Є.у.н.с.с.512/401/23
Провадження №2-о/512/28/23
"15" червня 2023 р. смт Саврань
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

Суддя Савранського районного суду Одеської області Брюховецький О.Ю., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 , звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити факт, що ОСОБА_1 самостійно виховує сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , без участі матері ОСОБА_2 .

Ознайомившись із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та долученими до неї матеріалами, суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі з наступних підстав.

Відповідно до частини 1стстатті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини 4 статті 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи - залишає заяву без розгляду.

Згідно із Постановою Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»(із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998), у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення в порядку окремого провадження, заявник посилається на те, що встановлення юридичного факту, а саме, що ОСОБА_1 самостійно виховує сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , без участі матері ОСОБА_2 , як наслідок, матиме для нього певні юридичні наслідки, а саме наявність обставин, передбачених статті 23 Закону У країни «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» , а тому заявник не підлягає призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язаних чоловіків, які самостійно виховують дитину віком до 18 років, тому заявник вважає, що може звернутися до суду із вказаною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Як вбачається із заяви, факт, який просить встановити заявник, стосується підтвердження факту самостійного виховання заявником неповнолітньої дитини та проживання дитини лише з батьком для підтвердження наявність обставин, передбачених статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Тобто, вимоги заявника містять цивільно-правові відносини, що не підлягають розгляду в порядку окремого провадження, оскільки існує спір про право і стосується визначення місця проживання дитини разом з батьком.

Крім того, у відповідності статті 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини.

Згідно частина 1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Частиною 3 даної статті визначено, що якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

У разі, якщо батьки не можуть дійти згоди щодо місця проживання дитини, згідно частини 1 статті 161 СК України, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що встановлення місця проживання дитини здійснюється судом в порядку позовного провадження, а тому не може бути здійснено в порядку окремого провадження.

Окрім того, як зазначає Верховний Суд у постанові від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17 (провадження № 61-15965св19), суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Аналізуючи дані положення, Верховний Суд зазначив, що юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, а також вказав, що у разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертається увага судів на наступне: в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №5від 31.03.95року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим конкретною статтею про зміст заяви.

Таким чином, вимоги заявника про встановлення факту самостійного виховання і утримання батьком дітей без участі матері не є вимогами, які підлягають розгляду в порядку окремого провадження в розумінні положень статей 293, 315 ЦПК України

З урахуванням викладеного, оскільки із заяви вбачається наявність спору про право- а саме спору про визначення місця проживання дитини разом з батьком, у відкритті окремого провадження за вказаною заявою необхідно відмовити, роз`яснивши йому право подати позов на загальних підставах.

Керуючись статями 260, 315, 353, 354 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення

Роз`яснити заявнику право звернення до суду з позовом на загальних підставах .

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Суддя О.Ю. Брюховецький