Справа № 2-361/11
УХВАЛА

27 квітня 2023 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Шевчук Л.П.,

при секретарі судового засідання Ружицькій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про заміну стягувача (позивача) у виконавчих листах, виданих на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області у справі №2-361/2011,-

в с т а н о в и в:

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчих листах, виданих на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області у справі №2-361/2011 за позовом АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заява мотивована тим, що 05.02.2009 рішенням Вінницького районного суду Вінницької області у справі № 2-323/2009 позовні вимоги АТ «Універсал Банк» задоволено.

30.04.2021 р. між АТ «Універсал Банк» то ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №30/04/21/ФК2, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати АТ «Універсал Банк» суму фінансування, а АТ «Універсал Банк» зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, визначених договором. Перелік позичальників, підстави виникнення права вимоги до позичальників, сума боргу на дату відступлення права вимоги та інші дані зазначаються в реєстрі прав вимог, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору та підписується одночасно з ним. Відповідно до додатку №1 до договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набула права грошової вимоги до відповідачів за кредитним договором №15/04/357к-07 від 14.05.2007, в сумі 47029,7 доларів США.

Заявник зазначає, що рішення Вінницького районного суду по справі №2-361/2011 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «ЄАПБ», станом на день звернення до суду із даною заявою, залишається не виконаним, боржники не погашають заборгованість та ухиляються від самостійного виконання даного рішення. З огляду на вказане вище, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду із даною заявою.

Представник заявника ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання не з`явився, однак у поданій до суду заяві зазначила про те, що просить судові засідання проводити за відсутності представника ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Відповідачі по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, їх представник адвокат Сидоров П.В. подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представника.

Окрім того, відповідачка ОСОБА_2 та її представник адвокат Сидоров П.В. надіслали до суду заяву, в якій посилаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі №2-7763/10, просили в задоволенні заяви «ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відмовити, оскільки виконавче провадження вже завершено.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник позивача АТ «Універсал Банк» в судове засідання не з`явився із невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження у відповідності до ч. 3 ст. 442 ЦПК України.

Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що у заявлених вимогах слід відмовити з наступних підстав.

Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 11.02.2011 у справі №2-361/2011 задоволено позов ВАТ «Універсал Банк», стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «Універсал банк» суму заборгованості в розмірі 315845,85 грн., з яких: непогашений кредит 268725,37 грн., несплачені відсотки 46164,24 грн., підвищені відсотки 956,24 грн., а також судовий збір в сумі 1700,00 грн. та витрати на ІТЗ в сумі 120 грн..

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 18.11.2020 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про поновлення строку звернення із заявою про перегляд заочного рішення суду; заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.

Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 09.02.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10.02.2011 залишено без мін.

Відповідно до копії постанови державного виконавця Вінницького РВ ДВС про повернення виконавчого документа від 30.03.2020 у виконавчому провадженні ВП№60916286, виконавчий лист №2-361/2011, виданий Вінницьким районним судом Вінницької області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» суму заборгованості в розмірі 315 845,85 грн. та судових витрат, де боржником є ОСОБА_2 , виконавчий документ повернуто стягувачу.

Відомостей про те, що станом на час звернення до суду «ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» із заявою про заміну стягувача (позивача) та на час розгляду заяви на примусовому виконанні перебувають незавершені виконанням виконавчі провадження щодо відповідачів (боржників) заявником до суду не подано.

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України, визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою, другою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Аналогічні приписи містяться у частині п`ятій статті 15 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII).

За змістом статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону № 1404-VIII, з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги, правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження (у виконавчому листі) шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі), тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі №2-7763/10, провадження №14-197цс21, дійшла висновку про те, що враховуючи завдання виконавчого провадження, як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі. За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні підстави для процесуального правонаступництва. Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі №2-7763/10, провадження №14-197цс21 зазначила, що стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу має встановлені строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки, якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (п.2 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», п.1 ч.2 ст. 26 Закону №606-Х1У), Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження як завершальної стадії судового процесу спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Інше тлумачення закону (зокрема, про можливість здійснювати заміну сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того, чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу) означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість штучно збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнути законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого часу. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права».

Вказана позиція підтримана 19 жовтня 2022 року Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 2-1105/10, провадження № 61-19386св21.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

У постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 389/4348/13-ц (провадження № 61-2344св22) зазначено, що «питання процесуального правонаступництва врегульовано частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Процесуальне правонаступництво це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника. Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права. Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Таким чином, особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір. Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. Відповідно до статті 55 ЦПК України, яка визначає загальні положення процесуального правонаступництва, заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу».

Таким чином, особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документу, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. До відкриття виконавчого провадження ця особа є стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення, а тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом.

Отже, заміна сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, зокрема після закінчення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, порушує принцип юридичної визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права.

Таким чином, судом встановлено, що на підставі рішення суду позивач (стягувач) ВАТ «Універсал Банк» отримав виконавчий документ, звернувся із ним до органів виконавчої служби, проте рішення виконано не було, виконавчі документи були повернуті стягувачу без виконання, виконавче провадження не відновлено і питання поновлення пропущеного строку заявником не ставиться, тому суд приходить до висновку, що заява ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» задоволенню не підлягає, оскільки така заміна стягувача за відсутності відкритого виконавчого провадження та після закінчення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, порушує принцип юридичної визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права.

Керуючись ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст.ст. 211, 260, 354, 442 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

В задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про заміну стягувача (позивача) у виконавчих листах, виданих на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області у справі №2-361/2011 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.П. Шевчук