1Справа № 335/6587/22 2-во/335/80/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Романько О.О. за участю секретаря Гутник Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача Запорізької обласної прокуратури Антона Шевченка про виправлення помилки у виконавчому документі по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури, Головного управління національної поліції в Запорізькій області про відшкодування шкоди завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури, -

ВСТАНОВИВ:

Представник відповідача Запорізької обласної прокуратури Антон Шевченко звернувся з заявою про виправлення помилки у виконавчому документі по справі №335/6587/22 позовною заявою ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури, Головного управління національної поліції в Запорізькій області про відшкодування шкоди завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури.

Вимоги заяви обґрунтовує тим, що у виконавчому листі не вірно зазначене повне найменування та ідентифікаційний код боржника - Головне управління державної казначейської служби України у Запорізькій області: 69107, Запорізька область, м. Запоріжжя, пр. Соборний,168, ідентифікаційний код 37941997, та виправити правильну дату розгляду справи судом - 15.06.2023 на підставі якого видано виконавчий лист.

Відповідно до ст. 269 ЦПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки.

Згідно ч.1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи.

Вивчивши заяву про виправлення помилки та матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви про виправлення описки з таких підстав.

Судом встановлено, що 30.03.2023 відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя було задоволено частково позовну заяву ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури, Головного управління національної поліції в Запорізькій області про відшкодування шкоди завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури.

Відповідно до постанови Запорізького апеляційного суду від 15.06.2023 задоволено апеляційну скаргу Запорізької обласної прокуратури на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.03.2023 та компенсовано за рахунок держави в порядку, передбаченому постановою КМУ, судові втрати Запорізької обласної прокуратури, пов`язані із розглядом цієї справи апеляційним судом, у вигляді судового збору за апеляційну скаргу у розмірі 3721,50 грн.

З метою примусового виконання рішення апеляційної інстанції у частині стягнення судових витрат Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 23.06.2023 видано виконавчий лист.

З зазначеним виконавчим листом 03.07.2023 Запорізька обласна прокуратура звернулась до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області із заявою про виконання судового рішення.

Згідно відповіді Головного управління ДКСУ у Запорізькій області від 05.07.2023 № 04-08.3-06/4214 було відкладено безспірне списання за заявою прокуратури, у зв`язку з тим, що судом визначено боржником Державу, без зазначення будь-яких інших відомостей, а також невірно зазначено дату прийняття рішення, згідно з яким видано виконавчий лист.

Відповідно до платіжного доручення № 874 від 01.05.2023 грошові кошти у розмірі 3721,50 грн. було зараховано на рахунок, отримувачем якого є Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області (), місцезнаходження кого, згідно з даними, зазначеними в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є: 69107, Запорізька область, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 168.

Окрім того, як зазначалося сума судових витрат була стягнута відповідно до постанови Запорізького апеляційного суду від 15.06.2023 у справі № 335/6587/22.

Відповідно до положень статті 124, пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року в справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду».

Відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

У рішенні ЄСПЛ в справі «Войтенко проти України» від 29 червня 2004 року (заява № 18966/02) Високий суд нагадує практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1 (див. серед інших джерел, «Бурдов проти Росії», заява № 59498/00, § 40, ЄСПЛ 2002-III; «Ясіуньєне проти Латвії», заява № 41510/98, § 45, 6 березня 2003 року) - пункт 53.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 17 травня 2005 року в справі «Чіжов проти України» (заява № 6962/02), позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 статті 6 Конвенції. Державі належить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 2 червня 2016 року встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями частини першої статті 13 Закону № 1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення або якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом (пункти 1, 3 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 2 червня 2016 року).

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів.

За правилом частини третьої статті 431 ЦПК України виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

У частині першій статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 2 червня 2016 року вказано, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 було затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі- Порядок № 845).

Цей Порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Судом встановлено, що при видачі виконавчого листа судом не було зазначено всіх реквізитів боржника та дату прийняття рішення, яке стало підставою для стягнення суми судових витрат за апеляційним переглядом.

З урахуванням обставин, на які посилається представник Запорізької обласної прокуратури, суд вважає можливим задоволення його заяви про виправлення помилки у виконавчому листі.

Керуючись ст. ст. 260, 432 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника відповідача Запорізької обласної прокуратури Антона Шевченка про виправлення помилки у виконавчому документі по справі №335/6587/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури, Головного управління національної поліції у Запорізькій області про відшкодування шкоди завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури - задовольнити.

Виправити помилку, допущену у виконавчому листі виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя у справі № 335/6587/22 за позовом ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури, Головного управління національної поліції у Запорізькій області про відшкодування шкоди завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури.

Вважати вірним зазначене повне найменування та ідентифікаційний код боржника - Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, яке знаходиться за адресою: 69107, Запорізька область, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 168, ідентифікаційний код 37941997.

Зазначити датою прийняття рішення, згідно з яким підлягають стягненню судові витрати в розмірі 3721,50 грн. та видано виконавчий лист 15 червня 2023 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Запорізького Апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали суду складено 25.08.2023.

Суддя: О.О. Романько