ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4408/23 Справа № 219/4421/21 Суддя у 1-й інстанції - Хомченко Л.І. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Кішкіної І.В.,

за участю секретаря Гладиш К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №219/4421/21 за позовом ОСОБА_1 до Держави України, в особі Черкаської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції у Черкаській області, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України в Черкаській області, про відшкодування моральної шкоди,

за апеляційними скаргами Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області, Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Черкаської обласної прокуратури,

на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 13 лютого 2023 року,

встановив:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави України, в особі Черкаської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Черкаській області, третя особа Головне управління Державного Казначейства України у Черкаській області, про відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 грудня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були зареєстровані за №0000300 та №0000301 кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 376 КК України, вчинені посадовими особами тижневика «Нова молодь Черкащини» керівником проекту ОСОБА_2 та головним редактором Тетяною Воронцовою щодо ОСОБА_1 , яке полягало в публікації на шпальтах тижневика статті в котрій, з істотним порушенням вимог ст. 62 Конституції України, КПК України ОСОБА_1 було названо злочинцем-терористом без наявного судового рішення, яке набрало законної сили.

Станом на день подачі позовної заяви досудове розслідування, через тяганину, не закінчено та не встановлені винні особи і не притягненні до кримінальної відповідальності при наявності беззаперечного та неспростовного доказу вчинення суспільно-небезпечного діяння, впливу на суд, а потерпілому ОСОБА_1 не відшкодована нанесена моральна шкода. Вищезазначена стаття була опублікована після судового рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 серпня 2017 року, яким повернуто Черкаській області прокуратурі обвинувальний акт щодо звинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень у зв`язку невідповідністю обвинувального акту і додатків до нього вимогам КПК України.

Вважає, що УСБ України в Черкаській області та Черкаська обласна прокуратура, можливо, стали ініціаторами публікації в засобах масової інформації від 01 листопада 2017 року де зазначено ОСОБА_1 як терориста. Неодноразово звертався до прокурора у кримінальному провадженні щодо не здійснення належного контролю за виконанням судових рішень та прийнятих процесуальних рішень.

Посилається на те, що надмірна тривалість кримінального провадження, призвели до його моральних страждань, зумовлених тривалістю невизначеністю спірних правовідносин, необхідністю відвідування органів досудового розслідування, неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність, підривом репутації тощо. Вважає свої позовні вимоги обґрунтованими.

Зазначає, що з дня реєстрації в ЄРДР кримінального правопорушення по даний час не здійснено жодної процесуальної та слідчої дії. До Головного управління Державного Казначейства України в Черкаській області не пред`являється жодних вимог, воно залучається у справу щодо відшкодування шкоди тільки для гарантії подальшого виконання відповідного рішення, оскільки жодних самостійних вимог до цього органу позивач не пред`являє.

Посилається, що зазнав душевних переживань, втратив авторитет серед оточення, позбавлений можливості працювати із-за клейма терорист, зазнав надзвичайного впливу, що призвело до глобальної зміни життєвого укладу та завдало значних страждань, негативним чином вплинуло на стан здоров`я і його сім`ї.

Враховуючи викладене, просив суд зобов`язати Управління Державного казначейства України у Черкаській області, незалежно від вини посадових осіб Черкаської обласної прокуратури та Головного Управління Національної поліції в Черкаській області, відшкодувати за рахунок коштів державного бюджету моральну шкоду в сумі 500 000 гривень та додатково кожний податок, який може бути нарахований на цю суму, в якості компенсації моральної шкоди у зв`язку публікацією на шпальтах тижневика статті, в якій зазначено ОСОБА_1 злочинцем-терористом, без наявності судового рішення, яке набрало законної сили.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 13 лютого 2023 року, з урахуванням ухвали від 22 березня 2023 року про виправлення описки, позов ОСОБА_1 задоволений частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 7 000 гривень компенсації моральної шкоди.

В апеляційній скарзі Головне управління Національної поліції в Черкаській області, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення Дружківського міського суду Донецької області від 13 лютого 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що за результатами розгляду справи судом першої інстанції не взято до уваги, що позивачем не доведені позовні вимоги, не надано належних, допустимих та переконливих доказів на підтвердження заподіяної йому моральної шкоди відповідачами Черкаською обласною прокуратурою та ГУ НП в Черкаській області, причинного зв`язку між шкодою та бездіяльністю, діями, рішеннями відповідачів, що в силу положень ст. 12, 81 ЦПК України є процесуальним обов`язком позивача. Сам по собі факт скасування постанов про закриття кримінальних проваджень, враховуючи, що досудове розслідування за ними на даний час триває, не є підставою для відшкодування шкоди позивачу. Крім того, посилається, що сам факт зобов`язання внести відомості до ЄРДР про вчинені кримінальні правопорушення за заявами ОСОБА_1 , теж не може бути доказом того, що мала місце бездіяльність поліції, якою заподіяно йому моральної шкоди.

Звертає увагу, що суд першої інстанції також не взяв до уваги, що необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди, причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Необхідною умовою настання відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду, визначену ст. 1173, 1174 ЦК України є визнання протиправними дій або бездіяльності органу державної влади, його посадової чи службової особи. Довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст. 1173 ЦК України. Відсутність хоча б однієї з цих умов виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Просить апеляційний суд врахувати, що під час розгляду справи та ухвалення рішення судом першої інстанції також не зазначено, а відповідно і не досліджено, питання якими конкретно діями відповідача позивачу спричинено моральну шкоду. Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, не надав до суду жодного судового рішення про визнання протиправними дій як Головного управління Національної поліції в Черкаській області так і слідчих.

В апеляційній скарзі Черкаська обласна прокуратура, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення Дружківського міського суду Донецької області від 13 лютого 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції невірно застосовано ст. 23, 1167, 1173, 1174 ЦК України, положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зважаючи на те, що позивачем не наведено обставин, що свідчили б про необхідність застосування ст. 1176 ЦК України, при вирішенні даного спору про стягнення моральної шкоди слід встановити заподіяння позивачу шкоди, суть якої повинна полягати у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо цього (п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України), на що посилався позивач, як на підставу позовних вимог, протиправність діяння відповідача; наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожен із вказаних складових повинен бути підтверджений належними та допустимими доказами. Факт заподіяння шкоди доводить позивач. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

Посилається, що, констатуючи доведеність фактів тривалої протиправної бездіяльності посадових осіб, надмірну тривалість досудового розслідування у кримінальному провадженні за заявою ОСОБА_1 , чим заподіяно позивачеві моральної шкоди, суд першої інстанції не обґрунтував в чому саме полягають вказані факти та якими доказами підтверджуються. Чинний Кримінальний процесуальний кодекс України передбачає можливість захисту зацікавлених осіб від порушень, пов`язаних із недотриманням розумних строків проведення досудового розслідування чи вчинення окремих процесуальних (слідчих) дій. Зокрема, шляхом захисту порушених прав від недотримання розумних строків під час досудового розслідування є:

оскарження прокурору вищого рівня недотримання розумних строків у порядку передбаченому ст. 308 КПК України. Нерозгляд прокурором вищого рівня такої скарги, або відмова в її задоволенні може бути оскаржена слідчому судді в порядку ст. 303 КПК України; звернення до слідчого судді з клопотанням про встановлення строку для здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних чи слідчих дій) в порядку, передбаченому ст. 28, 114 КПК України.

Вказані способи захисту, які б підтверджували необґрунтовану тривалість досудового розслідування, ОСОБА_1 , як учасником кримінального провадження не використовувалися. На час звернення до суду з цим позовом відсутні будь-які судові рішення або висновки компетентних органів, прокурора вищого рівня, до компетенції якого згідно ст. 308 КПК України відноситься розгляд скарг щодо недотримання слідчим або прокурором розумних строків або допущення будь-яких інших процесуальних порушень, якими б встановлено факт невиконання або неналежного виконання своїх службових обов`язків уповноваженими особами прокуратури під час досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Посилаючись на висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 13 травня 2020 року по справі № 638/8636/17, зазначає, що не є достатньою підставою для висновку про протиправність дій відповідача і притягнення його до цивільно-правової відповідальності судовий контроль на стадії досудового розслідування, внаслідок якого постановлення ухвали слідчих суддів про скасування процесуальних рішень. Реалізація особою права на оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування у порядку встановленому кримінальним процесуальним законом у разі задоволення таких скарг, становить достатньо справедливу сатисфакцію з відшкодування шкоди, яку зазнав позивач.

Зазначає, що під час розслідування кримінального провадження №0000300 неодноразово надавалися вказівки слідчому в порядку ст. 36 КПК України та доручення оперативному підрозділу на проведення слідчих (розшукових) дій, керівництву Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області направлялась вимога про забезпечення дієвого відомчого контролю за проведенням досудового розслідування кримінального провадження, скасовувались постанови слідчого про закриття кримінального провадження, яке відновлювалося, здійснювалася заміна слідчих, ініціювалося проведення службових розслідувань того. Усі вказані дії мали наслідком прийняття кінцевого рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (відсутність в діяннях складу кримінального правопорушення), яке є не скасованим як на момент звернення позивача до суду з позовом, так і на час розгляду справи та на цей час. Вважає, що на час розгляду справи судом першої інстанції у суду не було підстав вважати, що Державою не проведено об`єктивне та незалежне ефективне розслідування випадку, що став підставою внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 (позитивний процесуальний обов`язок).

Висновок суду першої інстанції, що надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи не є, на думку заявника, безумовною підставою для відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки відсутні докази розладу здоров`я позивача внаслідок душевних страждань чи моральних переживань, які виникли в результаті зазначених подій. Жодних доказів спричинення фактом розслідування кримінального провадження № 0000300 ОСОБА_1 страждань, якими йому заподіяно моральну шкоду, матеріали справи не містять, як і розрахунків щодо розміру цієї шкоди, підтверджених належними, допустимими та достовірними доказами.

Вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок тривалого досудового розслідування та внаслідок порушення честі, гідності та ділової репутації є різними за своєю природою та способом захисту, натомість помилково ототожнюються ОСОБА_1 , що також не взято судом першої інстанції до уваги.

В апеляційній скарзі Головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення в частині частково задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем не доведено факт наявності шкоди, а також її виникнення внаслідок дій працівників Черкаської обласної прокуратури та Головного управління Національної поліції в Черкаській області та підтверджень наявності причинного зв`язку між шкодою та відповідними діями працівників правоохоронних органів. Висновок суду першої інстанції, що надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи не є безумовною підставою для відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки відсутні докази розладу здоров`я позивача внаслідок душевних страждань чи моральних переживань, які виникли в результаті зазначених подій.

Також посилається, що під час розгляду справи судом першої інстанції не враховано правові висновки, що викладені у постановах Верховного Суду у яких зазначено, що суд здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у такій діяльності. Разом з тим, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб саме по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої, відповідно, не може бути підставою для безумовного відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_1 на апеляційні скарги Черкаської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції у Черкаській області та Головного управління Державної Казначейської служби України в Черкаській області надано відзив, в якому просить залишити апеляційні скарги без задоволення, посилаючись на їх надуманість та безпідставність.

В судовому засіданні апеляційного суду Запорожська Д.Є., яка діє в інтересах Черкаської обласної прокуратури, доводи, викладені в апеляційних скаргах, підтримала та просила їх задовольнити.

В судовому засіданні апеляційного суду Ярош С.В., який діє в інтересах Головного управління Державної казначейської служби України в Черкаській області, доводи, викладені в апеляційних скаргах, підтримав та просив їх задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явились, повідомлялися про час та місце розгляду справи.

Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги Черкаської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції у Черкаській області та Головного управління Державної казначейської служби України в Черкаській області підлягають задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції, встановивши наявність надмірної тривалості досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000300 з грудня 2017 року, яка здатна призвести до моральних страждань особи, дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди та визначив її в грошову еквіваленті в розмірі 7 000 гривень шляхом її компенсації з Державного бюджету України.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не може погодитись за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 грудня 2017 року на підставі ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду міста Черкаси за заявою ОСОБА_1 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000300 внесено відомості за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 376 КК України. У зазначеному провадженні Черкаською місцевою прокуратурою перед керівництвом СУ Головного управляння Національної поліції в Черкаській області ініційовано проведення службового розслідування в зв`язку із неналежним проведенням досудового розслідування слідчим.

Вказане кримінальне провадження неодноразово закривалось на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Так, 24 вересня 2019 року слідчим СВ Черкаського ВПГУНП в Черкаській області винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000300 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. 01 квітня 20 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого СВ Черкаського ВП ГУПН в Черкаській області від 24 вересня 2019 року про закриття кримінального провадження 18 серпня 2020 року процесуальним прокурором скасовано постанову про закриття кримінального провадження № 0000300. 18 серпня 2020 року процесуальним прокурором скасовано постанову слідчого про закриття кримінального провадження та відновлено провадження. Замінено слідчого у кримінальному провадженні.

09 березня 2021 року слідчим СВ Черкаського ВПГУНП в Черкаській області винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000300 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю повідомлення про підозру жодній особі та закінченням визначених ст. 219 КПК України строків досудового розслідування.

Звертаючись до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_1 посилався на те, що надмірна тривалість кримінального провадження, призвела до його моральних страждань, зумовлених тривалістю невизначеністю спірних правовідносин, необхідністю відвідування органів досудового розслідування, неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність, підривом репутації тощо, що з дня реєстрації в ЄРДР кримінального правопорушення по даний час не здійснено жодної процесуальної та слідчої дії.

Статтею ст. 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди, а також визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Порядок відшкодування моральної шкоди передбачений Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» від 1 грудня 1994 року.

Процедура застосування даного закону врегульована Положенням про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженим спільним наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури та Міністерства фінансів України № 6/5/3/41 від 04 березня 1996 року.

Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч.1 ст.1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За змістом положень ч. 2 ст. 1176 ЦК України, право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Особа має право на відшкодування такої шкоди внаслідок подій наведених у ч.1 ст.1 та випадках, визначених ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Статті 3 та 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» закріплюють, що у наведених в ст.1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються, зокрема, суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги та моральна шкода. Відшкодування такої шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», згідно положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати (стаття 2 Закону).

В пунктах 2, 3 Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду", затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури та Міністерства фінансів України № 6/5/3/41 від 04 березня 1996 року, зазначено, що відшкодуванню підлягає шкода, завдана громадянинові, зокрема, внаслідок незаконного притягнення як обвинуваченого. Право на відшкодування шкоди у громадянина, який був незаконно засуджений судом, виникає у випадку повної його реабілітації.

За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини 6 цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди (статті 1173, 1174 ЦК України).

Статтею 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі №920/715/17, статті 1173 та 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Наявність цих умов в межах розгляду цивільної справи має довести позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст.1173, 1174 ЦК України.

У відповідності до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

Наведені норми процесуального права позивачем не дотримано, доказів, які б підтверджували наявність складових для відшкодування моральної шкоди, судам першої та апеляційної інстанцій не надано.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначав, що надмірна тривалість кримінального провадження за його заявою, призвели до його моральних страждань, моральну шкоду позивач оцінює в 500 000 гривень.

