Житомирський апеляційний суд
Справа №293/874/23 Головуючий у 1-й інст. Лось Л. В.
Категорія 96 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Кузьменко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 293/874/23 за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Житомирська районна державна адміністрація Житомирської області Управління соціального захисту населення, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Шпонарського Євгена Вікторовича, на ухвалу Черняхівського районного суду Житомирської області від 20 червня 2023 року, постановлену під головування судді Лось Л.В.,

в с т а н о в и в :

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її сином.

Заява обґрунтована тим, що її прізвище у паспорті записане « ОСОБА_3 ». Водночас, у свідоцтві про народження її сина прізвище останнього зазначене « ОСОБА_4 ».

Після вторгнення російської федерації на територію України син ОСОБА_2 став до лав Збройних Сил України. Під час виконання бойового завдання він загинув.

З метою отримання соціальних пільг вона звернулася до Управління соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації із заявою, в якій вона просила надати статус члена сім`ї загиблого захисника України. Однак їй було відмовлено у задоволенні заяви з тих підстав, що її прізвище, зазначене у паспорті, не збігається із прізвищем сина.

Враховуючи вищезазначене, вона змушена звернутися до суду.

Ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області від 20 червня 2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі з підстав, передбачених частиною четвертою статті 315 ЦПК України.

В апеляційній скарзі представник заявниці, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема, зазначає, що суд дійшов безпідставного висновку про те, що вимоги ОСОБА_1 підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

В судовому засіданні адвокат Шпонарський Є.В. підтримав апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, ОСОБА_1 вказувала на те, що встановлення такого факту необхідно для отримання нею соціальних пільг.

Пунктом першим частини першої статті 186 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини першої ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Частиною другою даної норми також передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; 2) встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; 3) заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Статтею 14 Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, зокрема, надання соціальних пільг батькам військовослужбовця, який загинув під час проходження військової служби.

Статтею 1 цього Закону також визначено, що соціальний захист військовослужбовців діяльність ( функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Справою адміністративної юрисдикції у розумінні пункту 1 ч.1 ст.4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За правилами п. 1 ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 ч.1 ст. 4 КАС України).

Визначаючи, чи пов`язується з встановленням юридичного факту виникнення у заявниці певних цивільних прав та обов`язків, суд застосовує положення ст.1 ЦК України. За змістом частини першої ст.1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні правовідносини). Тобто, цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Відповідно, у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Усі інші спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства

Вимоги ОСОБА_1 пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за нею права на отримання соціальних пільг, які передбачені законодавством для батьків загиблого військовослужбовця, що не пов`язано з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Отже, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявниці з державою, відтак не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Тож у спірних правовідносинах суд повинен врахувати мету звернення заявниці до суду. Така обставина має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації ОСОБА_1 прав у сфері соціального забезпечення.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 23 березня 2023 року у справі №290/289/22-ц.

За таких обставин, вимога заявниці про встановлення факту родинних відносин не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Правовідносини у даній справі є адміністративно-правовими, а тому справа підлягає розгляду за правилами адміністративного, а не цивільного судочинства.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шпонарського Євгена Вікторовича, залишити без задоволення, а ухвалу Черняхівського районного суду Житомирської області від 20 червня 2023 року,- без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: