Справа № 703/2046/23
04 вересня 2023 року м. Сміла
Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Криви Ю.В.,
за участю секретаря судового засідання Холодняк Л.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», треті особи: ОСОБА_2 , приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Корольов Вадим В`ячеславович про зняття арешту з майна, -
встановив:
04 травня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із вказаним позовом, згідно якого просить суд скасувати обтяження у вигляді арешту нерухомого майна за номером запису про обтяження 29160306 зареєстрованого 28 листопада 2018 року реєстратором: приватним виконавцем Корольовим В.В., на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44302879 від 28 листопада 2018 року на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить їй відповідно до договору дарування від 26 січня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Таран Г.В., зареєстрованого в реєстрі за №178.
Позов обґрунтовує тим, що на підставі договору обміну від 24 січня 2001 року посвідченого приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Пешехоновою A.B., зареєстрованого в реєстрі за №380, вона, а також ОСОБА_3 та ОСОБА_2 набули право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Вказує також, що згідно договору дарування від 26 січня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Таран Г.В., зареєстрованого в реєстрі за № 178, вона прийняла в дар від ОСОБА_3 1/3 частину вказаної квартири АДРЕСА_1 .
З метою здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а саме належної позивачу 1/3 частини вказаної вище квартири, що належить їй на підставі договору дарування від 26 січня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Таран Г.В, 20 березня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Смілянської міської ради.
Однак рішенням, державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Смілянської міської ради №66924600 від 24 березня 2023 року останній відмовлено в проведенні реєстраційних дій, оскільки згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно у вигляді арешту нерухомого майна на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , зареєстрованого приватним виконавцем Корольовим В.В. 28 листопада 2018 року за № 29160306 на підставі постанови про арешт майна серія та номер 57781541 від 27 листопада 2018 року, особа, майно якої обтяжується: ОСОБА_3 .
Згідно даних реєстру виконавчих проваджень, 26 листопада 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Корольовим В.В. було відкрито виконавче провадження № 57781541, де боржником зазначено ОСОБА_3 та станом на 15 лютого 2023 року виконавче провадження завершено.
Позивач вказує, що оскільки вона з 26 січня 2012 року є власником 1/3 частини квартири, яку вона прийняла в дар від ОСОБА_3 , відтак існування зазначеного обтяження у вигляді арешту на означену частину квартири, порушує її право на володіння та користування своїм майном та чинить перешкоди щодо належного розпорядження належним їй майном на власний розсуд.
Посилаючись на вказані обставини та враховуючи, що в позасудовому порядку врегулювати питання щодо зняття арешту із частини належного позивачу нерухомого майна неможливо, остання звернулася до суду з означеним позовом.
Ухвалою судді від 19 травня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу визначено строк для надіслання до суду відзиву на позовну заяву, позивачу для надання відповіді на відзив.
Ухвалою суду від 07 серпня 2023 року замінено відповідача ОСОБА_3 на належного відповідача - ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Відповідачу визначено строк для надіслання до суду відзиву на позовну заяву, позивачу для надання відповіді на відзив.
В судове засідання позивач не з`явилася, однак представник позивача адвокат Холодняк В.М. в направленій до суду заяві просив розгляд справи проводити у відсутність позивача та його представника, на задоволенні позовних вимог наполягав, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, клопотання від нього про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, відзиву на позовну заяву та заперечень щодо позовних вимог до суду не надходило.
Треті особи: ОСОБА_2 та приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Корольов В.В. в судове засідання також не з`явився, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі, письмові пояснення щодо позову на адресу суду не направили.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.
З урахуванням положень ч. 4 ст.223 та ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити, за результатами її розгляду, заочне рішення.
Суд, врахувавши позицію позивача, яка викладена в заяві його представника про розгляд справи без участі сторони позивача, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, приходить до наступного.
За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою їх забезпечення.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. ( ст. 5 ЦПК України).
Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ч.1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Судом встановлено, що згідно договору обміну від 24 січня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Пешехоновою A.B., зареєстрованого в реєстрі за №380, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_1 (а.с. 10).
Згідно договору дарування від 26 січня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Таран Г.В., зареєстрованого в реєстрі за № 178, ОСОБА_1 прийняла в дар, а ОСОБА_3 подарував 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , що належала останньому на підставі договору міни від 24 січня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Пешехоновою A.B., зареєстрованого в реєстрі за №380 (а.с. 11).
Таким чином, позивачу на підставі договору обміну від 24 січня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Пешехоновою A.B., зареєстрованого в реєстрі за №380 та на підставі договору дарування від 26 січня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Таран Г.В., зареєстрованого в реєстрі за № 178 належить 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 . Власником іншої 1/3 частини на підставі договору обміну від 24 січня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Пешехоновою A.B., зареєстрованого в реєстрі за №380 є ОСОБА_2 .
Однак, як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна сформованої 24 березня 2023 року за № 326850618, встановлено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 за номером запису про обтяження 29160306 зареєстрованого 28 листопада 2018 року реєстратором: приватним виконавцем Корольовим В.В., на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44302879 від 28 листопада 2018 року. Особа, майно якої обтяжується ОСОБА_3 (а.с.13).
Таким чином, у 2018 році на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44302879 від 28 листопада 2018 року було накладено оскаржувану заборону (арешт майна) на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , власником якої на той час вже була позивач по справі ОСОБА_1 , оскільки набула право власності за договором дарування від 26 січня 2012 року, в свою чергу, ОСОБА_3 до часу накладення оскаржуваної заборони відчужив належну йому частину у вказаній квартирі на користь позивача по справі ОСОБА_1 .
Згідно рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Смілянської міської ради №66924600 від 24 березня 2023 року позивачу відмовлено в проведенні реєстраційних дій, оскільки згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно (а.с. 12).
Відтак, внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обмежує права позивача як власника нерухомого майна, щодо вільного розпорядження майном.
Згідно даних реєстру виконавчих проваджень сформованого 15 лютого 2023 року, 26 листопада 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Корольовим В.В. було відкрито виконавче провадження № 57781541, де боржником зазначено ОСОБА_3 , стягувачем є ТОВ «ОТП Факторинг Україна»; станом на день формування вказаного витягу означене виконавче провадження завершено (а.с.14).
Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.
Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт/заборону, відповідно до статей 15,16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.
Позов про звільнення майна з-під арешту може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Пунктами 1, 2 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.
Право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких в життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинне мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.
Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до ст. 13 міжнародного правового акту повинні бути забезпеченні можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.
На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст. 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень встановлених законом.
За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.
Судом встановлено, що позивач не має зобов`язань перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна», однак позбавлена можливості реалізувати право на розпорядження належним їй нерухомим майном, вчинення юридично значимих дій, з якими пов`язано виникнення її особистих та майнових прав, та може усунути цю перешкоду не інакше як в судовому порядку. Таким чином, арешт накладений на частину нерухомого майна належного ОСОБА_1 порушує право власності позивача.
Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту, оскільки позовні вимоги засновані на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.
При таких обставинах, суд дійшов до висновку про те, що є всі підстави, передбачені законом, для задоволення позову та зняття арешту з майна належного позивачу, оскільки накладення арешту перешкоджає вільному розпорядженню майном, тому суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими та мають бути задоволені.
Крім того, з врахуванням клопотання позивача про залишення за собою судових витрат, суд вважає, що судові витрати на даний час стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають.
На підставі викладеного та, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141,264, 265, 280-284, 289 ЦПК України, суд, -
ухвалив:
Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», треті особи: ОСОБА_2 , приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Корольов Вадим В`ячеславович про зняття арешту з майна задовольнити.
Скасувати обтяження у вигляді арешту нерухомого майна за номером запису про обтяження 29160306 зареєстрованого 28 листопада 2018 року реєстратором: приватним виконавцем Корольовим Вадимом В`ячеславовичем, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44302879 від 28 листопада 2018 року на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , яка відповідно до договору дарування від 26 січня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Таран Г.В., зареєстрованого в реєстрі за №178, належить ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Ю. В. Крива