ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/1866/22 Номер провадження 22-ц/814/448/23Головуючий у 1-й інстанції Гольник Л.В. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий суддя: Триголов В.М.

Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Іванова Олексія Вікторовича , що діє в інтересах ОСОБА_1 на додаткове рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 22 червня 2022 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини

В С Т А Н О В И В:

У березні 2022 року із позовом до ОСОБА_1 звернулась ОСОБА_2 та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Октябрського районного суду міста Полтави від 22 червня 2022 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 09.03.2022 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн.

У червні 2022 року позивач звернулась до суду із заявою про винесення додаткового рішення та вирішення питання про розподіл судових витрат, ОСОБА_2 були надані відповідні докази на підтвердження надання професійної правничої допомоги та понесення витрат у сумі 6 000 грн.

Додатковим рішенням Октябрського районного суду міста Полтави від 22 червня 2022 року заяву позивача ОСОБА_2 про розподіл судових витрат у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати понесені на отримання правової допомоги в розмірі 6000 грн.

Оскаржуючи вказане рішення апелянт ОСОБА_1 вказує, що зазначені судом в оскаржуваному рішенні обставини , не відповідають дійсності.

В позовній заяві , яка надійшла відповідачу позивачем, у порушення вимог п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України не зазначений попередній розрахунок судових витрат , які позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи і тільки з цих підстав у відповідності до вимог ч.2 ст.134 ЦПК України , суд першої інстанції міг би відмовити у відшкодуванні витрат на правову допомогу.

Згідно наданих позивачем квитанцій, які датовані в часі раніше ніж позивач звернулася до суду з позовною заявою, ще до подання позовної заяви позивач можливо поніс витрати на правову допомогу в розмірі 6000 гривень, однак, в порушення вимог п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України у позові дані витрати не зазначено.

Крім того , скаржник зазначає, що при винесенні оскаржуваного рішення судом допущено порушення процесуального законодавства, зокрема, відповідач належним чином не був повідомлений про дату та час розгляду заяви про винесення додаткового рішення та вирішення питання про розподіл судових витрат.

Також апелянтом вказано, що в порушення вимог ч.9 ст.83 ЦПК України , позивач не направляв жодного доказу щодо понесених витрат на правову допомогу відповідачу.

Представник ОСОБА_1 , адвокат Іванов О.В. просить скасувати додаткове рішення Октябрського районного суду міста Полтави та ухвалити нове , яким відмовити позивачу у задоволенні заяви про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 6000 грн.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку , що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Оскаржуючи рішення районного суду апелянт вказує , що суд стягнув витарати на правничу допомогу на користь позивача , всупереч тому , що ОСОБА_2 при подачі позову було порушено п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України , згідно якого позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Та суд першої інстанції зазначив , що під час подачі позову , позивачем дійсно було заявлено вимогу про стягнення витрат на правову допомогу за результатами розгляду справи.

Та колегія суддів зазначає, що неподання стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку дає суду право відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. При цьому у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто, його неподання не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні витрат (постанова КЦС ВС від 08.04.2021 по справі № 161/20630/18).

Із матеріалів справи вбачається , що представником позивача ОСОБА_4 до закінчення розгляду справи було заявлено , що протягом п`яти днів суду будуть надані докази на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

Відтак , суд апеляційної інстанції , вважає, що районним судом не було порушено норми процесуального права. Адже, до закінчення судових дебатів (а якщо справа розглядається в порядку письмового провадження - до винесення рішення чи постанови по справі) представником позивача було подано заяву (клопотання) про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (копію - направити іншим учасникам).

За відсутності такого клопотання суд не має підстав для розгляду питання про розподіл здійснених учасником витрат на професійну правничу допомогу (постанова КГС ВС від 14.01.2019 по справі № 927/26/18).

З огляду на положення п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Тобто , факт сплати позивачем коштів згідно квитанцій № 01/12/21 Н-ц від 17.12.2021 року та №РКО 108 від 14.01.2022 року не свідчить про відсутність підстав для компенсації таких витрат відповідачем.

Таким чином, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Скаржник також вказує, що витрати стягнуті рішенням суду першої інстанції є не співмірними із складністю справи , часом витраченим представником позивача ОСОБА_4 на дану справу , обсягом робіт та значенням справи для сторін.

Та суд зауважує, що в свою чергу, сторона, що програла, для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених переможцем, має заявити про це у відповідній заяві. Інакше, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, суд не має права з власної ініціативи вирішувати питання про зменшення таких витрат, що підлягають розподілу .

Та з матеріалів справи не вбачається , що під час розгляду справи відповідачем заявлялась відповідна заява про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

У скарзі також зазначено, що позивачем відповідачу не направлялись докази щодо понесених витрат на правову допомогу , що є порушенням ч.9 ст.83 ЦПК України.

Та дослідивши матеріали справи , судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно Опису від 07.06.2022 року на якому наявний штамп АТ «Укрпошта» 08.06.2022 року , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 було направлено : Копія договору про надання правової допомоги № 01/12/21 Н-ц ; Детальний опис робіт та наданих послуг до договору № 01/12/21 Н-ц; Акт наданих послуг та виконаних робіт від 07.06.2022 року ; Копія квитанції № 01/12/21 Н-ц від 17.12.2021 року; Копія квитанції №РКО 108 від 14.01.2022 року.(а.с.63)

Тож , з урахуванням вказаного , колегія суддів відхиляє аргумент апелянта, щодо ненадання йому доказів , щодо понесених витрат на правову допомогу .

Щодо повідомлення відповідача про судовий розгляд.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належить змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом ст.128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи

У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

В силу частин 1-4 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

За змістом указаних норм права повідомлення про судове засідання відноситься до елементу змагальності сторін та є обов`язком суду, натомість, неналежне повідомлення судом учасників справи про дату, час і місце судового засідання є порушенням їх права на справедливий суд.

Матеріали справи не містять доказів вручення повістки відповідачеві, місце фактичного перебування якого невідомо.

Отже, всупереч процесуальному закону суд розглянув справу за відсутності відповідача, який не був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

В силу п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України вказане порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового судового рішення.

Зважаючи на зазначене, всупереч вимог процесуального закону суд першої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , який не був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, тому ухвалене ним рішення не може залишатися в силі. У зв`язку з цим додаткове рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 22 червня 2022 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення заяви ОСОБА_2 про розподіл судових витрат у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Іванова Олексія Вікторовича , що діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Додаткове рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 22 червня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Заяву ОСОБА_2 про розподіл судових витрат задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати понесені на отримання правової допомоги в розмірі 6000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: В.М.Триголов

Судді: А.І.Дорош

О.А.Лобов