ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 травня 2023 року

м. Харків

справа № 638/18049/21

провадження № 22-ц/818/763/23

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.,

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Приватне акціонерне товариство «Трест Житлобуд-1»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», ОСОБА_2

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Трест Житлобуд-1», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Трест Житлобуд-1» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2023 року, постановлене суддею Орос О.В.

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ТрестЖитлобуд-1» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 48429,44 грн та 2500,00 грн витрати на проведення оцінки матеріального збитку.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Трест Житлобуд-1» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріального збитку, заподіяного у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою 44 095,50 грн. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Трест Житлобуд-1» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 826,73 грн.

В апеляційній скарзі Приватне акціонерне товариство «Трест Житлобуд-1» просить скасувати рішення суду першої інстанції від 17 лютого 2023 року та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що суд першої інстанції не врахував те, що на момент ДТП транспортний засіб «Камаз» був застрахований у страховика АТ «СГ «ТАС», ліміт страхового відшкодування 130000,00 грн. АТ «СГ «ТАС» було здійснено виплату страхового відшкодування без проведення експертизи, оскільки за результатами проведеного страховиком огляду, потерпіла та страховик досягли згоди про спосіб та розмір здійсненого страхового відшкодування. Так, позивачка погодилась з розміром страхового відшкодування у 30000,00 грн, а згодом вирішила що їй мало цих коштів. Зауважує, що саме до страховика потрібно звертатися з позовом, ПАТ «Трест Житлобуд-1» не є належним відповідачем, оскільки ліміт страхової відповідальності становить 130000,00 грн, що повністю покриває завдану шкоду.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вартість матеріальної шкоди, яка завдана позивачу внаслідок ДТП, є доведеною належними доказами. З урахуванням того, що відповідач є винним у ДТП, стягненню з відповідача підлягає різниця між фактичною вартістю відновлювального ремонту та розміром сплаченого страхового відшкодування.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що 20.08.2020 року в м. Харкові по вул. Новгородській, 74-А сталася ДТП за участю транспортного засобу «Камаз», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ПАТ «Трест Жилстрой -1», під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу «Hyundai Getz», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспорті засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.11.2020 року ОСОБА_2 у зв`язку із вказаною ДТП визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України.

Відповідно до свідоцтва про реєстрації транспортного засобу автомобіль «Камаз», державний номерний знак НОМЕР_1 , належить ПАТ «Трест «Житлобуд-1».

На момент вчинення ДТП ОСОБА_2 експлуатував транспортний засіб «Камаз», державний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки займав посаду водія та перебував у трудових відносинах з ПАТ «Трест Житлобуд-1».

Цивільно-правова відповідальність ПАТ «Трест Житлобуд-1», який є власником транспортного засобу «Камаз», державний номерний знак НОМЕР_1 , на час ДТП була застрахована в ПАТ «СГ «ТАС» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/8077198. Ліміт страхового відшкодування становить 130 000,00 грн., розмір франшизи 00,00 грн.

21.08.2020 року ОСОБА_1 на ім`я голови правління ПАТ «СГ «ТАС» направлено повідомлення про ДТП.

30.08.2020 року за участю ОСОБА_1 та представника ПАТ «СГ «ТАС» Гладухова Д.А. було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, за результатом якого складено акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість).

29.10.2020 року представником ПАТ «СГ «ТАС», за участю ОСОБА_1 складено протокол огляду транспортного засобу.

02.11.2020 року між ОСОБА_1 та СОД ФОП ОСОБА_3 укладено договір на проведення експертної оцінки № 475/11-20.

04.12.2020 року ОСОБА_1 на ім`я голови правління ПАТ «СГ «ТАС» подала заяву про страхове відшкодування, в якому погодилась, що розмір страхового відшкодування складає 30000,00 грн.

Відповідно до платіжного доручення № 147000 від 21.12.2020 року ПАТ «СГ «ТАС» сплачено на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 30000,00 грн.

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилався на те, що розмір відновлювального ремонту ТЗ становить 78273,64, що встановлено суб`єктом оціночної діяльності у висновку №57/18 від 02.11.2020 року. З урахуванням того, що 21 грудня 2020 року їй було здійснено виплату та перераховано на її рахунок відшкодування у розмірі 30000,00 грн., на даний час невідшкодованими залишаються 48429,44,18 грн. У зв`язку з цим позивач просив суд стягнути з відповідача, як особи, винної у ДТП, різницю між встановленими експертом витратами та сумою страхового відшкодування в розмірі 48429,44.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Системний аналіз статей 1187, 1188 ЦК України дає підстави для висновку, що факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоду (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом або договором передбачено такий обов`язок.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до положень статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Крім того, згідно з Положеннями про порядок та умови проведення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 28 вересня 1996 року № 1175, страхувальником відшкодовується третій особі завдана внаслідок пошкодження транспортного засобу саме пряма шкода, у якій враховується вартість пошкоджених деталей транспортного засобу на момент ДТП, а саме з урахуванням фізичного зношення транспортного засобу, а не вартість нових деталей.

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості колісних транспортних засобів встановлено Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою спільним Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №1454/5/2092.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Тобто у такому разі потерпілий має право звернутися безпосередньо до страхувальника (завдавала шкоди, відповідальної особи) з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З метою захисту інтересів потерпілого згідно з положеннями статті 1194 ЦК України на страхувальника (боржника) покладається додаткова - субсидіарна відповідальність, яка застосовується у випадку, коли в зобов`язанні беруть участь два боржники, один з яких є основним, а другий - додатковим (субсидіарним). При цьому основним боржником є саме страховик, який за договором цивільно-правової відповідальності зобов`язався відшкодувати третім особам шкоду, завдану його страхувальником, а субсидіарним (додатковим) - сам боржник.

Згідно зі ст. 619 ЦК України субсидіарний боржник несе відповідальність перед кредитором додатково до відповідальності основного боржника. Тобто потерпіла особа має право висувати вимогу до субсидіарного боржника не одразу, а лише в тому випадку, якщо цю вимогу не задовольнив основний боржник.

Отже, якщо у деліктному зобов`язанні боржників декілька, один з яких є основним - страховик, а другий - додатковим (субсидіарним - винна особа, страхувальник), між якими укладено договір страхування цивільно-правової відповідальності, і потерпіла особа не отримала від основного боржника страховика відшкодування шкоди в повному обсязі, то потерпіла особа в майбутньому може звернутися в порядку ст.1194 ЦК України до субсидіарного боржника за відшкодуванням різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в межах ліміту відповідальності страховика. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку.

Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється, якщо отриманого страхового відшкодування недостатньо для відшкодування шкоди в повному обсязі.

Проте, матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 04.12.2020 року звернулась до ПАТ «СГ «ТАС» із заявою про страхове відшкодування, в якому погоджується з тим, що розмір страхової виплати складає 30000,00 грн, не наполягає на проведені експертизи, погоджується з тим, що до вартості запчастин застосовується коефіцієнт зносу.

Відповідно до п. 34.2 та 34.3. ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Пунктом 36.2. ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) ( п.1 ч.2 ст.22 ЦК України).

Відповідно до ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 475/11-20, який було замовлено позивачем у суб`єкта оціночної діяльності, вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу становить 78 429,44 грн., вартість матеріального збитку становить 37 273,64 грн.

Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована, ліміт страхової відповідальності на момент дорожньо-транспортної пригоди становив 130000,00 грн, сума відшкодування про стягнення якої просить відповідачка не перевищує розмір страхового ліміту.

Тому підстав для покладення обов`язку по відшкодуванню шкоди на відповідача, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, не вбачається.

Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача різницю між встановленими експертом витратами та сумою страхового відшкодування в розмірі 44 095,50 грн., - не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до положень статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, оскільки рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до вимог ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141, п. п. «б», «в» ч. 1 ст. 382 ЦПК України судовий збір у розмірі 1362,00 грн, сплачений апелянтом за перегляд справі у суді апеляційної інстанції підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Трест Житлобуд -1»

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, п.п.2,3,4 ч. 1 ст.376, 381, 382-384, 389 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Трест Житлобуд-1» задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2023 року скасувати і ухвалити нове.

У задоволені позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Трест Житлобуд-1», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Трест Житлобуд-1» судовий збір у розмірі 1362,00 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн. 00 коп., сплачений за перегляд справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова