у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також слід визначити позивачу наступні способи участі у її вихованні та спілкуванні з нею: необмежене спілкування з дитиною засобами телефонного та електронного зв`язку в період з 20.00 год. до 24.00 год. (київський час); проведення спільного відпочинку батька з дитиною під час її канікул в період та строк попередньо погоджений між сторонами батьками дитини.

В позові в частині особистих зустрічей позивача з дитиною у визначені дні та свята за місцем проживання батька на даний момент суд відмовляє, оскільки як встановлено під час розгляду справи відповідач з дитиною після початку війни виїхала в Європу та на момент розгляду справи перебувають у Португалії. Загальновідомим є факт повномасштабного вторгнення військ російської федерації в Україну, наслідком якого є безперервні бойові дії на значній території України, часті масовані «ракетні» атаки по всій території України, внаслідок яких поранена та згинула велика кількість цивільного населення, серед яких сотні дітей, тому суд приходить до висновку про те, що перебування дитини в безпеці за кордоном відповідає її якнайкращим інтересам.

Щодо судових витрат.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 1984,80 грн., сплата якого підтверджується відповідною квитанцією.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 12,81,82,141,223,263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 16 ЦК України, ст. ст. 1, 7, 141, 159 СК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) не чинити перешкод ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визначити ОСОБА_1 наступні способи участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 : необмежене спілкування з дитиною засобами телефонного та електронного зв`язку в період з 20.00 год. до 24.00 год. (київський час); проведення спільного відпочинку батька з дитиною під час її канікул в період та строк попередньо погоджений між сторонами батьками дитини.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1 984,80 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 354, 355 ЦПК України, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 09.06.2023.

Суддя: Леньо С. І.