Справа № 523/6606/22
Провадження №2/523/1836/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"12" липня 2023 р. м.Одеса
Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:
головуючого судді - Дяченко В.Г.,
за участю секретаря судового засідання Мішаглі Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів за договором, неустойки (пені), -
До суду звернулася ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Швець К.О., з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просила, з урахуванням збільшення позовних вимог, стягнути з відповідача на свою користь заборгованість зі сплати аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за Договором про сплату аліментів на повнолітню дитину від 06 грудня 2021 року, зареєстрованим у реєстрі за № 2311, у розмірі 85 000,00 грн. за період з 21 грудня 2021 року по 11 травня 2023 року. Крім того, просила стягнути неустойку (пеню) за несплату аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання у розмірі 25 500,00 за період з 21 грудня 2021 року до 11 травня 2023 року.
Позов мотивується тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 листопада 2002 року. Від шлюбу у сторін народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 18 листопада 2009 року рішенням Іллічівського міського суду Одеської області шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2021 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Після досягнення дитиною повноліття, між сторонами 06 грудня 2021 року укладено договір про сплату аліментів на повнолітню дитину, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Янковською Ю.С., зареєстрований у реєстрі за № 2311.
Посилаючись на те, що після підписання Договору і до дня звернення до суду з позовною заявою, відповідач не сплачує аліменти на утримання повнолітньої дитини, та не виходить на зв`язок, просила задовольнити позов.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Швець К.О. не з`явилися, при цьому в матеріалах справи наявна заява в якій представник просить справу розглянути у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Відзиву на позовну заяву не подав. На адресу суду повернувся конверт із рекомендованими повідомленнями із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
За таких обставин, враховуючи, що судом судова повістка про виклик відповідача в судове засідання направлялася за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача, однак на адресу суду повернувся поштовий конверт із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою представника позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України.
Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Судом встановлено, що сторони: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 виданого 13 березня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області (а.с.12).
ОСОБА_3 згідно свідоцтва про народження народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на день подачі позовної заяви їй виповнилося 18 років.
Згідно свідоцтва про шлюб виданого 22 жовтня 2016 року Чорноморським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , та змінила прізвище після державної реєстрації шлюбу на « ОСОБА_6 » (а.с.21).
Згідно Договору № 291-1-468-2020 про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою, ОСОБА_1 уклала договір з Одеським національним університетом імені І.І. Мечникова, про надання ОСОБА_3 освітньої послуги (а.с.22).
Відповідно до довідки Одеського національного університету імені І.І. Мечникова, ОСОБА_3 є студентом 2 курсу денної форми навчання факультету міжнародних відносин, політології та соціології Одеського національного університету імені І.І. Мечникова (а.с.22).
26 грудня 2021 року між сторонами було укладено Договір про сплату аліментів на повнолітню дитину, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Янковською О.С.
Відповідно до п. 2 Договору, за домовленістю Батьків, встановлюється обов`язок Батька сплачувати щомісячно на утримання дитини до досягнення нею двадцяти трьох років аліменти в розмірі 5 000,00 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок. Батьки домовилися, що додаткові витрати на навчання дитини для отримання освітнього ступеню - бакалавр становить 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок, та сплачуються щомісячно рівними платежами з 06.12.2021 року по 01.04.2023 року. Загальна сума додаткових платежів складає 70 212 (сімдесят тисяч двісті дванадцять) гривень 00 копійок. Аліменти та додаткові витрати повинні бути сплачені Батьком не пізніше 20 і двадцятого) числа кожного поточного місяця за наступний місяць шляхом перерахування суми аліментів на відкритий на ім`я дитини рахунок. Сума аліментів підлягає індексації відповідно до рівня інфляції в Україні. ( а.с. 25).
Згідно п. 8 Договору, у разі невиконання, неналежного або несвоєчасного виконання Батьком умов даного договору та виникнення заборгованості з вини Батька, він зобов`язаний сплатити неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості зі сплати аліментів за договором про сплату аліментів на повнолітню дитину та пені на нараховані аліменти за період з 21 грудня 2021 року до 11 травня 2023 року.
Відповідно до ч.1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Згідно ч.1 ст. 181 «Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину» Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
Відповідно до ч. 2 ст. 181 Сімейного кодексу України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України).
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 цього Кодексу).
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Отже, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що між сторонами вже досягнуто згоди щодо аліментних зобов`язань, шляхом укладення договору в добровільному порядку, який посвідчено нотаріально.
В позовній заяві сторона позивача зазначала про те, підставою звернення до суду з даним позовом є те, що відповідач не виконує належним чином умови договору та в період з 21 грудня 2021 року по 11 травня 2023 року не сплачує аліменти.
Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів визнання недійсним договору про сплату аліментів на повнолітню дитину від 06 грудня 2023 року, укладеного між позивачем та відповідачем, та/або доказів розірвання, припинення дії іншим чином, а також беручи до уваги, що відповідач, обізнаний про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на повнолітню дитину, під час судового розгляду справи обставини викладені у позовні заяві не спростував, свого розрахунку або доказів на підтвердження відсутності заборгованості зі сплати аліментів за договором не надав, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості зі сплати аліментів на повнолітню дитину.
Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення неустойки(пені) суд прийшов до наступного.
Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
Таким чином, стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.
Тобто стягнення пені, передбаченої абзацом 1 ч. 1 ст. 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.
Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).
Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.
Вище вказане узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, згідно якого відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.
Як роз`яснено у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. № 3 передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Суд контрастує, що під час розгляду справи відповідачем не спростовано наявності вини внаслідок чого виникла заборгованість зі сплати аліментів.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.
Суд наголошує, що позивач звернулася до суду про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на повнолітню дитину саме у сумі 25 500,00 грн.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, передбаченого ч. 3 ст. 13 ЦПК України) учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
У силу приписів ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач знав про судове рішення щодо стягнення аліментів, тому заборгованість із аліментів виникла з вини відповідача, як особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, а тому позивач має право на стягнення неустойки (пені).
З урахуванням зазначеної норми права суд не може виходить за межі заявлених позовних вимог.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості по сплаті аліментів на повнолітню дитину за договором за період з 21 грудня 2021 року до 11 травня 2023 року у розмірі 85 000,00 грн. та стягнення пені за несплату аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання у розмірі 25 500,00 грн. Вирішуючи питання на користь кого буде стягнута заборгованість, суд враховує положення ст. 179 Сімейного кодексу України.
Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Враховуючи задоволення позовних вимог, а також те, що позивачем при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн., з відповідача на користь позивача підлягає стягнення вказана сума судового збору.
В частині стягнення судових витрат на послуги адвоката, суд вважає за необхідне відмовити, так як останні не підтвердженні належними доказами.
Керуючись ст. ст. 5, 6, 10, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів за договором, неустойки (пені)- задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) заборгованість зі сплати аліментів за Договором про сплату аліментів на повнолітню дитину від 06 грудня 2021 року, зареєстрованим у реєстрі за № 2311, у розмірі 85 000,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) неустойку (пеню) за несплату аліментів на утримання повнолітньої дитини у розмірі 25 500,00 грн. за період з 21 грудня 2021 року по 11 травня 2023 року.
Стягнути з ОСОБА_2 ( РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_4 ) 992,40 грн. судового збору.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30-ти днів з дня складення повного рішення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня складення рішення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення рішення.
Повне судове рішення складено 12.07.2023 року.
Суддя: