Провадження №2-др/359/38/2023
Справа №359/9841/22
16 червня 2023 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого Семенюти О.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,
за участю представника відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення завдатку та штрафу щодо вирішення питання про прийняття додаткового рішення,
У судовому засіданні, яке відбулось 12 червня 2023 року, представник позивача ОСОБА_4 , заяву підтримав, просив задовольнити. Оскільки позов задоволений частково, а саме на половину, тому не заперечує проти стягнення з ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволеного позову.
Дослідивши матеріали цивільної справи та заслухавши представників сторін суд дійшов до таких висновків.
1 грудня 2022 року між ОСОБА_2 та адвокатом Вітром В.М. був укладений договір про надання правничої допомоги №16-12/22 (а.с.74), в якому зазначено, що розмір гонорару визначається за результатами розгляду судом цивільної справи, з урахуванням фактично наданих послуг, що оформлюється актом виконаних робіт. Підписання акту виконаних робіт є підставою для оплати наданих послуг.
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2023 року (а.с.66-70) позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 було задоволено частково. З ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 були стягнуті грошові кошти в розмірі 10000 доларів США, у задоволенні позову в частині вимог про стягнення штрафу було відмовлено.

20 травня 2023 року ОСОБА_2 та адвокат Вітер В.М. склали акт виконаних робіт (а.с.76), відповідно до якого адвокат Вітер В.М. надав позивачу такі види робіт в межах цивільної справи №359/9841/22: усна консультація, вартість 1000 гривень; правовий аналіз правовідносин, вартість 250 гривень; підготовка та узгодження правової позиції по справі, вартість 500 гривень; підготовка та подача позовної заяви до суду, вартість 15000 гривень; підготовка та подача заяви про забезпечення позову, вартість 5000 гривень; підготовка та подача адвокатського запиту до ДПСУ, вартість 800 гривень; представництво інтересів позивача в судових засіданнях, вартість 18000 гривень. Всього надано робіт на загальну вартість 40550 гривень. З квитанції до прибуткового касового ордера №16-12/22 від 20 травня 2023 року (а.с.77) вбачається, що позивач сплатив адвокату Вітру В.М. грошові кошти у розмірі 40550 гривень.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч.5 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 грудня 2021 року у справі № 927/237/20). Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. В іншій постанові від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19 Верховний Суд наголосив на тому, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents проти Латвії» (заява №58442/00) зазначено, що суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Матеріалами справи підтверджуються фактично понесені витрати відповідача на професійну правничу допомогу в сумі 40550 гривень. Враховуючи обсяг процесуальних заходів, вжитих представником позивача Вітром В.М., тривалість його участі у судових засіданнях, складність справи з урахуванням предмета доказування, а також дотримуючись критеріїв дійсності, необхідності, співмірності та розумності, з урахуванням заперечень представника відповідача ОСОБА_1 щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за необхідне зменшити розмір таких витрат до 20000 гривень. Також судом встановлено, що позов, пред`явлений ОСОБА_2 був задоволений на 50%, тому з ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню лише 50% від присудженого судом розміру витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 гривень, що становить 10000 гривень (20000 :2).

З огляду на це суд висновує, що з метою забезпечення принципу відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалено судове рішення, передбаченого п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України, належить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 гривень 00 копійок.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву представника позивача ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 гривень 00 копійок.

У задоволенні заяви в частині вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогув більшому розмірі відмовити.

Додаткове рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя О.Ю. Семенюта