Так, судом встановлено, що в провадженні слідчого відділу Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області перебувало кримінальне провадження №0000300 за ч. 1 ст. 376 КК України, внесене до ЄРДР 21 грудня 2017 року на підставі ухвали слідчого суді Придніпровського районного суду міста Черкаси від 13 грудня 2017 року за заявою ОСОБА_1 щодо втручання працівників тижневика «Нова молодь Черкащини» в діяльність судових органів з метою добитися винесення неправосудного рішення щодо ОСОБА_1 шляхом опублікування 01 листопада 2017 року статті щодо нього.

Також судом встановлено, що на час ухвалення оскаржуваного рішення суду кримінальне провадження № 0000300 за заявою ОСОБА_1 тривало, відомості щодо визнання ОСОБА_1 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні відсутні.

Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної йому моральної шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідачів, що на підставі ст. 81 ЦПК України є процесуальним обов`язком позивача.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про передчасність висновку суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, спричиненої порушенням розумних строків проведення досудового розслідування та протиправною бездіяльністю посадових осіб органів досудового розслідування.

Наявні у справі ухвали суддів слідчих, якими скасовано постанови слідчого та закрито провадження за скаргою ОСОБА_1 (а.с. 29,35) не спростовують правильність таких висновків, оскільки позивачем було реалізовано право на оскарження процесуальної діяльності слідчого в порядку статей 303-308 КПК України, що не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування.

Посилання позивача на ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є загальними та такими, що не спростовують наведені вище висновки. При цьому, колегія суддів приймає до уваги, що розумність тривалості провадження повинна визначатись у контексті відповідних обставин справи та з огляду на критерії, передбачені прецедентною практикою ЄСПЛ, зокрема складність справи, поведінку заявника, а також органів влади, пов`язаних зі справою (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє і Сассі проти Франції» (Pelissier and Sassi v France); $ 35 рішення від 27 червня 1997 року у справі «Філіс проти Греції» (№ 2, Philis v. Greece), заява № 19773/92).

Таким чином, доводи апеляційних скарг Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області, Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Черкаської обласної прокуратури щодо відсутності підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди знайшли своє підтвердження.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно п. 3 та 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційних скарг Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області, Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Черкаської обласної прокуратури та скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди.

Також, відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно ч. 13 ст. 141 України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання апеляційної скарги Черкаською обласною прокуратурою сплачено судовий збір в сумі 1 362 гривні. (а.с. 221 т. 1)

За подання апеляційної скарги Головним управлінням Національної поліції в Черкаській області сплачено судовий збір в сумі 2 684 гривень. (а.с. 244 т. 1)

За подання апеляційної скарги Головним управлінням Державної казначейської служби України у Черкаській області сплачено судовий збір в сумі 1 362 гривні. (а.с. 5 т. 2)

Згідно з частиною 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки ОСОБА_1 відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, сплачений Черкаською обласною прокуратурою, Головним управлінням Національної поліції в Черкаській області, Головним управлінням Державної казначейської служби України у Черкаській області судовий збір в сумі 1 362 гривень за подання апеляційних скарг необхідно компенсувати кожному за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Щодо сплати Головним Управлінням Національної поліції в Черкаській області судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, колегія суддів апеляційного суду зауважує, що відповідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору, яка внесена у більшому розмірі, ніж встановлено законом, повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Керуючись ст. 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційні скарги Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області, Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Черкаської обласної прокуратури задовольнити.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 13 лютого 2023 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Держави України, в особі Черкаської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції у Черкаській області, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України в Черкаській області, про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Сплачений Головним управлінням Державної казначейської служби України у Черкаській області судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1 362 гривні компенсувати Головному управлінню Державної казначейської служби України у Черкаській області за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Сплачений Головним управлінням Національної поліції в Черкаській області судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1 362 гривні компенсувати Головному управлінню Національної поліції в Черкаській області за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Сплачений Черкаською обласною прокуратурою судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1 362 гривні компенсувати Черкаській обласній прокуратурі за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 23 серпня 2023 року.

Головуючий О.І. Корчиста