Справа № 577/4838/22
Провадження № 2/577/129/23

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2023 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі : головуючого судді Рідзевської І.О.,

з участю секретаря Олійник В.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника третьої особи Дем`яненко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Конотопі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: орган піки та піклування виконавчого комітету Конотопської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дітьми матір`ю, яка проживає окремо від них,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить суд зобов`язати ОСОБА_3 не перешкоджати зустрічам та її спілкуванням з дітьми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та безперешкодному спілкуванні з дітьми.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . Від вказаного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11.03.2019 шлюб між ними розірвано, їй повернуто дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 ». Після розірвання шлюбу діти проживають разом з батьком, але між ними існує спір щодо її участі у вихованні дітей. Відповідач не надає змоги приймати участі у вихованні дітей, їх спілкуванні. Вона зверталась з цього приводу до служби у справах дітей Конотопської міської ради, але відповідач ухиляється від участі в засіданні комісії, відтак це питання не вирішується і весь цей час грубо порушуються її права як матері дітей, що і змусило її звернутись до суду з вказаним позовом.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні, кожен окремо, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечував. Зазначив, що не чинить перешкод спілкування матір`ю з дітьми, самі діти не виявляють такого бажання.

Представник третьої особи Дем`яненко А.О. в судовому засіданні не заперечувала проти позовних вимог та вважала за доцільне встановити способи участі позивача у вихованні дітей, зазначені в висновку органу опіки та піклування Конотопської міської ради.

Як вбачається з матеріалів справи, батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.4,5).

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11.03.2019 року, шлюб між сторонами розірвано (а.с.3).

Відповідно до судового наказу виданого Конотопським міськрайонним судом Сумської області від 22.09.2022 року, з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання синів ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку щомісячно, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (а.с.8).

Згідно акту умов обстеження проживання від 21.07.2022 року встановлено, що за місцем проживання ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 добрі умови проживання. В будинку прибрано, електричне та дров`яне опалення, водопостачання індивідуальне, газопостачання в наявності. Для дітей обладнані окремі місця для відпочинку, є окрема кімната для проведення дозвілля дров`яне опалення (а.с.9).

Рішенням Комісії з питань захисту прав дитини при виконкому Конотопської міської ради встановлено порядок зустрічей матері, ОСОБА_1 з дітьми ОСОБА_4 , 2009 р.н. та ОСОБА_5 , 2013 р.н., однак згідно заяв від 14.11.2022 року та від 21.11.2023 року батько дітей ОСОБА_3 чинив ОСОБА_1 перешкоди у зустрічах з дітьми ( а.с. 19-21)

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Конотопської міської ради 09.12.2019 року визначено спосіб участі матері у вихованні та безперешкодному спілкуванні з дітьми: щовівторка та щочетверга з 17:00 до 20:00 та щосуботи з 10:00 до 10-00 неділі, щороку під час зимових канікул - 5 днів, щороку під час весняних та осінніх канікул 3 дні, щороку під час літніх канікул один місяць. Зустрічі проводити за попередньою домовленістю з батьком дітей без його присутності. Якщо мати не зможе у визначений час спілкуватись з дітьми, то інший час для спілкування ОСОБА_1 та ОСОБА_3 визначають за спільною згодою. Зобов`язати ОСОБА_1 не порушувати графіку побачення, приділяти дітям увагу та турботу, виховувати їх, матеріально допомагати. Зобов`язано ОСОБА_3 не перешкоджати зустрічам та спілкуванням матері, ОСОБА_1 з малолітніми дітьми: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.37-39).

Судом з`ясована думка дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не виявив бажання спілкуватися та зустрічатися зі своєю матір`ю ОСОБА_1 .

Із показів свідка ОСОБА_9 даних нею у судовому засіданні судом встановлено, що вона познайомилася з позивачем у школі, оскільки діти ходять до одного класу. Вказала, що позивач, неодноразово скаржилася на колишнього чоловіка, оскільки він не дає можливості спілкуватися з дітьми та чинить перешкоди цьому. Одного разу вона стала свідком подій, при яких відповідно до рішення органу опіки та піклування ОСОБА_1 мала зустрітися з дітьми. Коли позивач пришла до будинку у визначений час, вдома нікого не було.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

За приписами ст. 7 СК України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386(ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

У відповідності до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Конвенція про права дитини в пункті 3 статті 9 закріпила принцип, за яким держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У відповідності до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Як визначено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 141 СК України на батьків покладені рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Право батька, матері та дитини на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежено законом, закріплено положеннями ст. 153 СК України.

При цьому, у відповідності до положень ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, в той час як батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні, та мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства"контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Як визначено частинами 1-3 статті 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 158 СК України передбачено порядок вирішення органом опіки та піклування спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Так, за її змістом орган опіки та піклування за заявою матері, батька дитини визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод (ч. 1 ст. 159 СК України).

В такому випадку, як визначено приписами ч. 2 ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Відтак, правовий аналіз вказаних вище положень законодавства дає підстави для висновку, що участь суду при вирішенні питання щодо способу участі матері у вихованні дітей є необхідною у випадку наявності перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, яка створюється одним з батьків іншому, зокрема, у випадку ухилення від виконання рішення органу опіки та піклування.

Згідно з ч. 2 ст. 159 СК України, під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

За правилами ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Так, принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджуване порушення було обґрунтованим.

Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Отже, здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту, а суд, вирішуючи спір, зобов`язаний надати суб`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Разом з тим, стаття 129 Конституції України як одну із основних засад судочинства визначає змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Так, з урахуванням імперативних вимог ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відтак, обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст.12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Тому при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини, які полягають зокрема в забезпеченні її розвитку у стійкому середовищі.

А встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Позивачка, будучи матір`ю дітей прагне спілкування з ними, оскільки участь у вихованні та розвитку дітей є її правом та обов`язком.

Окрім наведеного, суд вважає, що реалізація одним із батьків свого права на спілкування з дитиною у будь-якому разі не повинна перешкоджати нормальному розвиткові дитини.

Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право матері на спілкування із дітьми у спосіб, визначений висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Конотопської міської ради від 25.01.2023 року, чи обставин, які б свідчили про спілкування матері з синами, яке перешкоджало б нормальному розвитку дітей, не встановлено, а тому враховуючи інтереси дітей, вік дітей, стан дітей, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Більш того, суд роз`яснює сторонам, що з урахуванням вікових змін дітей, їх розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений спосіб участі у вихованні дітей, що буде відповідати, насамперед, інтересам дітей.

Враховуючи викладене,керуючись ст.ст. 7, 19, 141, 153, 155, 157-159 СК України, ст.ст. 2, 4-5, 12-13, 76-83, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та безперешкодному спілкуванні з дітьми:

- щовівторка та щочетверга з 17:00 до 20:00 та щосуботи з 10:00 до 10-00 неділі,

- щороку під час зимових канікул - 5 днів,

- щороку під час весняних та осінніх канікул 3 дні,

- щороку під час літніх канікул один місяць.

Зустрічі проводити за попередньою домовленістю з батьком дітей без його присутності.

Якщо мати не зможе у визначений час спілкуватись з дітьми, то інший час для спілкування ОСОБА_1 та ОСОБА_3 визначають за спільною згодою.

Зобов`язати ОСОБА_1 не порушувати графіку побачення, приділяти дітям увагу та турботу, виховувати їх, матеріально допомагати.

Зобов`язати ОСОБА_3 не перешкоджати зустрічам та спілкуванням матері, ОСОБА_1 з малолітніми дітьми: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 992,40 грн. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Сумського апеляційного суду або до дня функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи через Конотопський міськрайонний суд Сумської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканка АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканець АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Третя особа: Служба у справах дітей Конотопської міської ради, юридична адреса м. Конотоп, пр. Миру, 8, код .

Повний текст рішення виготовлено 28.03.2023 року.

Суддя Рідзевська І. О.