Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5742/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді: Кондрацької Н.М.

за участю секретаря судового засідання: Мелещенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сучило Артем Олегович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа: Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

встановив:

Адвокат Сучило А.О. звернувся до Придніпровського районного суду міста Черкаси з позовною заявою в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа: Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги мотивує тим, що 08.10.2019 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 6411 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 38 117,68 грн. На підставі зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксаною Анатоліївною було відкрито виконавче провадження № 60315276 від 16.10.2019 з примусового виконання виконавчого напису № 6411 від 08.10.2019 року, постанову про стягнення з боржника основної винагороди, а також 28.10.2019 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Вказує, що позивач не отримував вище вказані постанови, а дізнався про них лише у вересні 2021 року через свого представника адвоката Сучило Артема Олеговича, яким було витребувано адвокатським запитом від 08.09.2021 у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни матеріали виконавчого провадження № 60315276, а саме: виконавчий напис № 6411 від 08.10.2019; анкета-заява укладена між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 ; заява про примусове виконання рішення; постанова про відкриття виконавчого провадження № 60315276 від 16.10.2019. Також, відповідачем не було повідомлено ОСОБА_1 про наявність у нього заборгованості (письмова вимога, претензія, повідомлення) та необхідність її погашення, чим було позбавлено позивача права на захист своїх прав та інтересів. Ознайомившись із матеріалами виконавчого провадження № 60315276, представник позивача вважає, що виконавчий напис № 6411 від 08.10.2019, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною з порушенням норм права та не підлягає виконанню з наступних підстав. При вчиненні виконавчого напису нотаріус не врахував та не з`ясував факт існування безспірної заборгованості. Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною вчинений виконавчий напис про звернення стягнення з громадянина ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним Договором № 490946470 від 09.10.2015, укладеного між Акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи», правонаступником всіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», правонаступником якого, на підставі Договору відступлення прав вимог 16-01/19/1 від 16.01.2019, є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». За даним виконавчим написом позивачем допущено прострочення платежів за кредитним договором 490946470 від 09.10.2015. Стягнення заборгованості проводиться за період з 16.01.2019 по 09.09.2019, загальна сума, що підлягає стягненню за виконавчим написом - 38 117,68 грн. Даний виконавчий напис набрав чинності з дня його вчинення, тобто з 08.10.2019 та був пред`явлений до виконання 16.10.2019 шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 60315276. При вчиненні виконавчого напису № 6411 нотаріусом не був встановлений факт існування безспірної заборгованості, що є обов`язковою умовою для нотаріуса при вчиненні нотаріальної дії. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Таким чином, нотаріус при вчиненні виконавчого напису мав перевірити: безспірність заборгованості, має бути оригінал договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення. Тобто, не відомо чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису позивач ОСОБА_1 мав безспірну заборгованість перед стягувачем та чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі № 6411 від 08.10.2019, невідомо коли здійснювалась остання оплата позивачем по кредитному договору так як стягувачем не надано та не наведено розрахунок нарахування відсотків за користування кредитними коштами з кредитним договором. Тому, неможливо встановити суму заборгованості та факт існування безспірної заборгованості за кредитним договором на момент звернення до суду з позовною заявою. У виконавчому написі № 6411 від 08.10.2019 зазначено, що між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Альфа-Банк», був укладений кредитний договір № 490946470 від 09.10.2015, проте не має ніяких доказів того, що такий договір взагалі був укладений. Згідно з позицією Верховного Суду України, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису, за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання. Верховний Суд зазначає про те, що на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень шодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеному ст. 84 Закону України «Про нотаріат». У претензії зазначаються: повне найменування і поштові реквізити заявника претензії та особи (осіб), якій претензія пред`являється; дата пред`явлення і номер претензії; обставини, на підставі яких пред`явлено претензію; докази, що підтверджують ці обставини; вимоги заявника з постанням на нормативні акти; сума претензії та Ті розрахунок, якщо претензія підлягає грошовій оцінці; платіжні реквізити заявника претензії; перелік документів, що додаються до претензії. Претензія підписується повноважною особою заявника претензії або його представником та надсилається адресатові рекомендованим або цінним листом або вручається адресатові під розписку. Проте, така претензія (вимога) не була надіслана ОСОБА_1 , що позбавило позивача можливості врегулювати спір в досудовому порядку. Таким чином, приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною при вчиненні виконавчого напису № 6411 від 08.10.2019 року було порушено процедуру такої дії та не дотримано порядку вчинення виконавчого напису, адже нотаріусом не було враховано та не було з`ясовано факт існування безспірної заборгованості, що є обов`язковою умовою для нотаріуса при вчиненні нотаріальної дії. Також, порушенням є те, що виконавчий напис вчинений на не нотаріально посвідченому договорі, не має самого оригіналу кредитного договору та доказів розрахунку заборгованості по відсоткам, пені, тілу кредиту та інше, а також відповідачем не було надіслано ОСОБА_1 письмову вимогу із відповідним розрахунком суми та періоду заборгованості з метою досудового врегулювання спору.

На підставі викладеного, позивач звернувся до суду та просить виконавчий напис № 6411 від 08.10.2019 року вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Гамзатовою Аліною Анатоліївною визнати таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати, а саме судовий збір в сумі 992,40 грн. та витрат пов`язаних з надання професійної правничої допомоги у розмірі 7000,00 грн.

Ухвалою суду від 14.11.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі та надано термін відповідачу для надання відзиву.

21.12.2022 на адресу суду від відповідача ТОВ «Вердикт Карітал» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач наводить свої заперечення на доводи позивача. Посилаючись на норми законодавства, що регулюють вчинення виконавчого напису та норм, що визначають здійснення нотаріальних дій, відповідач вказує, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором. Отже, відповідне право стягувана, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова мова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України Про нотаріат ), однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Тож, нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначив жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. В обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Таким чином, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо для вчинення виконавчого напису подані документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.6.1999 року № 1172. З урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувана право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувана (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, що зазначено в правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України у справі №6-887цс17 від 05 липня 2017 року. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем: за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. З огляду на викладене, просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Одночасно з відзивом відповідачем до суду подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, у якому просить суд відмовити позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу у повному обсязі. В обґрунтування клопотання вказує, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду мають бути надані такі документи: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, довіреність); документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги; детальний опис вчинених дій (наданих послуг). Надання суду вказаних документів є базовою та необхідною умовою для розподілу витрат на правничу допомогу, а їх задоволення залежить від рівня деталізації та обґрунтованості. Заявлені витрати на правничу допомогу складають 7 000 грн. Відповідач категорично не погоджується із даною сумою, оскільки у відповідності до Правил адвокатської етики при визначенні обґрунтованого розміру гонорару, беруться до уваги наступні фактори: обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення; ступінь складності та новизни правових питань, що стосуються доручення; необхідність досвіду для його успішного завершення; вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання в звичайному часовому режимі; необхідність виїзду у відрядження; важливість доручення для клієнта; роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт; досягнення за результатами виконання доручення позитивного результату, якого бажає клієнт; особливі або додаткові вимоги клієнта стосовно строків виконання доручення; характер і тривалість професійних відносин даного адвоката з клієнтом; професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності адвоката. Таким чином, максимальний розмір оплати послуг адвоката хоча нормативно і необмежений, однак в силу позиції Вищого господарського суду України (наприклад, п. 11 Інформаційного листа ВГСУ від 14.12.2007 р. № 01-8/973) може бути обмежений самим судом «з огляду на розумну необхідність відповідних судових витрат для даної справи». З посиланням на практику Європейського суду, вважає, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Уникнення від виконання обов`язків перед кредитором, особливо із наступним перешкоджанням здійсненню права на охорону та захист набуло поширення як тактичний прийом відстрочення виконання обов`язків, фіксації документування вчинених порушень, подання позову, його проходження у суді, затягування самого процесу виключно через суб`єктивні причини. Йдеться про зловживання процесуальними правами як особливу форму процесуального правопорушення як навмисних, недобросовісних дій учасників цивільного процесу із порушенням умов здійснення суб`єктивних процесуальних прав з метою обмеження можливості здійснення прав іншою стороною чи третіми особами, а також для перешкоджання діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення цивільної справи. Фактично, представник позивача вважає, що написання позовної заяви із формуванням додатків, консультації - вартує 7 000 грн. Зазначає, що середня заробітна плата в січні (за лютий, березень, квітень, травень відсутні відомості) 2022 року в Київській області складала 17409 грн., в січні 2022 року 19 робочих дні. З наведеного вбачається, що 1 робочий день в середньому коштує 791,32 грн., половина дня - 395,66 грн. В даному випадку, із врахуванням середньої заробітної плати в регіоні, в якому працює адвокат позивача, витрати по часу наприклад на половину робочого дня повинні були складати 395,66 грн., але аж ніяк не 7 000 грн., за справу незначної складності. До того ж, до позовної заяви не подано належних та допустимих документів, які б підтверджували оплату правничої допомоги, в тому числі документів, які б підтверджували перерахунок коштів адвокату в сумі 7 000 грн. Таким чином, з огляду на запровадження нових правил відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, для підтвердження та обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу необхідне доведення відображення фахівцем у галузі права та адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року № 481 Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення, зареєстрованим у в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2013 за № 1686/24218. Тож, враховуючи складність цієї справи, вважають, що витрати на правову допомогу у визначеному розмірі не підлягають до задоволення.

