Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2023 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Кудрявцевої Т.О.

за участю секретаря судового засідання - Рошошка Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Юлія Володимирівна, про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

30 вересня 2020 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради, третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Юлія Володимирівна, про визнання права власності на домоволодіння, в якій позивач просив визнати за ним право власності на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , яке складається з: літ.А-1 житловий будинок, загальною площею 55,0 кв.м., житловою площею 39,3 кв.м.; літ. Б-сарай, літ. Г сарай, літ. В вбиральня, №І-1,2 мостіння та споруди, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_2 у позові посилався на те, що він зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Він звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В., яка 14.07.2020 року відкрила спадкову справу №44/2020 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , яка була зареєстрована та проживала за адресою АДРЕСА_1 . Згідно з матеріалами спадкової справи спадкоємцем за законом є він син померлої ОСОБА_3 , згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України він прийняв спадщину по сумісній реєстрації з померлою за вищевказаною адресою. Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини відсутності правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на спадкове майно, тому він не має можливості отримати свідоцтво про право власності на зазначене майно в нотаріальному порядку, що змусило його звернутися до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_2 у позові зазначав, що дане домоволодіння було побудоване в 1974 році його батьками - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які перебували у зареєстрованому шлюбі. В 1974 році Міжміським бюро технічної інвентаризації на замовлення його батька ОСОБА_4 було проведено первинну інвентаризацію домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його батько - ОСОБА_4 , в 1986 року на замовлення його матері ОСОБА_3 було проведено повторну інвентаризацію та встановлено, що все домоволодіння побудовано самочинно. Згідно технічного паспорту вищезазначене домоволодіння розташоване на земельній ділянці 392 кв.м., та складається з: літ.А-1 житловий будинок, загальною площею 55,0 кв.м., житловою площею 39,3 кв.м.; літ. Б-сарай, літ. Г сарай, літ. В вбиральня, №І-1,2 мостіння та споруди. З моменту будівництва і до самої смерті його батьки разом з ним проживали та були зареєстровані в зазначеному житловому будинку, що підтверджується довідкою № 14/5-6624 від 30.06.2020 року, виданою Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур управління у сфері державної реєстрації відділу обліку проживання фізичних осіб м.Дніпро. За життя його мати не зареєструвала право власності на домоволодіння, яке вона побудувала з його батьком і в якому проживала та була зареєстрована. Його мати ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після її смерті він не має можливості отримати свідоцтво про право власності на зазначене спадкове майно в нотаріальному порядку, тому звернувся до суду із даним позовом.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2020 року для розгляду даної справи був визначений суддя Яковлев Д.О., який ухвалою від 30.09.2020 року залишив вказану позовну заяву без з руху з наданням позивачу строку на усунення її недоліків.

Відповідно до Розпорядження керівника апарату суду від 25.02.2021 № 100 та Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2021 року для розгляду даної справи визначена суддя Кудрявцева Т.О.

Ухвалою від 01.04.2021 року суддею прийнято до свого провадження вказану цивільну справу, постановлено про повторне направлення на адресу позивача копії ухвали від 30.09.2020 року залишена без руху позовної заяви.

Ухвалою суду від 22.04.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено проведення підготовчого засідання.

21.09.2021 року до суду від Дніпровської міської ради надійшов Відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача, посилаючись на необгрунтованість позову, просив відмовити у його задоволенні.

Ухвалами суду від 02.12.2021 року провадження у даній цивільній справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступника ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , та витребувано у нотаріуса копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 21.12.2021 року провадження у даній цивільній справі поновлено та призначено проведення підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 14.03.2022 року залучено ОСОБА_1 як правонаступника позивача до участі у даній цивільній справі.

Ухвалою суду від 15.06.2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою суду від 28.08.2023 року витребувано у приватного нотаріуса Дніпровчського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В. копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , та витяг із спадкового реєстру після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у наданій до суду заяві просив розглядати справу у його відсутність.

Представник відповідача Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

В судове засідання третя особа не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Зважаючи на викладене, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши справу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1, 2 ст. 5 передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , яка була зареєстрована та проживала за адресою АДРЕСА_1 . Вказане підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 21.11.2019 року Шевченківський районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1962.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується матеріалами справи копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 04.06.2020 року Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

Батьки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з 25.02.1972 року перебували у шлюбі, зареєстрованому у Кіровському РАГС м.Дніпропетровська, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 .

Згідно з матеріалами спадкової справи № 44/2020, заведеної після смерті ОСОБА_3 , наданої на ухвалу суду приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В., з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка була зареєстрована та проживала за адресою АДРЕСА_1 , до нотаріуса 14.07.2020 року звернувся її син ОСОБА_2 , який згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину по сумісній реєстрації з померлою за вищевказаною адресою. Також, 06.08.2020 року до нотаріуса з заявою про отримання спадщини після смерті ОСОБА_3 звернувся ОСОБА_1 , який діяв від імені ОСОБА_2 .

Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В. від 06.08.2020 року ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини відсутності правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на спадкове майно домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , тому він не зміг отримати свідоцтво про право на спадщину на зазначене майно в нотаріальному порядку, що змусило його звернутися до суду з даним позовом

Судом також встановлено та вбачається з матеріалів справи, що домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 було побудоване в 1974 році батьками ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які перебували у зареєстрованому шлюбі.

