Справа № 525/600/22
Номер провадження 2/541/94/2023
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29 травня 2023 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі

головуючого судді Вірченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Циганової О.М.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки ОСОБА_2 ,

відповідачки ОСОБА_3 ,

представника відповідачки ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про надання права на спадкування із спадкоємцем першої черги,

встановив:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Валенко Р.І., звернулась до Великобагачанського районного суду з позовом до ОСОБА_3 про надання права на спадкування із спадкоємцем першої черги, мотивуючи свої вимоги наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , який з 1998 року по день його смерті перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_1 . За час проживання позивачки з померлим ОСОБА_5 вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, всі свята проводили разом, жили як одна сім`я. ОСОБА_5 спілкувався лише з ОСОБА_1 та її дочкою ОСОБА_6 , яка надавала допомогу в лікуванні померлого, оскільки останній мав ряд хронічних захворювань посттравматичний артрозо-артрит правого колінного суглобу, остеохондроз поперекового відділу хребта, хронічна виразкова хвороба дванадцятипалої кишки в стадії загострення, туберкульоз правої легені. В березні 2016 року ОСОБА_5 проходив амбулаторне та стаціонарне лікування в м. Полтаві, 15 березня 2016 року був прооперований, після чого виписаний та направлений на амбулаторне лікування за місцем проживання. У 2019 році стан здоров`я ОСОБА_5 значно погіршився, він проходив лікування у Великобагачанській ЦРЛ в період з 11 по 24 жовтня 2019 року з діагнозом виразкова хвороба дванадцятипалої кишки у стадії загострення, від чого він помер. Оскільки ОСОБА_5 був неспроможний самостійно забезпечувати свої потреби та перебував стороннього догляду в зв`язку з хворобою, ОСОБА_1 постійно опікувалась ним, возила його до лікарні, перебувала там разом із ним, прала йому одяг, переодягала його, прибирала приміщення, готувала їжу. ОСОБА_5 отримував невелику пенсію (в розмірі 1 854 грн). Всі його кошти та кошти позивачки йшли на його лікування, придбання ліків. ОСОБА_1 офіційно не працює, пенсію не отримує, підробляє по людях, отримує незначні доходи від ведення домашнього господарства. Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина у вигляді земельних ділянок площею 4,11 га та 0,92 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території В.Сорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області. Оскільки шлюб між позивачкою та ОСОБА_5 не було зареєстровано, ОСОБА_1 звернулась до Великобагачанського районного суду Полтавської області із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. Рішенням від 20 травня 2022 року даний факт було встановлено. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 є його дочка ОСОБА_3 , яка ніякої матеріальної або моральної підтримки батькові не надавала, з ним не спілкувалася, його здоров`ям та існуванням не цікавилась. При зверненні позивачки до нотаріуса їй було роз`яснено, що вона є спадкоємцем четвертої черги та отримання нею свідоцтва про право на спадщину можливо лише у разі включення її в число спадкоємців ОСОБА_3 або на підставі рішення суду. Остання відмовила ОСОБА_7 у наданні згоди на оформлення спадщини разом із нею в рівних частках, тому позивачка вимушена звернутися до суду. На підставі ч. 2 ст. 1259 ЦК України просила надати їй право на спадкування після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із спадкоємцем першої черги.

Ухвалою судді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 08 вересня 2022 року вказану справу було передано за підсудністю до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, оскільки предметом спору є право на спадкування нерухомого майна, що перебуває на території Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області (т. 1 а.с. 73).