В свою чергу, 10.01.2023 представником позивача адвокатом Сучило А.О. до суду було подано відповідь на відзив, у якому він, ознайомившись із позицією викладеною у відзиві на позовну заяву, надає свої заперечення, вказуючи таке. У своєму відзиві на дану позовну заяву відповідач не надає ніяких належних та допустимих доказів того, що оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса було вчинено з дотриманням певної процедури, умов та подачею необхідних документів. Відповідач лише перераховує норми законодавства у сфері здійснення процедури виконавчого напису та вказує, що для вчинення виконавчого напису нотаріуса від 08.10.2019 № 6411 відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, відповідач вважає безспірною, оскільки не вбачає у позовній заяві жодних обставин, які свідчили б про протилежне. Однак, звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 мав безспірну заборгованість перед ТОВ «Вердикт Капітал» на момент вчинення приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової А.А. виконавчого напису від 08.10.2019 № 6411. Відповідач ніякими доводами не обґрунтував факт безспірної заборгованості, а також не довів, що заборгованість взагалі існувала та була саме такого розміру як зазначено у виконавчому написі. Відповідач ніяким чином не доводить того, що під час вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріусу було подано оригінал кредитного договору, а також засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Адже, виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті «документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість (пунк 5 Глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Крім того, ОСОБА_1 письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором не отримував і матеріали даної справи не містять таких доказів, що позбавило його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї та оспорити вимоги ТОВ «Вердикт Капітал». Вказує, що у постанові Верховного Суду від 10.11.2021 у справі № 758/14854/20 зазначено, якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Отже вважає, що відповідачем не доведено та не підкріплено жодними належними доказами існування безспірної заборгованості між ТОВ «Вердикт Капітал» та ОСОБА_1 на момент вчинення виконавчого напису нотаріуса № 6411 від 08.10.2019, а також не доведено правомірність вчинення такого виконавчого напису. Зазначені дії відповідача призводять до порушення законних прав та інтересів позивача. Щодо витрат на правову допомогу та клопотання про їх зменшення вказує, що згідно ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до Постанови Об`єднаної Палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, суд може зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат адвоката, що підлягають розподілу між сторонами. Так, в підтвердження наданних послуг з професійної правничої допомоги адвокатом Сучило Артемом Олеговичем для Сосніна Олександра Ігоровича, матеріали даної справи містять оригінал ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 07.11.2022 серії СА № 1040899, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧК №000912 від 02.05.2018. Позивач додатково надає договір про надання правової допомоги від 08.09.2021 року №181 та опис робіт, які були виконані за цей період. Разом із першою заявою по суті спору позивачем, як передбачає процес було подано до суду попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Детальний опис робіт (наданих послуг) у справі № 711/5742/22, а також акт прийому-передачі виконаних робіт між адвокатом Сучило А.О. та Сосніним О.І. будуть подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Таким чином, із врахуванням викладеного вище просить суд виконавчий напис № 6411 від 08.10.2019 року вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною - визнати таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати, а саме судовий збір в сумі 992,40 грн. та витрат пов`язаних з надання професійної правничої допомоги у розмірі 7000,00 грн.

Ухвалою суд від 24.01.2023 задоволено клопотання про витребування доказів, витребувано у приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової Аліни Анатоліївни документи, на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 6411 від 08.10.2019.

У судове засідання позивач та його представник адвокат Сучило А.О. не з`явились, до початку адвокатом подано заяву, в якій просить розгляд справи проводити без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити в повному обсязі на підставі наявних письмових доказів та доводів викладених у позові та встановлених обставин.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином були повідомлені про день, час і місце розгляду справи.

