У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.06.2023 Справа №607/862/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Позняка В.М., за участі секретаря судового засідання Кужель К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі скаргу акціонерного товариства «Укрсиббанк» (стягувач), боржник ОСОБА_1 (боржник), на рішення, дії, бездіяльність Зарічненського відділу державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції стосовно примусового виконання рішення суду,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Укрсиббанк» через свого представника звернулося в суд із скаргою на рішення, дії, бездіяльність Зарічненського відділу державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, просить визнати неправомірною бездіяльність Зарічненського відділу державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у вигляді нездійснення дій щодо надсилання постанови про відкриття виконавчого провадження №71556251, визнати протиправною винесену державним виконавцем Зарічненського відділу державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Полюхович І.А. постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.04.2023 та скасувати її, визнати неправомірною бездіяльність Зарічненського відділу державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у вигляді нездійснення належним чином дій щодо примусового виконання рішення суду у виконавчому провадженні, зобов`язати усунути порушення прав стягувача та продовжити примусове виконання рішення суду.

Скарга мотивована тим, що на виконанні відділу ДВС знаходилося виконавче провадження стосовно боржника ОСОБА_1 на виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/862/17, яким суд ухвалив стягнути солідарно із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , як солідарного поручителя, на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором 0 від 09 серпня 2007 року у розмірі 12 629 грн 25 коп. У вказаному виконавчому провадженні стягувачу, всупереч статті 28 ЗУ «Про виконавче провадження», не була надіслана постанова про відкриття виконавчого провадження. Також, 26.04.2023 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Скаржник вважає, що вказану постанову було винесено без достатніх для цього підстав, а саме, державним виконавцем не виконано всіх можливих заходів щодо виконання рішення суду.

Від Зарічненського відділу державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшли письмові пояснення, в яких начальник просить відмовити в задоволенні скарги. Зазначає, що у Відділі на примусовому виконанні перебував виконавчий лист №607/862/17, виданий Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 16.03.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь AT «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 14 229,24 грн. Державним виконавцем 17.04.2023 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №71556251, здійснено виклик боржника та направлено необхідні запити до відповідних органів щодо майнового стану, відкритих рахунків, нерухомого та рухомого майна, належного на праві власності ОСОБА_1 . На виклик державного виконавця боржник не з`явився, про дату, час і місце виклику був повідомлений належним чином. Повідомлення про причини неявки до Відділу не надійшло. Однак, згідно довідки Укрпошти від 18.04.2023 встановлено, що ОСОБА_1 , за вказаною у виконавчому документі адресою, а сааме: АДРЕСА_1 , тривалий час не проживає. Крім того, під час виїзду державного виконавця за вищевказаною адресою, у присутності понятих ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та, зі слів сусідів, було з`ясовано, що боржник в смт. Зарічне не проживає вже декілька років. Місце його проживання чи перебування встановити не вдалося (акт державного виконавця від 25.04.2023). Згідно відповіді №160041878 від 17.04.2023 Державної фіскальної служби України, у ОСОБА_1 відсутні наявні рахунки, відкриті у банківських установах. Крім того, інформацію щодо будь-яких видів офіційних доходів боржника встановити не вдалося. На підставі відповіді №160041877 від 17.04.2023 Міністерства внутрішніх справ України встановлено, що дані про зареєстровані за ОСОБА_1 транспортні засоби відсутні. Відповідно до інформації №332224387 від 17.04.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкту, у боржника відсутнє будь-яке нерухоме майно на яке б державний виконавець міг звернути стягнення. 26.04.2023 виконавцем винесено постанови про арешт майна та арешт рахунків боржника та направлено на виконання до банківських установ. На підставі пункту 5 частини першої статті 37 Закону, 26.04.2023 виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Зазначає, що згідно заяви боржника, датованої 25.05.2023 (вх.№865 від 26.05.2023) встановлено, що ОСОБА_1 фактично проживав і проживає на даний час за адресою: АДРЕСА_2 . Виконати рішення суду на території, де боржник тривалий час відсутній, неможливо та слід пред`являти за підвідомчістю до Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Стягувач та представник відділу ДВС в судове засідання не з`явилися, просили розглядати справу в їх відсутності.

Боржник повідомлявся про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився.

У відповідності до вимог частини другої статті 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини.

На примусовому виконанні Зарічненського відділу державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебував виконавчий лист №607/862/17, виданий Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 16.03.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь AT «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 14 229,24 грн.

17.04.2023 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №71556251, здійснено виклик боржника та направлено запити до відповідних органів щодо майнового стану, відкритих рахунків, нерухомого та рухомого майна, належного на праві власності ОСОБА_1 .

На виклик державного виконавця боржник не з`явився. Лист відділу ДВС із викликом, повернувся із довідкою Укрпошти від 18.04.2023, в якій позначена причина повернення - «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно акту державного виконавця від 25.04.2023, під час виїзду державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 , у присутності понятих ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та, зі слів сусідів, було з`ясовано, що боржник в смт. Зарічне не проживає вже декілька років.

Згідно відповіді №160041878 від 17.04.2023 Державної фіскальної служби України, у ОСОБА_1 , як фізичної особи-підприємця відсутні наявні рахунки, відкриті у банківських установах.

На підставі відповіді №160041877 від 17.04.2023 Міністерства внутрішніх справ України встановлено, що дані про зареєстровані за ОСОБА_1 транспортні засоби відсутні.

Відповідно до інформації №332224387 від 17.04.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкту, у боржника відсутні відомості про зареєстроване нерухоме майно.

26.04.2023, державним виконавцем винесено постанову про арешт майна та арешт рахунків боржника.

Відповідно до постанови державного виконавця від 26.04.2023, державним виконавцем на підставі довідки Укрпошти від 18.04.2023 встановлено, ОСОБА_1 , за вказаною у виконавчому документі адресою, а сааме: АДРЕСА_1 , тривалий час не проживає, а тому, постановлено повернути виконавчий документ стягувачу на підставі пункту 5 частини першої статті 37 Закону.

Дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення, зважаючи на таке.

Щодо не надіслання копії постанови про відкриття виконавчого провадження.

Із змісту частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», вбачається, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження повинна була надіслана виконавцем стягувачу рекомендованим поштовим відправленням.

Разом з тим, всупереч статтям 12, 13, 81, 83 Цивільного процесуального кодексу України, Зарічненський відділ державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не надав доказів виконання вказаної вимоги закону.

Зважаючи на те, що скаржник стверджує, що постанова про відкриття виконавчого провадження йому не була надіслана, це не спростовано органом виконавчої служби, суд вважає, що скарга в частині визнання неправомірною бездіяльності Зарічненського відділу державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у вигляді нездійснення дій щодо надсилання постанови про відкриття виконавчого провадження №71556251 підлягає до задоволення.

Щодо інших вимог скарги.

Відповідно до вимог статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до вимог статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з вимогами частини першої статті 18 цього Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В силу вимог частини другої та третьої статті 18 цього Закону передбачені обов`язки державного виконавця під час здійснення виконавчого провадження, зокрема, він зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом .

Відповідно до інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 із змінами та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за №489/20802, виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Повертаючи виконавчий документ стягувачеві, державний виконавець виходив із того, що згідно довідки Укрпошти від 18.04.2023 ОСОБА_1 , за вказаною у виконавчому документі адресою, а сааме: АДРЕСА_1 , тривалий час не проживає.

Однак, суд вважає, що такі висновки в оскарженій постанові є передчасними, виходячи із наступного.

Із моменту звернення у належний спосіб до органів виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження, стягувач має право розраховувати, що компетентний орган здійснить всі можливі заходи для виконання постановленого судового рішення, що набрало законної сили. Повернення ж виконавчого документу стягувачу має здійснюватися у виключних випадках, передбачених статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно пункту 5 частини першої статті 37 Закону, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника юридичної особи, місце проживання, перебування боржника фізичної особи.

Дослідивши матеріали виконавчого провадження, суд доходить переконання, що державний виконавець в повній мірі не виконав своїх обов`язків у виконавчому провадженні, не в повній мірі використав всі надані йому повноваження для з`ясування місце проживання, перебування боржника фізичної особи.

Так, відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі - Закон), місце перебування місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги; місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), у яких особа отримує соціальні послуги.

