Справа №: 486/1334/23 Провадження № 2-н/486/258/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

Суддя Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Волкова О.І., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

До Южноукраїнського міського суду Миколаївської області надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Дослідивши матеріали заяви, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суддя дійшла до наступних висновків.

Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Під «судом» у практиці ЄСПЛ розуміється будь-який юрисдикційний орган, що вирішує питання, віднесені до його компетенції на підставі норм права, відповідно до встановленої процедури. Фраза «суд встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Цей орган має бути встановлений законом - суд утворений безпосередньо на підставі закону; суд діє в межах своєї предметної, функціональної та територіальної юрисдикції; суд діє в законному складі.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «суд» має завжди бути «встановленим законом». Це формулювання засвідчує принцип верховенства права, притаманний усій системі Конвенції та її протоколів, адже правовий орган, що не є встановленим відповідно до законодавства, завжди буде позбавлений леґітимності, яка вимагається в демократичному суспільстві для вирішення справ приватних осіб.

Отже, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Тобто, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Відповідно до ст.162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

З матеріалів заяви вбачається, що боржник ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з відповідю на запит суду № 1245 від 23.08.2023 ЦНАП Южноукраїнської міської ради Миколаївської області щодо місця реєстрації боржника ОСОБА_2 на території Южноукраїнської територіальної громади не зареєстрований.

В своїй заяві заявиця зазначила, що вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, суд вбачає, що позов не підсудний Южноукраїнському міському суду Миколаївської області.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Статтею 376 ЦПК України передбачені підстави для скасування судового рішення повністю або частково. п. 1 ч. 3 цієї статті передбачає, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що справа не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, а заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини підлягає передачі для розгляду за підсудністю до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області.

Згідно з ч. 3 ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим кодексом підсудністю, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження.

Керуючись ст. 27, п. 1 ч.1 ст. 31, статтями 258-260, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини передати на розгляд до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області (56500, Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Кібрика, будинок 11).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О.І. Волкова