ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 951/273/23Головуючий у 1-й інстанції Гриновець О.Б.
Провадження № 22-ц/817/803/23 Доповідач - Бершадська Г.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої- Бершадська Г.В.

суддів - Хома М. В., Храпак Н. М.,

з участю секретаря - Іванюта О.М.

апелянта ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу №951/273/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 15.06.2023 року, ухвалене суддею Гриновець О.Б., дата складення повного тексту 21.06.2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Козівської селищної ради Тернопільської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просила позбавити його батьківських прав щодо дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 й ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача у твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно на її користь на 6000 грн. по 2000 грн. на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що у шлюбі з відповідачем, який було розірвано 2.09.2020 року, в них народилось троє дітей - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які проживають з нею та перебувають на повному її утриманні. Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31.10.2019 року вирішено стягувати з ОСОБА_2 в її користь аліменти на утримання дітей у розмірі по 1000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 9.09.2019 року, однак відповідач жодного разу не сплатив аліменти. У зв`язку з несплатою відповідачем аліментів утворилася заборгованість, розмір якої становить 149792,40 грн. Аліменти, які стягуються з відповідача є недостатніми для матеріального утримання дітей. Зазначила, що після розірвання шлюбу відповідач не піклується про дітей, не цікавиться їх успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню та вихованню дітей тощо. Посилаючись на те, що батько свідомо нехтує своїми обов`язками просила позбавити його батьківських прав.

Рішенням Козівського районного суду від 15 червня 2023 року позов задоволено частково.

В задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відмовлено.

Попереджено ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків щодо трьох малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 31.10.2019 року у справі №725/5071/19 та вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав позивач просить рішення суду у цій частині скасувати та постановити нове рішення, яким позбавити відповідача батьківських прав відносно їх неповнолітніх дітей посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Позивач зазначила, що в матеріалах справи є достатньо доказів про винну поведінку відповідача, що виразилася в його ухиленні від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітніх дітей та їх утриманню, що є підставою для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав. Поза увагою суду залишився висновок органу опіки та піклування Козівської селищної ради згідно якого доцільним є позбавлення відповідача батьківських прав. Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції вважав що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом який застосовується до батьків і порушить права відповідача, однак не врахував інтересів дітей. Відповідач з часу народження дітей не брав участі у їх вихованні та утриманні.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судовому засіданні позивач апеляційну скаргу підтримала та додатково пояснила, що після звільнення відповідача з місць позбавлення волі у 2013 році вони з відповідачем вісім місяців проживали у м. Чернівці, а потім переїхали у селище Козову де народились їхні діти і вона проживає по даний час. Ще за два місяці до народження третьої дитини вони припинили спільне проживання. З того часу відповідач не цікавиться дітьми, не надає кошти на їх утримання. Їй не відомо де на даний час проживає відповідач, в розмові колишня свекруха (яка проживає у Миколаївській області) повідомила що син інколи дзвонить їй і казав що проживає у м. Києві.

Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини своєї неявки, а тому суд відповідно до положень ст. 372 ЦПК України вважає можливим розглядати справу у його відсутності.

Рішення суду переглядається згідно апеляційної скарги в частині вирішення позовних вимог про позбавлення батьківських прав відповідача.

Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваного судового рішення, обговоривши доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що у сторін в шлюбі народилося троє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 2.09.2020 року у цивільній справі №725/2689/20 шлюб між сторонами розірвано.

Заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31.10.2019 року у цивільній справі №725/5071/19 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до їх повноліття в розмірі 1000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 9.09.2019 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, проведеного державним виконавцем другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці, заборгованість ОСОБА_2 станом на 17.02.2023 становить 149792, 40 грн.

Після укладення шлюбу ОСОБА_9 з ОСОБА_10 31.01.2023року позивач змінила прізвище з « ОСОБА_11 » на « ОСОБА_12 ».

Позивачка ОСОБА_1 разом зі своїми неповнолітніми дітьми ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , проживають за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації, що підтверджується відповідним актом від 22.02.2023 року.

Згідно з висновком органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щодо дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , виконавчий комітет Козівської селищної ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , відносно дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно характеристик на учнів 1 класу Козівського ліцею №2 Козівської селищної ради ОСОБА_13 та ОСОБА_14 навчаються в даному ліцеї з 2022 року. Домашнім вихованням дітей займається мати.

Згідно характеристики вихованки середньої групи закладу дошкільної освіти я/с «Ромашка», ОСОБА_15 відвідує даний заклад освіти з 15.03.2021 року. Дівчинка мовчазна, спокійна, добра. Мати постійно цікавиться питанням виховання, прислухається до рекомендацій вихователів, також регулярно відвідує батьківські збори. У сім`ї дотримуються режиму дня, встановленого у дитячому садку.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав суд першої інстанції виходив з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на відповідача, який не виконує батьківських обов`язків відносно дітей щодо їх виховання та утримання та вважав доцільним попередити відповідача про необхідність змінити своє ставлення до виховання дітей поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Колегія не погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення суду апеляційної інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частинами 1 та 2 ст. 12 вказаного Закону встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ст. 15 зазначеного Закону, батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно з ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

В п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно зі ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Частинами 4, 5 статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Судом першої інстанції та в суді апеляційної інстанції встановлено що відповідач у 2019 року залишив сім`ю, його неповнолітні діти залишились проживати з матір`ю та з того часу він не приймав участі у вихованні та утриманні дітей. Аліменти на утримання дітей відповідач з часу їх призначення не сплачував та станом на січень 2023 року заборгованість по аліментах становить 149792,40 грн.

Орган опіки і піклування Козівської селищної ради вивчивши питання сім`ї позивачки, участь батька у вихованні та утриманні дітей прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щодо дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Суд першої інстанції вказаних обставин не врахував, відмовляючи у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав обмежився лише тим, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батька який ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову не відповідає обставинам справи та інтересам дітей, оскільки судом установлено, що протягом тривалого часу, починаючи з 2019 року, відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, не турбується про них, не виявляє ніякого інтересу до фізичного і духовного розвитку дітей, їх навчання, підготовки до самостійного життя, що є умисним ухиленням від виконання ним батьківських обов`язків.

Враховуючи встановлений законодавством обов`язок батьків виховувати дітей, наявність у матеріалах справи достатніх доказів про те, що протягом тривалого часу відповідач не спілкувався з дітьми, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками по вихованню дітей, тому наявні виключні обставини для застосування крайнього заходу впливу на особу, яка не виконує батьківські обов`язки - позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо наявності у справі належних та допустимих доказів, які дають підстави для позбавлення відповідача батьківських прав.

Враховуючи вказане, колегія суддів вважає, що рішення Козівського районного суду від 15.06.2023 року в частині відмови у позбавленні батьківських прав слід скасувати, та постановити в цій частині нове рішення, яким позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Колегія суддів зазначає, що позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відповідає найкращим інтересам дітей - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у зв`язку з доведеністю в судовому засіданні обставин щодо свідомого невиконання батьком своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей.

У рішенні в справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дітей та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54).

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки апеляційним судом скасовано рішення Козівського районного суду від 15червня 2023 року, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1610,40 грн судового збору.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 389, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Козівського районного суду від 15 червня 2023 року в частині відмови у позбавленні батьківських прав скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , батьківських прав відносно дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Стягнути з ОСОБА_2 1610,40 гривень судового збору в користь держави.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31.08.2023 року.

Головуюча

Судді