Відповідачка надала суду відзив, у відповідності з яким заявлений до неї позов вона не визнає повністю, оскільки позивачкою не доведено належними та допустимим доказами обґрунтованості зміни черговості права на спадкування, а також правових підстав для такої зміни. ОСОБА_3 є дочкою померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , після вступу в шлюб змінила своє прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ». Твердження представника позивачки, що відповідачка під час проживання ОСОБА_1 з її батьком не спілкувалася з останнім, не надавала йому матеріальної допомоги, не цікавилася його здоров`ям та існуванням, не відповідають дійсності. Після народження у відповідачки сина в 2011 році вони з батьком відновили стосунки, постійно спілкувалися з ним, в тому числі по телефону, періодично зустрічалися з ним за місцем його проживання в с. Устивиця, а також в с. Великі Сорочинці та м. Миргороді. Зі слів батька відповідачці відомо, що ОСОБА_1 мала складний характер, грубо з ним поводилась навіть після того, ОСОБА_5 відчужив на її користь свій житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в с. Устивиця, не дозволяла спілкуватися з рідним братом та позивачкою, тому зустрічались та спілкувались вони таємно. На початку березня 2016 року, після того, як ОСОБА_3 стало відомо про необхідність здійснення батьку протезування лівого кульшового суглобу, вона надала йому 9 000 грн. Під час перебування батька в лікарні у жовтні-листопаді 2018 року, жовтні 2019 року відповідачка декілька разів відвідувала його, передавала продукти харчування, купувала ліки, надавала грошові кошти. Про смерть батька ОСОБА_1 не повідомила ні відповідачці, ні брату померлого. В останній рік життя ОСОБА_5 висловлював своє бажання скласти заповіт на її ім`я на належні йому земельні ділянки, але позивачка умисно перешкоджала йому в цьому. Зазначила, що ОСОБА_1 ніколи не зверталась до неї з питанням включення її до числа спадкоємців, тобто відповідачка не порушувала жодних її прав чи законних інтересів. Заяви ОСОБА_1 до приватного нотаріуса від 23 лютого, 05 серпня 2022 року, додані до позовної заяви, не є заявами про прийняття спадщини, із заявою про прийняття спадщини позивачка у встановлений законом строк не зверталась, тому відповідно до ст. 1272 ЦК України вона вважається такою, що не прийняла спадщину. Твердження позивачки, що ОСОБА_5 був неспроможний самостійно забезпечувати свої потреби та потребував постійного стороннього догляду в зв`язку із хворобою, не відповідають дійсності. Він не перебував у безпорадному стані, що є необхідною умовою для надання права на спадкування зі спадкоємцем першої черги. Батько відповідачки самостійно переміщався, відвідував контору АОПП «Великосорочинське», розташовану в с. В. Сорочинці, де власноруч підписував договори оренди та акти прийому-передачі земельних ділянок, отримував орендну плату. На обліку як отримувач державних соціальних допомог та соціальних послуг на непрофесійній основі внаслідок наявності порушення функцій організму через невиліковні хвороби, неможливість самостійного пересування та самообслуговування ОСОБА_5 не перебував. ОСОБА_1 на обліку як фізична особа, яка надавала йому соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, також не перебувала. Звертаючись до Великобагачанського районного суду з відповідною заявою, позивачка підтвердила раптовість смерті ОСОБА_5 , не посилалася на його безпорадний стан чи матеріальне забезпечення нею. ОСОБА_1 за життя батька відповідачки не працювала та отримувала незначні доходи від ведення домашнього господарства, пенсії не отримувала, тобто не могла матеріально забезпечувати або надавати іншу допомогу ОСОБА_5 . Просила відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог (т. 1 а.с. 86-88).

