КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 947/1044/23
Провадження № 2/947/1172/23
Київський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого - судді Калініченко Л.В.
при секретарі Матвієвої А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою
Товариства з обмеженою відповідальністю
про стягнення трьох відсотків річних
нарахованих на суму заборгованості,
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» 06.01.2023 року звернулось до Київського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних нарахованих на суму заборгованості, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму трьох відсотків річних нарахованих на суму заборгованості, стягнутою на підставі рішення Київського районного суду міста Одеси від 21.05.2014 року по цивільній справі №520/2608/13-ц, за період з 24 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 3232 (три тисячі двісті тридцять два) долара 65 центів США, що згідно курсу НБУ станом на 30.12.2022 року еквівалентно 118213 (сто вісімнадцять тисяч двісті тринадцять) гривень 49 (сорок дев`ять) копійок.
ТОВ «Консалт Солюшенс» сплатило ПАТ «КБ «НАДРА» кошти в порядку пункту 4 договору до моменту набуття чинності договором у розмірі 1 568 197,84 гривень без ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 35 від 13.02.2020 року.
Також позивач стверджує, що станом на день пред`явлення позову до суду, відповідачем рішення Київського районного суду м. Одеси від 21.05.2014 року по справі №520/2608/14-ц, не виконано, заборгованість за кредитним договором №05/04/2007/840-К/188 від 13 квітня 2007 року не погашено, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача грошову суму, що складається з 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період невиконання взятих відповідачем на себе зобов`язань.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаною заявою розподілено судді Калініченко Л.В.
Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 07.02.2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення судового засідання.
У судове засідання призначене на 28.03.2023 року позивач не з`явився, однак надав до суду заяву про підтримання заявлених вимог, розгляд справи за його відсутності та відсутності заперечень проти заочного розгляду справи.
Відповідач до судового засідання призначеного на 28.03.2023 року також не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.
Відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Згідно з відповіддю адресно-довідкового бюро ГУДМС України в Одеській області, відповідач ОСОБА_1 в місті Одесі та Одесі зареєстрованим не значиться.
У зв`язку з чим, судом здійснювалось повідомлення останнього про дату, час і місце проведення судового засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, з моменту опублікування якого відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи у відповідності до положень ч. 11ст. 128 ЦПК України.
Одночасно, судом здійснювалось повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце проведення судового засідання, шляхом скерування судових повісток, разом з копією ухвали про відкриття провадження по справі, копією позовної заяви з додатками до неї, за останнім відомим місцем проживання, а саме: АДРЕСА_1 , однак поштове повідомлення було повернуто до суду без вручення, з підстав відсутності адресата за зазначеною адресою.
Відповідно до п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Таким чином, відповідач про дату, час і місце проведення розгляду справи повідомлений належним чином, однак, у встановлений судом строк не скористався процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву, не було надано заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, про причини неявки до судового засідання суд не повідомив.
Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
З урахуванням викладеного, судом було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні за відсутності сторін по справі, на підставі наявних документів в матеріалах справи та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню, з наступних підстав.
За умовами кредитного договору за № 05/04/2007/840-К/188 від 13 квітня 2007 року, з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника між ВАТ «КБ «Надра» (на цей час - ПАТ «КБ «НАДРА») та ОСОБА_1 13 квітня 2007 року укладено договір застави, згідно з яким ОСОБА_1 передав у заставу ВАТ «КБ «Надра» автомобіль марки «Mitsubishi», модель «Lancer», 2007 року випуску, сінього кольору, номер кузову НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу за № НОМЕР_3 , виданого 12 квітня 2007 року РЕВ-1 МРВ ДАІ ГУМВС України в Одеській області.
Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 21.05.2014 року по справі №520/2608/14-ц, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, задоволено. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором «Автопакет» за № 05/04/2007/840-К/188 від 13 квітня 2007 року звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль марки «Mitsubishi», модель «Lancer», 2007 року випуску, сінього кольору, номер кузову НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу за № НОМЕР_3 , виданого 12 квітня 2007 року РЕВ-1 МРВ ДАІ ГУМВС України в Одеській області.

Рішенням суду також встановлено, що позичальник - ОСОБА_1 свої зобов`язання з повернення кредиту в обумовлені кредитним договором строки не виконав, внаслідок чого, станом на 26 липня 2013 року, у нього виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 35918 доларів 38 центів США, що за курсом НБУ, станом на 26 липня 2013 року, еквівалентно 287095 грн. 57 коп., яка складається з: заборгованості за кредитним договором - 17081 долар 07 центів США, що за курсом НБУ еквівалентно 136528 грн. 99 коп.; заборгованості за тілом кредитної лінії - 517 доларів 28 центів США, що за курсом НБУ еквівалентно 4134 грн. 62 коп.; заборгованості за відсотками за кредитним договором - 12168 доларів 71 центів США, що за курсом НБУ еквівалентно 97264 грн. 50 коп.; заборгованості за відсотками за кредитною лінією -425 доларів 12 центів США, що за курсом НБУ еквівалентно 3397 грн. 99 коп.; пені за прострочення сплати за кредитним договором - 29069 грн. 95 коп.; пені за прострочення сплати за кредитним договором - 1113 грн. 17 коп.; штрафу за порушення виконання умов договору - 15586 грн. 35 коп.

Вказане рішення суду набрало законної сили 03.06.2014 року.

Частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Приймаючи положення ч.4 ст. 82 ЦПК України, в силу преюдиційності, вищезазначені обставини встановлені рішенням Київського районного суду міста Одеси від 21.05.2014 року по справі №520/2608/14-ц додатковому доказуванню не підлягають.

05.02.2020 року було проведено електронний аукціон № UA-ЕА-2020-01-14-000012-b за лотом № GL2N79746 за кредитним портфелем, що складається з прав вимоги за 193 кредитними договорами, що забезпечені транспортними засобами. Переможцем визнано ТОВ «Консалт Солюшенс», , що підтверджується протоколом електронного аукціону № UA-ЕА-2020-01-14-000012-b.

26.02.2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» було укладено договір № GL2N79746 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого, банк відступив новому кредитору належні банку, а новий кредитор набув права вимоги банку до позичальників, та/або заставодавців, та/або поручителів, зазначених у Додатку 1 до цього договору, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), та/або договорами поруки та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього договору. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором.

ТОВ «Консалт Солюшенс» сплатило ПАТ «КБ «НАДРА» кошти в порядку пункту 4 договору до моменту набуття чинності договором у розмірі 1 568 197,84 гривень без ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 35 від 13.02.2020 року.

За змістом пункту 2 договору новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати грошових коштів, сплати процентів, право вимагати сплати неустойок, пені, штрафів, передбачених основними договорами, право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань, права, що випливають із судових справ, виконавчих проваджень, право отримання коштів від реалізації заставного майна за основними договорами, тощо.

За змістом пункту 40 Додатку 1 до договору № GL2N79746 про відступлення прав вимоги від 26.02.2020 року до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, зокрема, до ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , за кредитним договором «Автопакет» за №05/04/2007/840-К/188 від 13 квітня 2007 року.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 24.05.2021 року по справі №520/2608/14-ц замінено вибулого стягувача - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» () його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (65040, Одеська обл., м. Одеса, вул. Пушкінська, буд, 36, офіс 308, ) у виконавчому провадженні за виконавчими документами, виданими Київським районним судом м. Одеси у цивільній справі №520/2608/14-ц.

Отже, позивач - ТОВ «Консалт Солюшенс» набуло право вимоги за кредитним договором №05/04/2007/840-К/188 від 13 квітня 2007 року, укладеним з відповідачем, за яким наявна заборгованість станом на 26 липня 2013 року у розмірі 35918 доларів 38 центів США.

Доказів на підтвердження сплати з боку відповідача вказаної заборгованості до суду не надано.

Відповідно до листа Головного сервісного центру МВС від 09.04.2021 року за №31-501азЕ/40/26/03/21/б/д, за ОСОБА_1 , станом на 07.04.2021 року, зареєстровані наступні транспортні засоби: автомобіль марки «Mitsubishi», модель «Lancer», зареєстрований 12.04.2007 року; та автомобіль марки «Daewoo», модель «Neхia», зареєстрований 08.08.2006 року.

На підставі викладеного, суд вважає встановленим, що рішення Київського районного суду міста Одеси від 21.05.2014 року по справі №520/2608/14-ц, є не виконаним.

У зв`язку з невиконанням відповідачем вимоги про виконання грошових зобов`язань за кредитним договором №05/04/2007/840-К/188 від 13 квітня 2007 року, на думку позивача, відповідач безпідставно користувався грошовими коштами, які належали до сплати кредиторові, у зв`язку з чим у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України.

Отже, позивач просить суд стягнути з відповідача три відсотки річних за прострочення виконання рішення суду у період з 24 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року, які складають сумі 3232,65 доларів США.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва.

За змістом частини першої статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, ТОВ «Консалт Солюшенс» став правонаступником ПАТ «КБ «Надра» в даних правовідносинах.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України у конструкції Цивільного кодексу України розташована у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 Кодексу. Відтак приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на не договірні зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України), а так само й на грошові зобов`язання, що виникли на підставі рішення суду та за своєю правовою природою носять цивільно-правовий характер.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань.

Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), а також у постанові від 31 січня 2019 року у справі №761/4878/16-ц (провадження № 61-1625св18).

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання , оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова ВСУ від 30 березня 2016 р. у справі № 6-2168цс15)

Відповідно до пункту 91 постанови Великої Палати Верховного суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року у справі №916/190/18.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України,-і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу N 1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Глоба проти України», no. 15729/07, від 05.07.2012).

Відповідно до рішення Європейського суду у справі «Агрокомплекс проти України» (заява № 23465/03) від 06.10.2011 існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу (серед інших рішень, рішення у справі «Бурдов проти Росії», заява № 59498/00, та інші справи, зазначені в ній).

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа «Іванов проти України», заява № 40450/04, рішення від 15.10.2009).

Також у рішенні Європейського суду від 18.05.2004 у справі «Продан проти Молдови» суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили незважаючи на те, чи погоджується учасник справи з висновками суду викладеними в цьому рішенні, яке набрало законної сили.

Відповідачем в порушенням вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України не надано жодних доказів на підтвердження погашення заборгованості за кредитним договором №05/04/2007/840-К/188 від 13 квітня 2007 року.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачем не виконано грошове зобов`язання за кредитним договором №05/04/2007/840-К/188 від 13 квітня 2007 року, розмір заборгованості якого встановлено рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21 травня 2014 року по справі №520/2608/13-ц, та становить у розмірі 35918,38 доларів США, яке також є не виконаним, позивач, як кредитор за вказаним кредитним договором набув право на стягнення з боржника 3 % річних за період прострочення виконання рішення суду позивач, на підставі ст. 625 ЦК України, сума яких за період з 24.02.2019 року по 23.02.2022 року становить в сумі 3232,65 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на момент звернення позивачем до суду з цим позовом - 30.12.2022 року, складає еквівалент 118213,49 грн. ( 3232,65 * 36,56 = 118213,49).

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Приймаючи вищевикладене в цілому, суд вважає позов ТОВ «Консалт Солюшенс» підлягаючим до задоволення.

Враховуючи задоволення позовних вимог, стягненню з відповідача на користь позивача у відповідності до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України підлягають у відшкодування витрати зі сплати позивачем судового збору в сумі 2481 гривня 00 копійок.

На підставі вищевикладена керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 6, 81, 141, 263-265, 280-282, 352, 354 ЦПК України, ст. 509, 525, 526, 530, 536, 599, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (місцезнаходження: 65048, м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 36, оф. 308) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення трьох відсотків річних нарахованих на суму заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (; місцезнаходження: 65048, Одеська обл., м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 36, офіс 308) суму трьох відсотків річних нарахованих на суму заборгованості за період з 24 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 3232 (три тисячі двісті тридцять два) долара 65 центів США, що згідно курсу НБУ станом на 30.12.2022 року еквівалентно 118213 (сто вісімнадцять тисяч двісті тринадцять) гривень 49 (сорок дев`ять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (; місцезнаходження: 65048, Одеська обл., м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 36, офіс 308)у відшкодування витрат зі сплати судового збору 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривні 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 29.03.2023 року.

Головуючий Калініченко Л. В.