ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/2618/20 Провадження № 2/636/469/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2023 рокуЧугуївський міський суд Харківської області
в складі:головуючого - судді Гуменного З.І.,
за участю секретаря судового засідання Шикової К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ частки майна в натурі зі спільної часткової власності, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ в натурі їй 39/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , та припинення право спільної часткової власності ОСОБА_1 на вищевказаний житловий будинок.

В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що позивачу та відповідачам по справі на праві спільної часткової власності належить (садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 . Позивачу належить 39/100 частки цього будинку на підставі договору купівлі-продажу частки у праві власності на житловий будинок від 12.03.2012. 24/100 частки вказаного будинку належить ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.02.1995, 17/100 частки - належать ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 08.12.1993, 10/100 частки - належали ОСОБА_5 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла і єдиним спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_5 є її дочка ОСОБА_3 , яка у передбачений законом строк звернулась до Чугуївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак до цього часу у встановленому законом порядку її не оформила.

Згідно договору купівлі-продажу від 12.03.2012 позивач прийняла у власність 39/100 частини житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, який складається з літ. «А» - дерев`яний житловий будинок обкладений цеглою, житловою площею -74,2 кв.м., загальною площею -164,2 кв.м., при ньому є «А1» - прибудова; А2 - прибудова; АЗ - прибудова; а - веранда; аі - тамбур; а2 - ганок; Б - літня кухня; В - погріб; Г- погріб; Д - сарай; Д1 - літній душ; Д2 - навіс; д - сарай; д1 - сарай; Е - сарай; Е1 - сарай; Ж - сарай; Ж1 - сарай Ж2 - сарай; Ж3 - сарай; З гараж, И - літня кухня, И1 - погріб; К -колонка; К1 - колонка; Л - вбиральня; М - вбиральня; О - навіс; Н - навіс; П - навіс; Р- сарай; №1 - ворота; №2 - хвіртка; №3 - хвіртка; №4 - огорожа. Вказаний будинок фактично розділений на чотири окремі квартири, які мають самостійні окремі входи, що підтверджується технічним паспортом будинку.

Таким чином, житловий будинок АДРЕСА_1 фактично є поділеним у натурі, а частка позивача є фактично окремим об`єктом нерухомого майна - відокремленою від інших співвласників.

У позивача виникла необхідність виділити належну їй частку в натурі, але угоди щодо способу виділення її частки із загального майна між нею та іншими співвласниками не досягнуто, у зв`язку з чим позивач вимушена звернутися до суду.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнав та просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 надала заяву про визнання позовних вимог, в якій позов визнала в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення.

Відповідач ОСОБА_4 про дату судового засідання повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надала.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного:

Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності зі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Стаття 13 зазначеного кодексу наголошує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що будинок АДРЕСА_1 належать: ОСОБА_1 - 39/100 частки будинку на підставі договору купівлі-продажу частки у праві власності на житловий будинок від 12.03.2012 (а.с. 9-11); 24/100 частки - ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.02.1995 (а.с. 12, 13), 17/100 частки - ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право приватної власності житловий будинок від 08.12.1993 (а.с. 14, 15), 10/100 частки - належали ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.01.1998, 10/100 частки належали ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 08.12.1993.

Розмір часток співвласників підтверджується технічним паспортом на будинок від 31.03.2020, виготовленим КП «Чугуївське МБТІ» (а.с. 19-22).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підтвердження чого надана копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 17). За інформацією, наданою Чугуївською державною нотаріальною конторою від 01.02.2021, після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , в термін, передбачений ст. 1270 ЦК України (6 місяців), з заявою про прийняття спадщини за законом звернулась дочка спадкодавиці ОСОБА_3 , але можуть бути спадкоємці, які спадщину прийняли фактично, тим що відповідно до вимог ст. 1268 ЦПК України постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини; заведена спадкова справа за № 199/2009, свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с. 110).

Тобто єдиним спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_5 є її дочка ОСОБА_3 , яка у передбачений законом строк звернулась до Чугуївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак до цього часу у встановленому законом порядку її не оформила.

Судом також досліджувалась вилучена у КП «Чугуївське МБТІ» інвентаризаційна справа № 307 спірного домоволодіння, при вивченні якої розміри часток співвласників та правовстановлючі документи на ці частки підтвердились.

Судом встановлено, що спірні правовідносини регулюються главою 26 ЦК України - Право спільної власності.

Відповідно до ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпоряджатися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками, згідно ч. 1 ст. 367 ЦК, за домовленістю між ними.

Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності у відповідності до положення ч. 1 ст. 364 ЦК. Якщо виділ у натурі із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина 2 ст.183 ЦК), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової компенсації або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Згідно до ч. 3 ст. 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки: з спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до положень статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Тобто, з аналізу вказаних вище правовстановлюючих документів та положень статті 356 ЦК України вбачається, що позивач і відповідач є суб`єктами спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55.

Згідно з п.п.1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на жилий будинок» від 04.10.1991, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Отже, судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , належить позивачу та відповідачам на праві спільної часткової власності.

Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Положеннями статті 364 цього ж Кодексу встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України, слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Як зазначено в Постанові Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 03.04.2013р., визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки житлового будинку та нежитлових будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.

Оскільки сторони не змогли дійти згоди у питанні визначення порядку користування будинком та надвірними будівлями, то суд вважає, що єдиним способом розв`язання цього конфлікту є призначення судової будівельної експертизи.

На виконання ухвали суду від 14.09.2021 Національним науковим центром «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» надано висновок № 25480 від 23.12.2022 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи (а.с. 3-17 т. 2).

Із вищевказаного висновку експерта вбачається, що з технічної точки зору виділити в натурі 39/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 можливо. В основній частині житлового будинку літ. «А» пропонується виділити приміщення «4-1» - тамбур, «4-2» - ванна кімната, «4-3» приміщення під газ, «4-4» - кімната , «4-5» - кухня, «4-6» - кімната, загальною площею 58,5 кв.м., житловою площею 29,6 кв.м.; А2 - прибудову АЗ - прибудову; а2 - ганок; Б - літню кухню; Г - погріб; Д1 - літній душ, К1 - колонку; М - вбиральню; №3 - хвіртку; №4 огорожу; надвірні будівлі: Д - сарай, Д2 - навіс, д - сарай, д1 - сарай, Е сарай, Е1 - сарай не виділяються в зв`язку з їх технічною непридатністю і експлуатації; в дослідницькій частині запропоновано варіант виділу 39/100 частки за фактичним користуванням. Переобладнання по запропонованому варіанту не пропонуються; розмір компенсації за відхилення від ідеальної частки не розраховувався з причин, вказаних в дослідженні.

Відповідачами не запропонований свій варіант розподілу спірного домоволодіння, який був би розглянутий експертом при проведенні судової будівельно-технічної експертизи.

Відповідно до вищевказаного висновку судової будівельно-технічної експертизи запропоновано один варіант поділу спірного житлового будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі ч.ч. 1-3 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За таких обставин справи, суд всебічно та повно з`ясував обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, аналізуючи зібрані у справі докази, відсутність заперечень зі сторони відповідачів щодо запропонованого експертом варіанту поділу житлового будинку, та враховуючи спеціальні норми, які регулюють дані правовідносини, а також керуючись загальними засадами цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, з урахуванням прав та інтересів усіх співвласників об`єктів нерухомого майна, вважає, що вимоги позивача про виділ часток за варіантом, запропонованим експертом, є обґрунтованими, до того ж відповідачі позов визнали.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Однак, суд не стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати, які складаються із сплаченого позивачем судового збору та витрат по оплаті судової будівельно-технічної експертизи, оскільки по-перше, позивачем не заявлена вимога про стягнення судових витрат, і по-друге, виділ частки проведено лише позивачу без проведення виділу відповідачам.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ частки майна в натурі зі спільної часткової власності задовольнити.

Провести розподіл житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за варіантом висновку судової будівельно-технічної експертизи Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» № 25480 від 23.12.2022 та виділити ОСОБА_1 - 39/100 частини домоволодіння, яка складається з:

в основній частині житлового будинку літ. «А» - приміщення «4-1» - тамбур, «4-2» - ванна кімната, «4-3» приміщення під газ, «4-4» - кімната , «4-5» - кухня, «4-6» - кімната, загальною площею 58,5 кв.м., житловою площею 29,6 кв.м.;

А2 прибудову, АЗ - прибудову; а2 - ганок; Б - літню кухню; Г - погріб; Д1 - літній душ, К1 - колонку; М - вбиральню; №3 - хвіртку; №4 огорожу.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя