ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 вересня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 20 грудня 2007 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро», правонаступником якого є АТ «Банк Кредит Дніпро», та ОСОБА_2 було укладено договір про надання кредитної лінії № 201207-USD на споживчі цілі у сумі 100 000, 00 доларів США.

09 серпня 2007 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання кредитної лінії № 090807- USD на споживчі цілі у сумі 88 000, 00 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_2 були укладені договори іпотеки, а саме:

- № 201207-USD-іп від 20 грудня 2007 року, відповідно до п. 1.3 якого предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно: паркувальне місце № НОМЕР_1 у приміщенні № 56 першої черги житлового комплексу «Амфітеатр» містобудівного ансамлю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , на другому поверсі загальною площею 20,1 кв.м, реєстраційний номер: 21065664;

- № 201207-USD-іп-1 від 20 грудня 2007 року, відповідно до п. 1.3 якого предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно: паркувальне місце поз. № 41 у приміщенні № 56 першої черги житлового комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » містобудівного ансамлю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 т, літ. А-7, паркувальне місце поз. 41 у приміщенні № 56 на другому поверсі загальною площею 20,1 кв.м;

- № 090807- USD/1-ІП від 09 серпня 2007 року, відповідно до п. 1.3 якого предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно: паркувальне місце, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 у житловому будинку з платформою літ. А-28, паркувальнен місце поз. № 12 підвального приміщення № 106 загальною площею 17,9 кв.м, реєстраційний номер: 6941134.

ПАТ «Банк Кредит Дніпро» звернулося до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за зазначеними кредитними договорами. Відповідно до рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2010 року у справі № 2-1838/10 заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором № 090807- USD від 09 серпня 2007 року склала 744 785, 76 грн., а за кредитним договором № 201207-USD від 20 грудня 2007 року 846 345, 60 грн., а всього 1 591 131, 09 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2014 року у справі № 412/4157/2012 було затверджено мирову угоду між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , за якою зазначене іпотечне майно перейшло у власність ОСОБА_1 , а перехід права власності підтверджується інформаційними довідками: №№ 120627937, 120629227, 120629998 від 13 квітня 2018 року.

Відповідно до умов договорів іпотеки: № 201207-USD-іп від 20 грудня 2007, № 201207-USD-іп-1 від 20 грудня 2007 року, № 090807-USD/1-ІП від 09 серпня 2007 року сторони домовились про можливість звернення стягнення на предмети іпотеки шляхом позасудового врегулювання, а саме шляхом набуття іпотекодержателем права власності на предмети іпотеки. На підставі цього 13 квітня 2018 року ПАТ «Банк Кредит Дніпро» набуло у власність зазначені предмети іпотеки, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: №№ 121378569, 121381699, 121379459 від 20 квітня 2018 року.

У зв`язку з цим позивач сплатив за рахунок власних коштів податок на доходи фізичних осіб в сумі 63 354, 45 грн. та військовий збір в сумі 19 006, 34 грн., спираючись на п. 14.1.180, п. 14.1 ст. 14, п. 18.1 ст. 18, п. 162.1 ст. 162, п. 164.1 ст. 164, п.п. 168.1.4, 168.1.5, п.п. 172.2, 172.4, 172.7, 172.8 ст. 172, п. 173.3 ст. 173 ПК України та лист Державної фіскальної служби України від 08 квітня 2016 року № 7884/6/99-99-17-03-03-15. Вважає, що як податковий агент повинен сплачувати податок на доходи фізичних осіб, але за рахунок такої фізичної особи.

Враховуючи зазначене, позивач просив суд стягнути з відповідачки на свою користь безпідставно набуті нею кошти у розмірі 82 360, 79 грн., що складаються із сплаченого АТ «Банк Кредит Дніпро», як податковим агентом, податку на доходи з фізичних осіб у розмірі 63 354, 45 грн. та військового збору в розмірі 19 006, 34 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 вересня 2022 року у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, АТ «Банк Кредит Дніпро»звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 грудня 2007 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро», правонаступником якого є АТ «Банк Кредит Дніпро», та ОСОБА_2 укладено договір про надання кредитної лінії № 201207-USD на споживчі цілі у сумі 100 000, 00 доларів США. 09 серпня 2007 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_2 укладено договір про надання кредитної лінії № 090807- USD на споживчі цілі у сумі 88 000, 00 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за зазначеними кредитними договорами між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_2 укладені наступні іпотечні договори:

-№ 201207-USD-іп від 20 грудня 2007 року, відповідно до п. 1.3 якого предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно: паркувальне місце № НОМЕР_1 у приміщенні № 56 першої черги житлового комплексу «Амфітеатр» містобудівного ансамлю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , на другому поверсі загальною площею 20,1 кв.м, реєстраційний номер: 21065664;

-№ 201207-USD-іп-1 від 20 грудня 2007 року, відповідно до п. 1.3 якого предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно: паркувальне місце поз. № 41 у приміщенні № 56 першої черги житлового комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » містобудівного ансамлю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 т, літ. А-7, паркувальне місце поз. 41 у приміщенні № 56 на другому поверсі загальною площею 20,1 кв.м;

-№ 090807- USD/1-ІП від 09 серпня 2007 року, відповідно до п. 1.3 якого предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно: паркувальне місце, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 у житловому будинку з платформою літ. А-28, паркувальнен місце поз. № 12 підвального приміщення № 106 загальною площею 17,9 кв.м, реєстраційний номер: 6941134.

Відповідно до рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2010 року у справі № 2-1838/10 з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Кредит Дніпро» стягнута заборгованість за кредитним договором № 090807- USD від 09 серпня 2007 року в сумі 744 785, 76 грн., за кредитним договором № 201207-USD від 20 грудня 2007 року в сумі 846 345, 60 грн., а всього 1 591 131, 09 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2014 року у справі № 412/4157/2012 затверджено мирову угоду між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , за якою зазначене іпотечне майно перейшло у власність відповідачки - ОСОБА_1 , що підтверджується інформаційними довідками: №№ 120627937, 120629227, 120629998 від 13 квітня 2018 року.

Відповідно до умов договорів іпотеки: № 201207-USD-іп від 20 грудня 2007, № 201207-USD-іп-1 від 20 грудня 2007 року, № 090807-USD/1-ІП від 09 серпня 2007 року сторони домовились про можливість звернення стягнення на предмети іпотеки шляхом позасудового врегулювання, а саме шляхом набуття іпотекодержателем права власності на предмети іпотеки. На підставі цього 13 квітня 2018 року ПАТ «Банк Кредит Дніпро» набуло у власність зазначені предмети іпотеки паркувальні місця, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: №№ 121378569, 121381699, 121379459 від 20 квітня 2018 року.

17 травня 2018 року позивач сплатив податок на доходи фізичних осіб в сумі 63 354, 45 грн. та військовий збір в сумі 19 006, 34 грн., що підтверджується платіжними дорученнями на ці суми відповідно.

Згідно із постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 листопада 2021 року апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2021 року у справі № 201/8597/19 за позовом ОСОБА_2 до АТ «Банк Кредит Дніпро», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Верби Віталія Миколайовича, третя особа ОСОБА_1 про визнання неправомірними і скасування рішень про державну реєстрацію права власності - задоволена, це судове рішення скасоване. Позов ОСОБА_2 до АТ «Банк Кредит Дніпро» та приватного нотаріуса ДМНО Верби Віталія Миколайовича задоволено та визнані протиправними і скасовані рішення цього приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності АТ «Банк Кредит Дніпро» на:

-паркувальне місце поз. № 12 містобудівного ансамблю Крутогірний - комплекс Західна Башта, загальною площею 17,9 кв.м, за адресою: АДРЕСА_3 рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40731344 від 20 квітня 2018 року;

-паркувальне місце поз. № 41 у приміщенні № 56 першої черги житлового комплексу Амфітеатр містобудівного ансамблю Крутогірний, загальною площею 20,1 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40727884 від 20 квітня 2018 року;