В свою чергу, представником ОСОБА_1 суду було надано відповідь на відзив, в якому він зазначив, що позивачка не погоджується з доводами ОСОБА_3 , з обставинами, викладеними у відзиві, та правовою оцінкою обставин, викладених у ньому. Житловий будинок у АДРЕСА_1 придбаний відповідно до договору купівлі-продажу від 15 вересня 2006 року особисто позивачкою. Твердження відповідачки стосовно таємного спілкування з померлим та обмеженням його у праві на спілкування зі своїми родичами не відповідають дійсності. ОСОБА_1 не повідомляла відповідачці про смерть її батька, оскільки за життя останнього її ніколи не бачила, засобів зв`язку з нею у позивачки не було. Твердження про надання відповідачкою грошових коштів на лікування батька безпідставні. Наміру складати заповіт на свою дочку померлий не мав, навпаки мав намір скласти заповіт на дочку позивачки, яка допомагала та надавала кошти на лікування померлого. ОСОБА_1 постійно працювала за цивільно-правовими договорами, в той час, як чоловік отримував мінімальну пенсію, якої не вистачало на лікування. Позивачка тримала худобу, отримувала дохід від продажу власної продукції, зокрема молочної, має дві земельні ділянки, які перебувають в оренді АОПП «Великосорочинське», земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства на території Гоголівської селищної ради площею 0,8000 га, яка передана в оренду ФГ «Агро Лайм», за що отримувала сільськогосподарську продукцію для власного споживання та для тримання худоби, мала постійний дохід за цивільно-правовим договором з ТОВ «Східний геологічний союз» за користування земельною ділянкою даним товариством. Отримані доходи ОСОБА_1 витрачала виключно на лікування свого покійного чоловіка, а також була змушена отримувати допомогу від своєї дочки. Згідно розрахунків, проведених на підставі відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків, наданих Великобагачанською ДПІ, станом на 15 листопада 2022 року загальна сума доходів, виплачених ОСОБА_1 від продажу власної продукції тваринництва, доходів за цивільно-правовим договором, за 2017 рік становить 36 823,93 грн, за 2018 рік 28 770,55 грн, за 2019 рік 37 061,25 грн. Із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини позивачка не зверталась, оскільки вона її прийняла шляхом проживання зі своїм чоловіком на момент його смерті відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Вказаний факт встановлено рішенням Великобагачанського районного суду від 20 травня 2022 року. Просив позовні вимоги задовольнити (т. 1 а.с. 134-138).

В судовому засіданні позивачка та її представник надали пояснення аналогічні, викладеним у позові та відповіді на відзив, просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та надати позивачці право на спадкування після смерті ОСОБА_5 разом із спадкоємцем першої черги.

Відповідачка та її представник під час судового розгляду просили відмовити в задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 03 серпня 2021 року Великобагачанським відділом РАЦС у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_10 (т. 1 а.с. 233).

У відповідності з лікарським свідоцтвом про смерть № 226 та довідкою про причину смерті № 226 від 01 серпня 2021 року ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 66 років; причина смерті гострі судинні хвороби кишечнику (т. 1 а.с. 16).

Згідно з державними актами на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 416622, серії ПЛ № 239272, виданими на підставі розпорядження Миргородської райдержадміністрації від 25 жовтня 2005 року № 249, ОСОБА_5 на праві власності належали земельні ділянки площею 4,11 га та 0,92 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (т. 1 а.с. 21, 22).

На підставі договорів оренди земельної ділянки від 26 вересня 2016 року №№ 1592, 1593 вказані земельні ділянки були передані в оренду АОПП «Великосорочинське» строком на 10 років (т. 1 а.с. 23-30).

Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 20 травня 2022 року було задоволено заяву ОСОБА_1 та встановлено факт того, що вона на момент смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала разом із ним однією сім`єю з 15 лютого 2011 року за адресою: АДРЕСА_1 , тобто не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (т. 1 а.с. 13-14).

На підтвердження факту спільного проживання з померлим позивачкою надано суду довідку про осіб, місце проживання яких зареєстровано або було зареєстровано в період з 31 липня 2021 року по 01 серпня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 від 15 серпня 2022 року № 804, відповідно до якої ОСОБА_1 та ОСОБА_5 були зареєстровані за вказаною адресою (т. 1 а.с. 17); довідку виконавчого комітету Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області від 23 серпня 2022 року № 338, в якій зазначено, що ОСОБА_1 фактично проживала та перебувала в цивільному шлюбі з ОСОБА_5 , вони вели спільне господарство з 2007 року по 01 серпня 2021 року (т. 1 а.с. 18); актом від 24 серпня 2022 року, складним депутатом селищної ради Сидоренко Г.В., жителями с. Устивиця ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , у відповідності з яким ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , мешкали разом та вели спільне господарство з 2007 року по 01 серпня 2021 року (т. 1 а.с. 19).

ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 04 вересня 1980 року Великосорочинською сільською радою Миргородського району, свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим 20 жовтня 2007 року відділом РАЦС по м. Миргороду Миргородського МРУЮ Полтавської області, свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 , виданим 10 жовтня 2008 року відділом РАЦС по м. Миргороду Миргородського МРУЮ Полтавської області, свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 , виданим 17 листопада 2015 року відділом ДРАЦС по м. Миргороду Миргородського МРУЮ Полтавської області (т. 1 а.с. 89, 244 зворот, 245, 245 зворот).

Згідно з матеріалами спадкової справи № 159/2021 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , ОСОБА_1 03 серпня 2021 року надала приватному нотаріусу Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Сахаровій Л.І. заяву про прийняття всієї спадщини після померлого ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 230).

21 вересня 2021 року із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5 до цього ж нотаріуса звернулась ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 242 зворот 243).

23 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Сахарової Л.І. із заявою про намір звернення до суду для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю з померлим ОСОБА_5 не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини згідно ст. 1264 ЦК України та щодо включення її до числа спадкоємців першої черги (т. 1 а.с. 12).

05 серпня 2022 року ОСОБА_1 надала приватному нотаріусу заяву про намір звернення до суду щодо включення її до числа спадкоємців першої черги (т. 1 а.с. 15).

24 серпня 2022 року листом № 320/01-16 нотаріусом позивачці було повідомлено наступне. Відповідно до спадкової справи № 159/2021 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 спадщину прийняли ОСОБА_1 , що є спадкоємцем четвертої черги згідно ст. 1264 ЦК України, та дочка померлого ОСОБА_3 , що є спадкоємцем першої черги згідно ст. 1261 ЦК України. Видача свідоцтва на спадкове майно, а саме земельні ділянки площею 4,11 га та 0,92 га на ім`я ОСОБА_1 можливе лише у разі включення її в число спадкоємців ОСОБА_3 , яка є спадкоємцем першої черги, або на підставі рішення суду (т. 1 а.с. 52).

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положенням ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Ст. 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Ч.ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч. 1 ст. 1267 ЦК України).

Тлумачення положень ст.ст. 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як одержання права на спадкування наступною чергою (ч. 2 ст. 1258 ЦК України) та зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом. Одержання права на спадкування наступною чергою стосується другої п`ятої черг і пов`язується з такими негативними юридичними фактами, як відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

За змістом ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин (постанови Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у справі № 521/6358/17 (провадження № 61-11757св19), від 27 травня 2020 року у справі № 755/8930/18 (провадження № 61-14692св18) та від 18 червня 2020 року у справі № 565/1046/16-ц (провадження № 61-35423св18).

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Належними доказами, які підтверджують безпорадний стан особи, є відповідні медичні (лікарські) документи, висновки судово-медичних експертів.

Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 зазначала, що тривалий час проживала з ОСОБА_5 однією сім`єю; доглядала за ним та матеріально забезпечувала останнього, оскільки він перебував у безпорадному стані, був неспроможний самостійно забезпечувати свої потреби та потребував постійного стороннього догляду в зв`язку з хворобою, отримував мінімальну пенсію, яка витрачалась виключно на його лікування. В свою чергу, ОСОБА_3 ніякою матеріальної чи моральної допомоги батьку не надавала, з ним не спілкувалась, не цікавилась його здоров`ям.

В обґрунтування безпорадного стану ОСОБА_5 позивачкою були надані суду: направлення останнього на патогістологічне дослідження від 11 березня 2016 року (т. 1 а.с. 32); повідомлення про результат вказаного дослідження, в якому вказано, що сума до оплати складає 190 грн (т. 1 а.с. 31); направлення на УЗД лівого колінного суглоба (т. 1 а.с. 33); копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 582, відповідно до якої ОСОБА_5 з 14 березня 2016 року по 24 березня 2016 року перебував на стаціонарному лікуванні в ортопедичному відділенні Обласної клінічної лікарні відновлюваного лікування та діагностики з обласними центрами планування сім`ї та репродукції людини, медичної генетики Полтавської обласної державної адміністрації з діагнозом лівобічний коксартроз ІІІ-ІV ступеню; 15 березня 2016 року йому проведено операцію тотальне ендопротезування лівого кульшового суглобу ендопротезом BEZNOSKA цементної фіксації; післяопераційний період без ускладнень; хворий виписується в задовільному стані на амбулаторне долікування в поліклініку за місцем проживання (т. 1 а.с. 34); лист КП «Обласна клінічна лікарня відновлюваного лікування та діагностики з обласними центрами планування сім`ї та репродукції людини, медичної генетики Полтавської обласної ради» від 13 грудня 2022 року № 01-20/500, у відповідності з яким ОСОБА_5 дійсно було проведено оперативне втручання 15 березня 2016 року в ортопедичному відділенні, а саме тотальне ендопротезування лівого кульшового суглобу, лікування та перебування у відділенні було безкоштовне, ендопротез ОСОБА_5 придбав власним коштом; оскільки лікарня не була стороною купівлі-продажу, всі платіжні документи за товар знаходились у хворого та представника фірми BEZNOSKA (т. 1 а.с. 222); рекомендації при захворюванні кульшового суглобу, в тому числі в післяопераційний період (т. 1 а.с. 35-48); відповідь КНП Великобагачанська центральна лікарня Великобагачанської селищної ради Полтавської області від 22 серпня 2022 року № 773, у відповідності з якою ОСОБА_5 за період 2012-2021 роки перебував на лікуванні в хірургічному відділенні ЦЛ з 11 по 24 жовтня 2019 року, діагноз хронічна виразкова хвороба дванадцятиперсної кишки в стадії загострення, субкомпенсований стеноз вороторя (т. 1 а.с. 53); копію медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_5 № 2967, що підтверджує факт перебування останнього на лікуванні, вказаному у вищезазначеній довідці (т. 1 а.с. 54-61); інформаційний лист КНП «Великобагачанський центр первинної медико-санітарної допомоги» Великобагачанської селищної ради від 25 серпня 2022 року № 393, в якому зазначено, що ОСОБА_5 за період 2012-2021 роки перебував під наглядом Устивицької амбулаторії загальної практики сімейної медицини з 2004 року, за час нагляду зареєстровано наступні хронічні захворювання: 05 червня 2004 року посттравматичний артрозо-артрит правого колінного суглобу, 18 травня 2004 року деформуючий остеоартроз правого колінного суглобу, остеохондроз поперекового відділу хребта, з 20 листопада 2018 року по 22 травня 2019 року перебував на амбулаторному лікуванні, вперше діагностований туберкульоз правої легені інфлітративна форма (т. 1 а.с. 62); копію амбулаторної карти за вказаний період (т. 1 а.с. 63-66).

Згідно з довідкою ФОП ОСОБА_13 від 11 серпня 2022 року, товарним чеком № 44 магазину «Ангел» ПП ОСОБА_13 від 11 серпня 2022 року ОСОБА_1 за власні кошти провела поховання свого чоловіка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 на кладовищі с. Устивиця Миргородського району Полтавської області; сума витрат 13 894 грн (т. 1 а.с. 50-51).

У відповідності з державними актами на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 239289, серії ЯБ № 418625, виданими на підставі розпорядження Миргородської райдержадміністрації від 25 жовтня 2005 року № 249, ОСОБА_1 на праві власності належать земельні ділянки площею 0,89 га та 4,11 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (т. 1 а.с. 141, 142).

14 серпня 2017 року між позивачкою та ТОВ «Східний геологічний союз» було укладено договір про встановлення земельного сервітуту на право розміщення, прокладання та експлуатації лінії електропередач зовнішнього електропостачання та тимчасового під`їзного шляху до об`єктів нафтогазовидобування Кошевойського родовища. 01 листопада 2017 року укладено додаткову угоду до вказаного договору. Предметом договору є земельна ділянка площею 4,11 га (т. 1 а.с. 143-146, 147-150).

Рішенням Гоголівської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області від 26 червня 2020 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства у власність ОСОБА_1 » позивачці було передано у власність земельну ділянку площею 0,8000 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства (т. 1 а.ч. 151).

Вказану земельну ділянку на підставі договору оренди землі від 12 листопада 2020 року ОСОБА_1 було передано в оренду ФГ «Агро Лайф» (т. 1 а.с. 154-155).

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків, наданих Великобагачанською ДПІ, станом на 15 листопада 2022 року загальна сума виплачених доходів ОСОБА_1 від продажу власної продукції тваринництва, доходів за цивільно-правовим договором за 2017 рік становить 36 823,93 грн, за 2018 рік 28 770,55 грн, за 2019 рік 37 061,25 грн (т. 1 а.с. 156-158).

Допитана судом свідок ОСОБА_11 , яка є сусідкою позивачки, пояснила суду, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 жили як сімейна пара, разом вели господарство, яке спочатку було великим. З 2016 року у ОСОБА_5 виникли проблеми зі здоров`ям. Позивачка добре до нього ставилась, прала, варила їсти. ОСОБА_5 пересувався на милицях, у нього були проблеми зі шлунком, кишечником, тому йому було важко і за ним потрібен був догляд. Вважає, що останній за пів року до смерті був у безпорадному стані, однак свідку не відомо, чи мав він можливість для самообслуговування. Дочку ОСОБА_5 за його життя свідок не бачила, під час поховання її не було.

Свідок ОСОБА_14 пояснила суду, що знає ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з 1997 року. Останні мали гарні стосунки. Свідку відомо, що у ОСОБА_5 боліли ноги, спина, останньому робили операцію, потім у нього було захворювання шлунку. ОСОБА_5 лікувався в м. Полтаві, після повернення ходити майже не міг. Починаючи з 2017 року, позивачка все по господарству робила сама, оскільки ОСОБА_5 не міг готувати, прати, прибирати, перед смертю він нічого не робив, був немічним. Останній раз свідок бачила ОСОБА_5 , коли останній приходив до її чоловіка і вони спілкувались між собою. Про дітей ОСОБА_5 свідку нічого не було відомо.

Свідок ОСОБА_15 зазначив суду, що він знає ОСОБА_1 та ОСОБА_5 приблизно 10 років. Свідок надає послуги перевезення, возив ОСОБА_5 в лікарню на консультації, за грошима в с. Сорочинці. ОСОБА_5 був дуже хворий, переніс операцію суглоба, йому було важко ходити, він не міг самостійно забезпечувати свої потреби. Коли свідок їх возив, ОСОБА_5 з будинку виходив сам, а сісти в машину йому вже допомагав ОСОБА_15 . Коли вони приїжджали в с. Сорочинці, до контори його заводили під руки. Останній раз свідок возив ОСОБА_5 до контори приблизно за 15 днів до смерті, пересувався він сам, але за допомогою позивачки. Господарство вела ОСОБА_1 . Відповідачку свідок ніколи не бачив, похованням ОСОБА_5 займалась ОСОБА_1 . Вважає, що ОСОБА_5 перебував на утриманні у позивачки.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , який є сусідом позивачки, пояснив, що у ОСОБА_1 з чоловіком були гарні стосунки. Останнім часом у ОСОБА_5 були проблеми з ногою, приблизно за пів року до смерті його стан погіршився. Останній раз свідок бачив ОСОБА_5 приблизно за пів місяця перед смертю він здавав молоко біля городу, стояв біля бідона. Його стан скоріш за все був безпорадний. ОСОБА_1 утримувала ОСОБА_5 , вела господарство. Свідок знав, що у померлого є діти, але ніколи їх не бачив.

Свідок ОСОБА_16 під час її допиту судом пояснила, що займалась оформленням спадщини пайовиків. Коли відповідачка звернулась з клопотанням про оформлення спадщини, свідок отримала відомості про наявність іншого спадкодавця. ОСОБА_16 зазначила, що орендна плата за користування земельними ділянками виплачується наприкінці поточного року, але може бути розглянуто і питання про дострокову виплату. Гроші виплачуються особисто. ОСОБА_5 свідок знає особисто як мешканця с. В. Сорочинці, він регулярно приїжджав за орендною платою, раніше на скутері, а останній час із жінкою на машині. Останній раз він приїжджав приблизно за два тижні перед смертю. Свідок бачила, як ОСОБА_5 заходив у приміщення контори самостійно, без візку. Вважає, що останній не перебував у безпорадному стані, бо інакше би він оформив довіреність на іншу особу для отриманні грошових кошів, або до нього би приїжджали додому.