В 1974 році Міжміським бюро технічної інвентаризації на замовлення батька ОСОБА_2 - ОСОБА_4 було проведено первинну інвентаризацію домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 .

В 1986 року на замовлення матері ОСОБА_2 ОСОБА_3 було проведено повторну інвентаризацію та встановлено, що все домоволодіння побудовано самочинно; інвентаризацією проінвентаризовано: розташовані на земельній ділянці 392 кв.м.: літ.А-1 житловий будинок 1974 року побудови, загальною площею 55,0 кв.м., житловою площею 39,3 кв.м.; літ. Б-сарай (рік побудови 1973) , літ. Г сарай, літ. В вбиральня, №І-1,2 мостіння та споруди. 04.04.1986 року було видано Технічний паспорт на вказане домоволодіння, відповідно якого воно складається з: літ.А-1 житловий будинок, загальною площею 55,0 кв.м., житловою площею 39,3 кв.м., який складається з: 1-1 тамбур площею 4,2 кв.м., 1-2 коридор площею 3,4 кв.м., 1-3 кухня площею 4,8 кв.м., 1-4 ванна площею 3,3 кв.м., 1-5 житловою площею 8,1 кв.м., 1-6 житловою площею 9,4 кв.м., 1-7 житловою площею 15,8 кв.м., 1-8 житловою площею 6,0 кв.м.; літ. Б-сарай, літ. Г сарай, літ. В вбиральня, №І-1,2 мостіння та споруди.

З моменту будівництва домоволодіння і до самої смерті батьки разом з ОСОБА_2 проживали та були зареєстровані в зазначеному житловому будинку, що підтверджується довідкою № 14/5-6624 від 30.06.2020 року, виданою Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур управління у сфері державної реєстрації відділу обліку проживання фізичних осіб м.Дніпро. Мати ОСОБА_2 ОСОБА_3 не зареєструвала за собою право власності на домоволодіння, яке вона побудувала разом з чоловіком ОСОБА_4 , і в якому проживала та була зареєстрована, проте відповідно до вимог чинного на час смерті чоловіка цивільного законодавства, а саме ст.549 ЦК України, вона як спадкоємець прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння вказаним домоволодінням, була зареєстрована за адресою його розташування.

Мати ОСОБА_2 - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 21.11.2019 року Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Як зазначено вище, після смерті матері ОСОБА_2 не мав можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на зазначене нерухоме майно в нотаріальному порядку, тому звернувся до суду із даним позовом.

ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , помер, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 17 травня 2021 року Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного між регіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис № 928.

За життя ОСОБА_2 залишив заповіт від 24.09.2020 року на ім`я ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В., яким на випадок своє смерті зробив таке розпорядження: усе його майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом буде мати право, заповів ОСОБА_1 .

Відповідно до копії спадкової справи, наданої на ухвалу суду приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В., 07.06.2021 року та 03.11.2021 року ОСОБА_1 звернувся до даного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яка відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , на майно домоволодіння АДРЕСА_1 .

Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В. від 03.11.2021 року ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтв про права на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 з посиланням на ненадання ним документів, якими підтверджується право власності на спадкове майно.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 14.03.2022 року залучено ОСОБА_1 як правонаступника позивача ОСОБА_2 до участі у даній цивільній справі.

З матеріалів справи вбачається, що за життя ОСОБА_2 та його батьки - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (з моменту будівництва домоволодіння) проживали та були зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини згідно до ст.1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень ст.549 ЦК УРСР, діючого на сам смерті батька ОСОБА_2 , визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно до ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.2 цієї статі часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

У відповідності до ст.1223 цього Кодексу право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови у її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до ч.2 цієї статті - не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

У відповідності до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно до ч.2 цієї статті - якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Відповідно до п.п.14.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п.23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту.

У відповідності до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.392 ЦК України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності на інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, та відповідно до ч.4 ст. 334 ЦК України: права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Вбачається, що 5 серпня 1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року N 449 ( 449-92-п ) "Про порядок прийняття в експлуатацію

закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення" (втратила чинність), тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відповідно до положень ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка відповідно до положень цивільного та сімейного законодавства фактично прийняла спадщину після чоловіка ОСОБА_4 та не оформила своїх спадкових прав, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, і такі права та обов`язки успадкували ОСОБА_2 , а згодом ОСОБА_1 .

В зв`язку з тим, що оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку на домоволодіння, побудоване в 1974 року, позивач не має можливості, оскільки у нього відсутні необхідні документи для вчинення нотаріальної дії, він не має можливості отримати свідоцтво про право власності на зазначене нерухоме майно в нотаріальному порядку, тому його права підлягають судовому захисту, а відтак суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в судовому порядку з визнанням за ОСОБА_1 права власності на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , яке складається з: літ.А-1 житловий будинок, загальною площею 55,0 кв.м., житловою площею 39,3 кв.м.; літ. Б-сарай, літ. Г сарай, літ. В вбиральня, №І-1,2 мостіння та споруди, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Звадаючи на положення ст. 141 ЦК України та клопотання позивача, витрати по справі слід віднести за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76-82, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Юлія Володимирівна, про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , право власності на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , яке складається з: літ.А-1 житловий будинок, загальною площею 55,0 кв.м., житловою площею 39,3 кв.м.; літ. Б-сарай, літ. Г сарай, літ. В вбиральня, №І-1,2 мостіння та споруди, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Витрати по справі віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Кудрявцева