КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

29 березня 2023 року місто Київ

Справа 759/24309/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/6495/2022

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Желепи О.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2022 року (ухвалене у складі судді Журибеда О. М., інформація щодо дати складання повного судового рішення відсутня)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрфактор Сервіс» до ОСОБА_1 , третя осова: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення порядку користування квартирою та усунення перешкод у користуванні квартирою

ВСТАНОВИВ

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2022 року позов задоволено.

Встановленопорядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином:

- виділено Товариству з обмеженою відповідальністю «Юрфактор Сервіс» (код 39880444) у користування житлові кімнати: кімнату № НОМЕР_1 площею 7.9. кв.м., кімнату № 3 площею 6,7 кв.м., кімнату № 4 площею 10, 3 кв.м., а всього загальною житловою площею 24, 9 кв.м. та балкон;

- виділено ОСОБА_1 ( код РНОКПП НОМЕР_2 ) у користування кімнату № 1 площею 15, 3 кв.м. та балкон;

- інші допоміжні та підсобні приміщення: коридор - 10.3. кв.м., кухня - 6.9 кв.м., ванна кімната - 1,9 кв.м., вбиральня - 0,9 кв.м. залишено у спільному сумісному користуванні.

Стягнутоз ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрфактор Сервіс» 1921, 00 грн судового збору.

Не погоджуючись з таким рішенням ОСОБА_1 17 лютого 2023 року, згідно поштової відмітки, направила на адресу Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2022 року та прийняти нове рішення, яким відмовити ТОВ «Юрфактор Сервіс» у позові про визначення порядку користування квартирою та усунення перешкод у користуванні квартирою.

Відповідно до ч. 6 ст. 359 ЦПК України, питання про залишення апеляційної скарги без руху суддя-доповідач вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги.

Апеляційна скарга надійшла на адресу Київського апеляційного суду 20 лютого 2023 року та передана судді-доповідачу 21 лютого 2023 року.

У зв`язку з поданням апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду та відсутністю матеріалів цивільної справи №759/24309/19, суд апеляційної інстанції був позбавлений можливості вирішити питання про прийняття апеляційної скарги, а тому 23 лютого 2023 року постановлено ухвалу про витребування матеріалів цивільної справи №759/24309/19 з Святошинського районного суду міста Києва.

На виконання вимог ухвали матеріали цивільної справи №759/24309/19 надійшли до Київського апеляційного суду 23 березня 2023 року та передані судді-доповідачу 24 березня 2023 року, тому питання про відкриття провадження вирішується після надходження матеріалів цивільної справи.

Однак, апеляційне провадження у даній справі не може бути відкрите з наступних підстав.

В апеляційній скарзі скаржник просить відстрочити сплату судового збору до закінчення апеляційного провадження, зважаючи на поточну ситуацію, пов`язану із збройною агресією РФ.

Проте, суд не приймає вказані доводи, виходячи з наступного.

Відповідно до положень частин першої, третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1. розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік;

2. позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3. предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Таким чином, особа, яка заявляє клопотання про відстроченняабо розстрочення від сплати судового збору, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі», вбачається, що вимога сплати збору цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

У рішенні від 26.07.2005 у справі«Kniat v. Poland» ЄСПЛ указав на те, що при вирішенні питання про звільнення від сплати судового збору, про надання відстрочення чи розстрочення, національні суди повинні встановити реальний дохід (розмір заробітної плати, соціальних виплат, стипендії тощо) особи, чи наявне в неї рухоме та нерухоме майно, цінні папери, чи є в неї можливість розпоряджатися вказаним без значного погіршення власного фінансового стану.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Вичерпного і чіткого переліку документів про майновий стан особи закон не містить, тому суд встановлює можливість сплатити судовий збір на підставі поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням. Підстави для відмови суду у подібних клопотаннях мають бути достатньо аргументовані.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення ЄСПЛ у справах: «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland») від 26 липня 2005 року; «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland») від 26 липня 2005 року).

Отже, звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, при цьому суд, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, який є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.

В свою чергу, особа, яка заявляє відповідне клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати повинна навести доводи того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі, а також надати докази, які б свідчили про вжиття ним всіх необхідних заходів для своєчасної сплати судового збору та підтверджували можливість сплати судового збору до ухвалення рішення у справі.

Скаржником не надано жодного доказу на підтвердження її скрутного матеріального стану та не обґрунтовано, що ж саме перешкоджає їй сплатити встановлений законом судовий збір.

Саме по собі посилання на поточну ситуацію, пов`язану із збройною агресією РФ - не є поважною причиною, учасник судового процесу має довести, що обставини спричинені збройною агресією РФ унеможливлюють виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків та спричинили скрутне матеріальне становище.

З огляду на зазначене відсутні законні підстави для відстроченнясплати судового збору, у зв`язку з чимклопотання задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір», суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно пп. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, сума судового збору становить - 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Так, відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент подання позовної заяви), ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою або фізичною особою-підприємцем складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01 січня 2019 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 1 921 грн 00 к.

При зверненні з позовною заявою до суду першої інстанції позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 1 921 грн 00 к., таким чином за подання апеляційної скарги судовий збір, який підлягає до сплати, складає 2 881 грн 50 к. (1 921*150%).

Таким чином, ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір у розмірі 2 881 грн 50 к. на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду:

Отримувач коштів ГУК у м. Києві/Солом.р-н/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783

Банк отримувача Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувача UA0026010

Код класифікації доходів бюджету 22030101

та надати до суду оригіналу квитанції про сплату вказаних коштів.

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, а також у разі несплати судового збору, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, недоліки необхідно усунути в строк який не може перевищувати 5 днів з дня отримання даної ухвали.

Оскільки, вказані обставини перешкоджають розгляду справи в апеляційній інстанції, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст.185, 357 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Желепи О.В.

УХВАЛИВ

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2022 року - залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків не більше 5-ти днів з дати отримання ухвали.

Недоліки необхідно усунути шляхом подачі апеляційному суду оригіналу документу про сплату судового збору.

У разі не усунення недоліків до вказаного строку, апеляційна скарга буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Желепа О.В.