-паркувальне місце поз. № 42 у приміщенні № 56 першої черги житлового комплексу Амфітеатр містобудівного ансамблю Крутогірний, загальною площею 20,1 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40731470 від 20 квітня 2018 року.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 16 червня 2022 року у справі № 201/8597/19 касаційну скаргу АТ «Банк Кредит Дніпро» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 листопада 2021 року задоволено частково: зазначену постанову апеляційного суду скасовано в частині задоволення позовних вимог до співвідповідача приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_3 , а в решті її залишено без змін. Тобто в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до АТ «Банк Кредит Дніпро» рішення цього приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності АТ «Банк Кредит Дніпро» на зазначені паркувальні місця визнані протиправними і скасовані.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 18.1 Податкового кодексу України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Підпункт 14.1.180. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу також встановлює, що податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач вважає, що Банк, як податковий агент повинен сплачувати податок на доходи фізичних осіб, але за рахунок такої фізичної особи. У випадку прийняття у власність Банком нерухомого майна - предмету іпотеки, Банк був позбавлений можливості сплатити податок на доходи фізичних осіб за рахунок фізичної особи, оскільки при набутті у власність предмету нерухомості не відбувається руху грошових коштів. При цьому, оскільки відповідно до п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України податковий агент несе відповідальність за несплату податку, тому Банк виконав зобов`язання податкового агента зі сплати суми податку на доходи фізичної особи за рахунок власних коштів, а саме: Банком було сплачено податок з доходів фізичних осіб 63354,45 грн. та військовий збір у розмірі 19006,34 грн., суму яких вони просять стягнути з відповідача по даній справі.

У свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до листа Міністерства юстиції України від 27 березня 2009 року №4172-0-26-09-8 при зверненні стягнення на предмет іпотеки в рахунок забезпечення основного зобов`язання, іпотекодавець від такого способу відчуження не отримує доходу, який є об`єктом оподаткування податком з доходів фізичних осіб, тобто з вказаної інформації, вбачається, що факт вибуття із власності особи майна - не може становити її дохід.

Разом з тим, проаналізувавши норми п.172.8 ст. 172 та п. 173.8 ст. 173 Податкового кодексу України, на яких ґрунтується лист Державної фіскальної служби від 08 квітня 2016 року № 7884/6/99-99-17-03-03-15, судом встановлено, що для цілей цієї статті під продажем розуміється будь-який перехід права власності на об`єкти нерухомості, крім їх успадкування та дарування (п. 172.8). Проте приписи ст.172 ПК України, в цілому, встановлюють порядок оподаткування операцій з продажу (обміну) об`єктів нерухомого майна.

Так, відповідно до п. 173.8 вказаної статті, під продажем розуміється будь-який перехід права власності на об`єкти рухомого майна, крім їх успадкування та дарування. Норми цієї статті не застосовуються до операцій з валютними цінностями, які оподатковуються відповідно до підпункту 165.1.51 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу. Проте статтею 173 ПК України встановлюється порядок оподаткування операцій з продажу або обміну об`єктів рухомого майна.

Таким чином, приписи обох статей ПК України не регулюють правовідносини щодо оподаткування при зверненні стягнення на предмет іпотеки і не дають підстав вважати, будь-який перехід права власності на об`єкти нерухомості (крім їх успадкування та дарування) є продажем.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, згідно із листом Міністерства юстиції України у відповідь на лист Секретаріату фінансової реструктуризації від 01 лютого 2018 року №2018-02-01/006 стосовно надання роз`яснення з питань застосування норм ЗУ «Про фінансову реструктуризацію» в частині звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника, а також оподаткування такого майна, звільняються від оподаткування операції банків та інших фінансових установ з постачання майна, набутого ними у власність внаслідок звернення стягнення на таке майно. Звільнення від оподаткування стосується тієї частини вартості майна, за якою воно було набуте у власність в рахунок погашення зобов`язань за договором кредиту, позики. тобто, позивач не повинен був сплачувати податок на доходи з фізичних осіб та військовий збір при зверненні стягнення на предмет іпотеки, а у вищевказаних листах Мін`юсту України визначено, що такі листи (у тому числі й інших центральних органів виконавчої влади) не є нормативно-правовими актами, а лише мають інформаційний характер і не встановлюють правових норм, тому посилання позивача на них як на докази в обґрунтування позовних вимог, є недоцільним та неналежним доказом.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позовна вимога позивача про стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів, позивачем взагалі не обґрунтована та не підтверджена належними доказами по справі. Зокрема, в позові наведені лише приписи ч.1 ст. 1212 ЦК України, відповідно до яких особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. А також є посилання на ч.1 ст. 1213 ЦК України, згідно із якою набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Проте відповідач не отримував від позивача будь-якого майна, відповідно, не зберігав його у себе, а також не надано жодних доказів того, що відповідач ОСОБА_1 набула грошові кошти у сумі 82360,79 грн.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального права та процесуального права є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро»- залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: