ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/5171/21
Провадження № 2-ві/362/10/23
У Х В А Л А

31.08.2023 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участю секретаря Тельнової О.О.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Ковальчука В.В. про відвід судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Кравченко Л.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором позики,

в с т а н о в и в:

11.08.2023 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Ковальчука В.В. надійшла до суду заява про відвід головуючого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Кравченко Л.М. у вище вказаній цивільній справі.

Заява мотивована тим, що 02.06.2023 року у справі №362/5171/21 було винесено ухвалу якою відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення процесуальних строків на подання зустрічного позову, зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики від 13.04.20108 року недійсним повернуто заявнику.

Представником Відповідача було подано апеляційну скаргу на ухвалу від 02.06.2023 року у справі №362/5171/21, в свою чергу 21.07.2023 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу було частково задоволено, ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02.06.2023 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Київський апеляційний суд у постанові від 21.07.2023 року по справі №362/5171/21 зазначив: «При цьому колегія суддів враховує, що суд першої інстанції після повернення на стадію підготовчого провадження, не встановлював строк на подання відзиву, а лише продовжив його.

Крім того, колегія суддів враховує й те, що 24.04.2023 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог.

Отже, відмовляючи в поновленні строку, який судом не було визначено, а лише продовжено ухвалою від 17.08.2022 року, районний суд з урахуванням зібраних доказів, передчасно відмовив в поновленні строку та повернув зустрічний позов ОСОБА_1 в підготовчому провадженні.

З огляду на викладені обставини та правові норми, що підлягають застосуванню, оскаржувана ухвала Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02.06.2023 року про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача про поновлення процесуальних строків на подання зустрічного позову та повернення його заявнику, постановлена з порушенням норм процесуального права, що є підставою для її скасування і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України».

Крім того, судом не вживалися процесуальні заходи щодо виконання Позивачем вимог суду у поданні документів.

17.08.2022 року судом задоволено клопотання Відповідача про витребування у позивача оригіналу договору позики від 13.04.2018 року, а також витребування у позивача наявних розписок або інших документів, які посвідчують передання ОСОБА_1 визначеної договором позики від 13.04.2018 року грошової суми.

При цьому, Позивач 19.10.2022 року долучив до матеріалів справи тільки копію договору позики від 13.04.2018 року та копію договору застави корпоративних прав від 13.04.2018 року, при цьому Позивачем не подано наявні розписки та інші наявні документи, які витребував суд за клопотанням Відповідача та не зазначено причин їх не подання.

Відповідач неодноразово заявляв (10.11.2022, 20.02.2023) клопотання про повторне зобов`язання Позивача подати до суду витребувані документи або надати письмові пояснення щодо причин відсутності зазначених документів.

Тільки під час судового засідання 27.04.2023 року Позивач особисто підтвердив, що будь-яких інших документів крім договору позики та застави корпоративних прав немає.

В свою чергу, тривалий час невиконання Позивачем вимог суду призвело до довготривалого перебування справи на стадії підготовчого провадження та як наслідок послугувало підставою відмовити у прийнятті зустрічного позову Відповідача.

Отже, на сьогодні наявні об`єктивні обставини, які викликають обґрунтовані сумніви у неупередженості, об 'єктивності і безсторонності суді при розгляді цивільної справи №362/5171/21 (т. 2 а.с. 161-165).

Статтею 40 ЦПК України, визначено порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу.

Відповідно до ч. 7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід судді.

Частиною 8 ст. 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Вивчивши подану заяву та долучені до неї документи, суд приходить до наступного висновку.

Виходячи з положень частини другої ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) стало відомо після початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Стаття 36 ЦПК України визначає підстави для відводу (самовідводу) судді, а саме: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Стаття 36 ЦПК України містить в собі вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Крім того, відповідно до вимог ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі.

У справі "П`єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Між тим дослідивши підстави для відводу головуючого судді, заявлені представником відповідача, суд вбачає, що останні не знайшли свого належного підтвердження, а незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

З огляду на викладене та враховуючи викладені підстави відводу у поданій заяві, суд приходить до висновку, що заява представника ОСОБА_1 - адвоката Ковальчука В.В. про відвід судді Кравченко Л.М. є необґрунтованою та безпідставною, оскільки не містить визначених процесуальним законодавством підстав для відводу судді.

На підставі викладеного, керуючись статтями 36-40 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Ковальчука В.В. про відвід судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Кравченко Л.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором позики - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Текст ухвали виготовлено 31.08.2023 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко