єдиний унікальний номер справи 336/8825/23
провадження номер 2/336/3204/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2023 м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Карабак Л.Г., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

28.08.2023 через систему «Електронний суд» до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя адвокатом Бахмут М.С. подана позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, на 1/3 частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2023 позов було розподілено та передано судді Карабак Л.Г., єдиний унікальний номер судової справи 336/8825/23, провадження номер 2/336/3204/2023.

Суд вважає, що вказана позовна заява підлягає поверненню з наступних підстав.

У позовній заяві адвокат Бахмут М.С. зазначив та підтвердив відповідно до вимог ст.175 ЦПК України, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Але, згідно з інформації автоматизовану систему документообігу суду 09.08.2023 через електронну пошту до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя адвокатом Бахмут М.С. подана позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, на 1/3 частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2023 позов було розподілено та передано судді Звєздовій Н.С., єдиний унікальний номер судової справи 336/8031/23, провадження номер 2/336/2991/2023.

Ухвалою судді від 14.08.2023 позовна заява залишена без руху та наданий строк для усунення недоліків, надіслана на адресу позивача ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (п.п.2, 11 ч.3 ст. 2 ЦПК України).

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (п.1 ч.2 ст.43 ЦПК України).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч.1 ст.44 ЦПК України).

За приписами п.3 ч.2 ст.44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (ч.3 ст.44 ЦПК України).

Судом встановлено, що адвокат Бахмут М.С. в інтересах ОСОБА_1 двічі звернувся до суду із позовом з тим самим предметом та з тих самих підстав.

При цьому, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини застосовує положення, передбачене п.3 ст.35 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де вказано, що суд оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на подання заяви.

Питання щодо наявності чи відсутності зловживання правом на подання заяви вирішується судом у кожному конкретному випадку окремо. Проте, за загальним правилом, яке міститься у справі «Миролюбов та інші проти Латвії» (рішення від 15.09.2009), про зловживання правом у розумінні п.3 ст.35 Конвенції мова йде у тих випадках, коли поведінка заявника, яка явно не відповідає призначенню гарантованого Конвенцією права на звернення до суду, порушує встановлений порядок роботи суду або ускладнює належний перебіг розглядів справ. При цьому суд наголошує, що визнання заяви неприйнятною з мотивів зловживання правом на подання заяви є винятковим процедурним заходом (п.п. 62, 65).

Зловживання правом - це особливий вид правової поведінки, який полягає у використанні особою своїх прав у недозволені способи, що суперечать призначенню права, внаслідок чого завдаються збитки (шкода) суспільству, державі, окремій особі.

Стримування зловживання правом - це боротьба не з самою поведінкою, а з конкретними проявами правової поведінки, що завдають шкоди суспільству й особі.

Європейський суд з прав людини визнає неприйнятними заяви, на підставі зловживання правом, якщо вони позбавлені серйозних підстав та є явно сутяжними, тобто повторюють зміст тих скарг, щодо яких судом раніше було прийнято рішення про їх неприйнятність. Зокрема, у справі «Філіс проти Греції» (рішення від 17.10.1996) Комісія встановила, що заявник уже неодноразово подавав скарги щодо аналогічних або пов`язаних одне з одним питань та відмітила, що такі дії є умисними, так як в багатьох випадках заявник був докладно проінформований особисто про дію Конвенції. Комісія стверджує, що вирішення низки необґрунтованих і сутяжних заяв обумовлюють непотрібну роботу, яка є несумісною з реальними функціями Суду та заважає їх здійсненню, а тому вказані вище дії заявника є зловживанням правом.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що дії представника позивача щодо подання позовів до одного відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав свідчить про очевидне зловживання своїми процесуальними правами, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Пунктом 6 ч.4 ст.185 ЦПК України передбачено, що заява повертається у випадках, коли позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

З огляду на викладене, суд вимушений розцінити дії представника позивача як такі, що вчинені з метою маніпуляції автоматизованим розподілом справ між суддями, визнає дії зловживанням процесуальними правами, у зв`язку з чим позовна заява підлягає поверненню.

Суд додатково роз`яснює, що ч.4 ст.44 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.2, 44, 185, 260-261 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - повернути заявнику.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 15-ти днів з дня її вручення.

Суддя: Л.Г Карабак