Свідок ОСОБА_17 , яка є свахою позивачки, ОСОБА_18 та ОСОБА_5 під час судового розгляду охарактеризувала як позитивну, дружну сім`ю. Позивачка є людиною дуже працьовитою, гарною господаркою. У ОСОБА_5 було слабке здоров`я, але він не завжди про це говорив. Його возили на лікування та обстеження в м. Полтаву, він скаржився на шлунок, в 2016 році у ОСОБА_5 почали боліти ноги, йому було зроблено операцію по заміні суглобу. Перед смертю він дуже хворів, ОСОБА_1 , доглядала за ним, оскільки її чоловік вже не міг себе забезпечувати. Надвір ОСОБА_5 виводили, там він просто сидів, кіз не пас, молоко не здавав, за двір не виходив. Вже за 3-4 роки до смерті ОСОБА_5 нічого не робив, не міг себе самообслуговувати. Пенсія у нього була невелика, тому позивачка з чоловіком жили за рахунок підробіток ОСОБА_1 . Лікування померлого, його поховання оплачувала позивачка та її діти.

Свідок ОСОБА_19 , який є старостою с. Устивиці, пояснив у судовому засіданні, що він знав ОСОБА_5 , оскільки навпроти нього проживала мати свідка. ОСОБА_1 та ОСОБА_5 вели спільне господарство, тримали худобу, все робили разом. Зазначив, що ОСОБА_5 не перебував у безпорадному стані, незважаючи на те, що кульгав. Останнім часом свідок бував у матері рідше, тому не може напевно сказати, чим займався ОСОБА_5 . Від інших людей не чув, щоб він тяжко хворів.

Допитана судом свідок ОСОБА_20 пояснила, що ОСОБА_5 вона особисто не знала, але їй відомо, що останній із ОСОБА_1 проживали разом, вели спільне господарство, тримали корову. Як депутат свідок складала акт про спільне проживання та ведення спільного господарства позивачки з ОСОБА_21 ОСОБА_20 зазначила, що бачила ОСОБА_5 в церкві навесні 2021 року, він здебільшого там сидів, але прийшов сам. ОСОБА_1 завжди допомагала померлому.

У відповідності з декларацією № 000-МХКА-Р1АО про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, таку декларацію ОСОБА_5 було укладено з лікарем загальної практики сімейним лікарем ОСОБА_22 (т. 1 а.с. 49).

За клопотанням представника відповідачки лікар ОСОБА_22 неодноразово викликалась до суду в якості свідка шляхом надіслання їй судових повісток за адресою її проживання, за місцем роботи, було здійснено привід останньої, який виконано не було, що позбавило суд можливості з`ясувати у вказаного свідка відомості про відомий їй стан здоров`я ОСОБА_5 .

Безпорадний стан це такий стан особи, в якому ця особа не може самостійно забезпечити свої життєві потреби, потребує стороннього догляду, допомоги, піклування. У випадку існування спору за спадок безпорадний стан спадкодавця повинен довести позивач, заявляючи вимогу про усунення спадкоємця від права спадкування. При цьому лише одних пояснень позивача та показань свідків недостатньо для доведення безпорадного стану спадкодавця.

Допитані судом свідки, які повідомляли про безпорадний стан ОСОБА_5 , зазначали вказану інформацію, виходячи із власних міркувань, та не могли чітко визначити, що саме є безпорадним станом.

Крім зазначеного, свідок ОСОБА_11 пояснювала, що ОСОБА_5 пересувався на милицях, свідку не було відомо, чи мав він можливість для самообслуговування; свідок ОСОБА_14 зазначила, що останній раз бачила ОСОБА_5 , коли той приходив до її чоловіка і вони спілкувались між собою; свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 зазначали суду, що ОСОБА_5 за два тижні до його смерті приїжджав до контори для отримання орендної плати; свідок ОСОБА_12 бачив ОСОБА_5 приблизно за пів місяця перед смертю той здавав молоко біля городу; свідку ОСОБА_19 , мати якого проживала навпроти ОСОБА_5 , не було відомо про наявність у нього тяжкої хвороби; свідок ОСОБА_20 зазначила, що бачила ОСОБА_5 в церкві навесні 2021 року, куди він прийшов сам.

Пояснення вказаних свідків спростовують твердження ОСОБА_1 про безпорадний стан ОСОБА_5 .

Надані позивачкою та її представником медичні документи не свідчать про те, що ОСОБА_5 страждав тяжкою хворобою, в зв`язку з чим потребував постійного стороннього догляду, перебував у безпорадному стані, не міг себе самостійно обслуговувати. Такий висновок потребує спеціальних знань в медицині, однак належних і допустимих доказів такого характеру позивачка, яка мала для цього процесуальну можливість, всупереч свого обов`язку доведення підстав заявленого позову, до суду не надала, оскільки особа, яка хоч і має певні хвороби, не обов`язково перебуває у безпорадному стані.

У відповідності з листом відділу з питань надання державних соціальних допомог, субсидій, інших видів соціальної підтримки населенню № 1 УСЗН Миргородської районної державної адміністрації Полтавської області від 06 жовтня 2022 року № 08-1317, ОСОБА_5 на обліку як отримувач державних соціальних допомог та соціальних послуг на непрофесійній основі не перебуває та не перебував, ОСОБА_1 на обліку як фізична особа, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі не перебуває та не перебувала (т. 1 а.с. 94).

Матеріалами справи також підтверджено той факт, що ОСОБА_5 15 липня 2021 року, тобто за два тижні до смерті, самостійно отримував в бухгалтерії АОПП «Великосорочинське» належну йому орендну плату (лист АОПП «Великосорочинське» від 21 жовтня 2022 року № 410 т. 1 а.с. 90).

Допустимими доказами ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю є докази, які підтверджують винну поведінку відповідача, яка б свідчила, що спадкодавець дійсно потребував додаткової постійної допомоги саме від відповідача у зв`язку з безпорадним станом, звертався за допомогою до відповідача, а останній відмовив у наданні такої допомоги.

Таких доказів суду позивачкою та її представником не надано.

Щодо матеріального стану померлого ОСОБА_5 слід зазначити наступне.

Згідно з листом АОПП «Великосорочинське» від 21 жовтня 2022 року № 410, між ОСОБА_5 та АОПП «Великосорочинське» 26 вересня 2016 року було укладено два договори оренди земельних ділянок терміном на 10 років; розмір орендної плати за договором № 1953 становить 9 816,66 грн, за договором № 1592 455,37 грн на рік. Орендну плату ОСОБА_5 отримував особисто, що підтверджується видатковими касовими ордерами підприємства. Останній раз ОСОБА_5 отримував орендну плату 15 липня 2021 року в адміністративній будівлі АОПП «Великосорочинське», а саме в бухгалтерії підприємства, що підтверджується видатковим касовим ордером підприємства від 15 липня 2021 року (т. 1 а.с. 90).

До вказаного листа додано копії видаткових касових ордерів від 22 квітня, 27 липня, 02 грудня 2020 року, 07 квітня, 13 липня 2021 року про отримання ОСОБА_5 відповідних сум орендної плати за земельний пай (т. 1 а.с. 91, 93).

У відповідності з довідкою про розмір пенсії ОСОБА_5 , який перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області, від 10 січня 2023 року № 1600-0401-21/15 ОСОБА_5 з січня по червень 2020 року щомісячно отримував пенсію в розмірі 1 638 грн, з липня по листопад 2020 року 1 712 грн, з грудня 2020 року по червень 2021 року 1 769 грн., в липні 2021 року 1 854 грн.

Враховуючи наявність у ОСОБА_5 вказаного доходу, незважаючи на доведений суду розмір доходу, який отримувала ОСОБА_1 , неможливо зробити висновок, що померлий перебував на утриманні у позивачки.

Оскільки позивачкою та її представником не надано суду доказів на підтвердження тих обставин, що ОСОБА_1 протягом тривалого часу матеріально забезпечувала та надавала іншу допомогу ОСОБА_5 , який через похилий вік, тяжку хворобу перебував у безпорадному стані, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 13, 81, 141, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про надання права на спадкування із спадкоємцем першої черги відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 08 червня 2023 року.

Суддя: О. М. Вірченко