Справа № 163/1194/22 Головуючий у 1 інстанції: Шеремета С. А.
Провадження № 22-ц/802/705/23 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 10 травня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 20.09.2021 постановою Любомльського районного суду було закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за ознаками ст.173 КУпАП щодо ОСОБА_2 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Разом з тим, постановою було встановлено, що під час конфлікту, який мав місце 25.06.2021 за адресою АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_2 сперся на паркан, який розташований на межі його та позивача домоволодінь, і паркан внаслідок дій ОСОБА_2 частково пошкодився. Своїми неправомірними діями відповідач наніс позивачу матеріальні збитки, які виразились у пошкодженні майна. В добровільному порядку відповідач не бажає повністю відшкодовувати збитки, тому позивач змушений звернутись до суду.

На підставі наведеного ОСОБА_1 просив суд стягнути на його користь з відповідача майнову шкоду в розмірі 3337 грн.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 10 травня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 майнову шкоду в сумі 2310 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 686 гривень 98 копійок судового збору та 1384 гривні 48 копійок витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись із даним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивачем згідно з видатковою накладною для фарбування бетонної секції паркану придбано ряд будівельних матеріалів, серед яких придбано фарбу загальним об`ємом 5,7 л, що є неспівставним з об`ємом ймовірних виконаних ним робіт. Вказує, що розмір матеріальної шкоди позивачем не доведено, висновки суду щодо стягнення з нього 2310,00 грн вартості витратних матеріалів згідно з видатковою накладною ґрунтуються на неповному з`ясуванні судом обставин справи, висновки, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи, а відтак воно підлягає скасуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає апеляційну скаргу безпідставною, просить рішення суду залишити без змін як таке, що ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи зазначене, справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що винними діями відповідача позивачу завдано майнової шкоди, яку він частково відшкодував, і відповідач не спростував розмір заборгованості, заявлений позивачем, та аргументи відповідача про недоведеність вимог у частині розміру заборгованості є необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником квартири на АДРЕСА_2 , що підтверджується копіями витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22205654, договору дарування квартири від 11.12.2008.

Факт пошкодження паркану позивача відповідачем стверджується копією постанови у справі № 163/1480/21 від 20.09.2021, фототаблицями та наданими поясненнями позивача та відповідача у судових засіданнях.

Згідно з ч.ч.1, 4 ст. 81 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідач в судовому засіданні визнав, що пошкодив секції паркану і в порядку відшкодування шкоди надав позивачу 300 грн. Позивач дану обставину не заперечував.

В обґрунтування завданих збитків позивач просив не враховувати та виключити із суми збитків витрати на відновлення поштової скриньки в розмірі 260 грн та вартість матеріалів у виді електродів та сірої фарби 3в1, що зазначені в п.п. 1-2 наданої суду видаткової накладної, долученої на підтвердження суми збитку.

Таким чином, суд дійшов правильного висновку, що видатковою накладною № ЛВ-041352 станом на 29.06.2021 на загальну суму 2770,70 грн стверджується сума відновлення пошкодженого майна в розмірі 2310 грн (за виключенням електродів та сірої фарби 3в1, що вказано в п.п. 1-2 накладної).

З огляду на викладене, та приймаючи до уваги те, що обставини щодо пошкодження паркану позивача визнавались відповідачем, суд вважає, що вказані обставини в силу приписів ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а п. 8 даної статті визначається що способом захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка проявляється в тому, що, як зазначається в частині 3 статті 12 ЦПК України, сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 1192 ЦК України визначено способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого. Якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно із частиною восьмою статті 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Отже, єдиний винятковий випадок, коли є можливим прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом строку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи, у цьому випадку на позивача.

У пункті 6 частини другої статті 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційний скарзі мають бути зазначені, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Стороною відповідача до суду першої інстанції наведені в апеляційній скарзі докази не подавались; причини, за яких сторона не мала можливості подати ці докази до суду першої інстанції не зазначені; важливість нових доказів для встановлення нових обставин у цій справі з урахуванням предмету доказування у цій справі не доведено.

Отже, колегія суддів, вважає, що додані до апеляційної скарги нові докази не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом на спростування розміру збитків витрат на відновлення пошкодженого паркану з огляду на те, що вони подані не в ході розгляду справи судом першої інстанції.

Крім того, розмір витрат на відновлення пошкодженого майна в розмірі 2310 грн був встановлений на підставі належних доказів, наданих позивачем, тому суд дійшов правильного та законного висновку про підставність відшкодування розміру заявлених ОСОБА_1 витрат по відновлення паркану.

Апеляційна скарга не містить обґрунтованих доводів щодо скасування рішення суду та зводиться лише до незгоди з висновком суду першої інстанції без зазначення будь-яких обставин, які би ставили під сумнів висновок суду або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами, та невірне застосування законодавства, що регулює спірні правовідносини.

За наведених обставин колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам чинного законодавства, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного суду не вбачає.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Любомльського районного суду Волинської області від 10 травня 2023 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 28 серпня 2023 року.

Головуючий

Судді