Пунктами 4 та 12 частини першої статті 2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», передбачено, що декларування місця проживання особи - повідомлення особою органу реєстрації адреси свого місця проживання шляхом надання декларації про місце проживання в електронній формі з використанням Єдиного державного веб-порталу електронних послуг з подальшим внесенням такої інформації до реєстру територіальної громади; реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

Декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється з метою: 1) створення умов для реалізації прав особи, зокрема виборчих прав, права на участь у місцевому самоврядуванні, на отримання соціальних, публічних послуг, у випадках, передбачених законом; 2) ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою; 3) використання знеособлених даних реєстрів територіальних громад для обґрунтованого розроблення органами державної влади та органами місцевого самоврядування програм економічного і соціального розвитку адміністративно-територіальних одиниць, визначення правомочності зборів жителів територіальної громади, для статистичних, наукових та інших потреб у визначених законом та актами Кабінету Міністрів України випадках.(стаття 3 Закону)

Згідно статті 4 Закону, особа одночасно може мати лише одне задеклароване або одне зареєстроване місце проживання (перебування). Частиною п`ятою статті 5 Закону передбачено, що громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, який на законних підставах постійно або тимчасово проживає на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його.

Матеріали справи не містять доказів перевірки державним виконавцем зареєстрованого місця проживання боржника шляхом звернення до компетентних органів.

Визначення місця виконання виконавчого документа має відбуватися за зареєстрованим місцем проживання боржника. Будь-яка інша адреса місця проживання чи відомості про місце перебування особи-боржника можуть слугувати додатковою інформацією і сприяти примусовому виконанню рішення, але не використовуватися як юридичний факт, з яким Закон №1404-VIII пов`язує місце виконання рішення, а з ним і виконавчий округ приватного виконавця.

Також, матеріали справи не містять відомостей про те, що державний виконавець вживав заходів, передбачених статтею 36 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає, що у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Суд відхиляє покликання в постанові на довідку Укрпошти від 18.04.2023, яка не є достатнім та достовірним доказом, який дає підстави для повернення виконавчого документа на підставі пункту 5 частини першої статті 37 Закону.

Також, суд вважає необґрунтованим покликання державного виконавця на заяву боржника, яка надіслана вже після повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки вказана заява не є доказом реєстрації місця проживання боржника, навпаки, вказує, що місце перебування боржника можливо з`ясувати, що виключає повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі пункту 5 частини першої статті 37 Закону.

Тому, вимоги скаржника щодо визнання незаконною, скасування постанови та зобов`язання усунути порушення є обґрунтованими та підставними.

При цьому, на переконання суду, у даній ситуації слід керуватися інтересами стягувача, оскільки у випадку наявності невиконаного судового рішення, він (стягувач) вправі очікувати від держави вчинення всіх дій, які б наближали його до виконання судового рішення. У цьому сенсі повернення виконавчого документу не вселятиме стягувачеві надію, що Україна як держава робить усе, аби наблизити стягувача до бажаної ним законної мети - виконання судового рішення як стадії реалізації права стягувача на справедливий суд у розумінні Конвенції.

Вимога скаржника про визнання неправомірною бездіяльності Зарічненського відділу державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у вигляді нездійснення належним чином дій щодо примусового виконання рішення суду у виконавчому провадженні та зобов`язання усунути порушення прав стягувача є загальною, не містить конкретних випадків бездіяльності державного виконавця, а саме дій, які зобов`язаний був вчинити виконавець, але не вчинив, а тому не може бути задоволена судом.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи те, що скарга є частково обґрунтованою, а тому її слід частково задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись статтями 260, 261, 352-354, 447-452 ЦПК України суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність Зарічненського відділу державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у вигляді нездійснення дій щодо надсилання постанови про відкриття виконавчого провадження №71556251,

Визнати протиправною винесену державним виконавцем Зарічненського відділу державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Полюхович І.А. постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №71556251 від 26.04.2023 та скасувати її.

Зобов`язати державного виконавця Зарічненського відділу державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції усунути порушення прав стягувача, які встановлені у вказаній ухвалі та продовжити примусове виконання рішення суду у виконавчому провадженні №71556251.

В задоволенні решти скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повної ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складена 12 червня 2021 року.

Головуючий суддяВ. М. Позняк