Третя особа - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова А.А. у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про день, час і місце розгляду справи. Крім того, ухвала суду від 24.01.2023 нею не виконана, документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 6411 від 08.10.2019 до суду не надано.

Враховуючи думку представника позивача, письмовий відзив відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Так, судом під час розгляду справи встановлено, що 08.10.2019 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 6411 про звернення стягнення з громадянина ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним Договором № 490946470 від 09.10.2015, укладеного між Акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи», правонаступником всіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», правонаступником якого, на підставі Договору відступлення прав вимог 16-01/19/1 від 16.01.2019, є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». За даним виконавчим написом позивачем допущено прострочення платежів за кредитним договором 490946470 від 09.10.2015.

У виконавчому написі вказано, що строк платежу за кредитним договором 49946470 від 09.10.2015 настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 16.01.2019 по 09.09.2019, загальна сума, що підлягає стягненню за виконавчим написом - 38 117,68 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 22129,75 грн., прострочена заборгованість за несплаченим відсотками за користування кредитом 8086,80 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту 0,00 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 551,14 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 2349,99 грн. Плата за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом згідно ст. 31 Закону України «Про нотаріат» становить 650,00 грн.

Копії документів, на підставі яких був вчинений вищезазначений виконавчий напис, не були предметом дослідження судом, оскільки не надані приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А.

Між тим, вказаний виконавчий напис набрав чинності з дня його вчинення, тобто з 08.10.2019 та був пред`явлений до виконання.

Приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Клітченко О.А. 16.10.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60315276. Одночасно приватним виконавцем 16.10.2019 винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 основної винагороди у розмірі 3876,77 грн.

Крім того, 28.10.2019 приватним виконавцем Клітченко О.А. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, в якій вказано звернути стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує від особи, якою є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТРЕВЕЛ».

Відповідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Крім того, на думку суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999року № 1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 31.10.2020 була обумовлена й іншими обставинами, наведеними нижче.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача.

Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис поза межами встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат» строків, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Що стосується стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат, то суд зазначає наступне.

Так, положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатом розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є обґрунтованим.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

У постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року у справі № 750/2055/20 вказано, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14 квітня 2021 року у справі № 757/60277/18-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження витрат на правову допомогу адвоката під час розгляду даної справи, представником позивача до суду надано: оригінал ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 07.11.2022 серії СА № 1040899, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧК №000912 від 02.05.2018; договір про надання правової допомоги від 08.09.2021 року №181; опис робіт, які були виконані за цей період; акт прийому передачі виконаних робіт від 21.04.2023 відповідно до договору про надання правової допомоги № 181 від 08.09.2021 на суму 7000 грн.

У своєму клопотанні про зменшення витрат на правову допомогу сторона відповідача вважає розмір витрат на оплату послуг адвоката завищеним та не співмірним із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт з надання послуг, а тому сторона відповідача такі витрати не визнає.

Як зазначалося вище, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

Отже, сторона відповідача скористалася своїм процесуальним правом на звернення до суду із запереченнями щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи, що справа розглядалася в порядку спрощеного провадження, як малозначна, заявлені позовні вимоги немайнового характеру, тому оцінюючи обґрунтованість заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, заперечення відповідача в контексті положення ч. 4 ст. 137 ЦПК України, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, суд вважає, що заявлена позивачем сума є необґрунтованою, не співмірною та не відповідає критеріям розумності та справедливості.

Отже, суд погоджується з доводами сторони відповідача, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами та часом, витраченим на виконання таких робіт. Тож, керуючись принципами співмірності, справедливості та верховенства права, заявлена позивачем вартість таких витрат у розмірі 7000 грн. підлягає частковому задоволенню, а саме у розмірі 5000,00 грн., саме така сума, на думку суду, буде обґрунтованою та відповідати принципу розумності, є співмірною зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді та витраченим часом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 992,40 гривень, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст. 2, 10, 12, 76, 81, 89, 133,141, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сучило Артем Олегович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа: Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 6411 від 08.10.2019, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною про стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості на загальну суму 38117,68 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, 5 Б) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою згідно позовної заяви: АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 992,40 грн. та витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 5 000,00 грн., всього 5992,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 25.05.2023.

Головуючий: Н. М. Кондрацька