Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.10.2023 Справа №607/8309/22

Провадження №2/607/217/2023

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунець Н.Р.,

з участю секретаря судового засідання Ковбасюк М.В.

представника позивача адвоката Галюлько В.І.,

представника відповідача адвоката Тихоход М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Галюлько Василь Іванович до ОСОБА_2 , третя особа Тернопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) про визнання батьківства,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Галюлько В.І. звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа Тернопільський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання батьківства.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона з 2005 року по 2012 рік перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2 , з яким вони разом проживали без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дитина ОСОБА_3 . Разом з цим, у 2012 році, перед народженням доньки, вони розійшлися, а ОСОБА_2 почав жити окремо. При реєстрації народження доньки запис про батька був зроблений із її слів відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, у зв`язку із чим, в свідоцтві про народження ОСОБА_3 в графі батько вказано - ОСОБА_4 . Позивач вказує, що вони з відповідачем не проживають з 2012 року, а донька проживає разом із нею. Водночас, відповідач відмовляється добровільно, в позасудовому порядку відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України, подавати заяву про реєстрацію його як батька до органу державної реєстрації актів цивільного стан. Крім того, відповідач з донькою ОСОБА_3 , не спілкується, часу з нею разом не проводить, з моменту її народження ніколи не цікавився її життям та матеріальної допомоги на утримання доньки не надає.

З огляду на викладене, позивач просить суд: визнати ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_3 , 2012 року народження, яка народилася у м. Тернополі; зобов`язати Тернопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) внести відповідні зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , 2012 року народження, яка народилася у м. Тернополі, зазначивши батьком дитини ОСОБА_2 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , та видати нове свідоцтво про народження, залишивши ОСОБА_3 прізвище « ОСОБА_5 ».

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.07.2022 відкрито провадження у справі за вказаним позовом за правилами загального позовного провадження.

14.09.2022 судом зареєстровано відзив на позов поданий представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Пітецьким В.В., з якого вбачається, що відповідач не погоджується з позовними вимогами, вважає їх незаконними та необґрунтованими. Так, позивач посилається на те, що з 2005 року по 2012 рік вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дитина ОСОБА_3 , при цьому до позовної заяви додає спільні фотографії та в позові зазначає, що буде подано заяву про виклик свідків. Разом з тим, на думку відповідача показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Окрім цього, законодавець та усталена судова практика Верховного Суду по даній категорії справ передбачає необхідність підтвердження належними та допустимими доказами саме походження дитини від певної особи, а не факти спільного проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і цієї особи. З огляду на викладене відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.09.2022 у справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково - дослідного ЕКЦ при МВС України. На час проведення експертизи провадження у справі було зупинено.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.11.2022 задоволено клопотання судового експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Берещака О. про надання дозволу на часткове знищення об`єктів дослідження та зупинено провадження у справі.

13.12.2022 судом зареєстровано лист Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України з повідомленням від 06.12.2022 про неможливість проведення судової молекулярно-генетичної експертизи у тому числі з підстав неможливості відібрання зразків букального епітелію ОСОБА_2 у зв`язку з неявкою останнього у визначений експертом день, у зв`язку із чим ухвалою суду від 14.12.2022 поновлено провадження у даній справі.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.02.2023 у справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного ЕКЦ при МВС України. На час проведення експертизи провадження у справі було зупинено.

25.04.2023 до суду надійшло повідомлення судового експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Берещака О. про неможливість проведення експертизи №СЕ-19/114-23/3638-БД від 14.04.2023, оскільки станом на 14.04.2023 в секторі документального забезпечення Львівського НДЕКЦ МВС відповідь на заявлене клопотання №СЕ-19/114-23/3638-БД/Кл-1, 10.04.2023 до Львівського НДЕКЦ МВС не прибули ні ОСОБА_2 , ні ОСОБА_1 разом з дитиною ОСОБА_3 , що унеможливило відібрання зразків букального епітелію для проведення молекулярно-генетичної експертизи, у зв`язку із чим ухвалою суду від 27.04.2023 поновлено провадження у даній справі.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.05.2023 у справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного ЕКЦ при МВС України. На час проведення експертизи провадження у справі було зупинено.

24.07.2023 до суду надійшло повідомлення №СЕ-19/114-23/9810-БД судового експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Бено Ю.Й. від 17.07.2023 про неможливість проведення експертизи, оскільки 12.07.2023 до Львівського НДЕКЦ МВС не прибув ОСОБА_2 , що унеможливило відібрання зразків букального епітелію для проведення молекулярно-генетичної експертизи, у зв`язку із чим ухвалою суду від 27.07.2023 поновлено провадження у даній справі.

Протокольною ухвалою від 21.08.2023 постановленою у судовому засіданні без видалення в нарадчу кімнату та занесеною до протоколу судового засідання було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Галюлько В.І., позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Тихоход М.М. в судовому засіданні заперечив з приводу позовних вимог у повному обсязі та просив відмовити у їх задоволенні з підстав викладених у відзиві на позов. Додатково зазначив, у матеріалах справи відсутні докази походження дитини ОСОБА_3 від ОСОБА_2 , а також того, що ОСОБА_2 ухилявся від проведення експертизи. Додатково просив суд звернути увагу на дату народження дитини ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та покази свідка ОСОБА_6 , який підтвердив, що на момент смерті батька відповідача ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) сторони вже не проживали разом.

Представник третьої особи Тернопільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 суду пояснила, що вона знайома із ОСОБА_1 з 2008 року та їй відомо, що остання у 2009 році познайомилась із ОСОБА_2 . З того часу у по 2012 рік вони разом проживали на Київській та разом проводили усі святкування. Разом з ними також проживав син ОСОБА_1 , про якого ОСОБА_2 дбав, як про рідного сина. Надалі помер батько ОСОБА_2 , а матір останнього була проти його стосунків із ОСОБА_1 . У 2011 ОСОБА_1 повідомила їй, що вона вагітна і в січні вони розійшлися. Вказала, що коли народилась ОСОБА_8 , то вона допомагала ОСОБА_1 , натомість ОСОБА_2 не появлявся.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 суду повідомив, що він є приятелем ОСОБА_2 та у 2003 року жив з ним у гуртожитку на Львівській. Знає, що у 2008 році ОСОБА_2 разом з ОСОБА_1 познайомились та почали проживати разом. У тому ж 2008 році він був у гостях в них по АДРЕСА_1 . Також йому відомо, що ОСОБА_2 піклувався про сина ОСОБА_1 . Володю, вони поводили разом час та грали на приставці. Вказав, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 жили разом як подружжя, речі у квартирі були спільними. В подальшому вони жили на інші квартирі, в якій він робив ремонт. У грудні 2011 року ОСОБА_1 їздила разом з ним на похорон батька ОСОБА_2 і на той час вони вже не були разом, проте ОСОБА_1 сподівалася на примирення із ОСОБА_2 оскільки була вагітна.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне:

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого повторно 13.03.2019 Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Тернополі, про що 09.08.2012 складено актовий запис 1870. Батьками ОСОБА_3 зазначено: батько - ОСОБА_4 та мати - ОСОБА_1 .

Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 5 від 23.02.2022, відомості про батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у актовому записі № 1870 складеного 09.08.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, а саме вказано ОСОБА_4 .

На підтвердження факту перебувала ОСОБА_1 у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_2 , позивачем долучено до матеріалів справи їх спільні фотографії.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановлену цим кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою-третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Згідно зі статтею 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Таким чином, сімейні правовідносини між батьками та дітьми виникають за умови наявності такого юридичного факту, як походження дитини від батьків, що засвідчене компетентним органом - органом ДРАЦС.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною першою статті 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Положеннями статті 128 СК України визначено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення (стаття 89 ЦПК України).

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що СК України не визначає будь-яких особливостей предмету доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Калачова проти росії» від 07.05.2009, заява № 3451/05).

Згідно із частиною четвертою, пунктами 3-5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

У частині першій статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні (стаття 109 ЦПК України).

Аналізуючи зазначену норму процесуального закону, можна дійти висновку, що нею законодавець встановив спеціальну процесуальну санкцію для осіб, які ухиляються від участі у експертизі. Важливим у такому випадку є встановлення факту ухилення осіб як умисних дій, внаслідок чого неможливо проведення експертизи для з`ясування відповіді на питання, яке для них має значення, наслідком чого може бути визнання судом факту для з`ясування якого була призначена експертиза, або відмова у його визнанні.

Верховний Суд зазначає, що ухиленням від участі в експертизі вважаються умисні дії учасника справи, спрямовані на неможливість проведення експертизи, яку призначає суд. Нез`явлення відповідача до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів для проведення судово-генетичної експертизи без надання доказів поважності причин неявки дає підстави вважати, що така особа не бажає отримати висновки щодо походження дитини на спростування доводів позивача про його батьківство щодо дитини.

Вказаний правовий висновок викладений також у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.06.2022 у справі № 750/11447/18.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.05.2018 у справі №760/3977/15-ц (провадження № 61-2081зпв18) зазначено, що висновок судово-генетичної експертизи не є єдиним доказом походження дитини від певної особи, такий факт може бути доведено й іншими доказами. Такого ж висновку Верховний Суд дійшов в постанові у справі №569/13821/18 від 18.02.2021.

У постанові Верховного Суду від 10.05.2022 в справі № 473/1343/18 (провадження № 61-827св22) зазначено, що стаття 109 ЦПК України встановлює процесуальні наслідки для осіб, які ухиляються від участі в експертизі. Суд може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні лише у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо. Застосування наслідків ухилення від участі в експертизі можливе лише після постановлення ухвали про призначення експертизи та підтвердження факту ухилення особи від участі в експертизі. Ухиленням від участі в експертизі є умисні дії особи, яка бере участь у справі, метою яких є неможливість проведення експертизи.

Така правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 03.08.2022 в справі №695/318/20.

Згідно § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27.11.1992, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Судом вживались належні процесуальні заходи з метою проведення судової молекулярно-генетичної експертизи (експертизи ДНК) та забезпечення участі відповідача у її проведенні.

Зокрема, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.09.2022 у справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково - дослідного ЕКЦ при МВС України.

04.11.2022 ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.11.2022 задоволено клопотання судового експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Берещака О. від 14.09.2022, у якому останній з поміж іншого просив скерувати ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у період з 10 год. 00 хв. до 11 год. 00 хв. 24.11.2022 до Львівського науково - дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України, для відбору зразків букального епітелію для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи.

У судовому засіданні 04.11.2022 під час розгляду клопотання експерта від 14.09.2022, судом було повідомлено сторін, в тому числі і представника відповідача ОСОБА_2 про необхідність явки ОСОБА_2 у період з 10 год. 00 хв. до 11 год. 00 хв. 24.11.2022 до Львівського науково - дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України, для відбору зразків букального епітелію для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи. При цьому, представник відповідача не висловлював будь - яких заперечень з приводу дати призначеної для відбору зразків букального епітелію для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, натомість вказав, що відповідач не має наміру ухилятися від проведення молекулярно-генетичної експертизи та прибуде 24.11.2022 до експертної установи для відбору зразків для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи.

Разом з тим, 13.12.2022 матеріали цивільної справи повернуто до суду із листом Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України з повідомленням від 06.12.2022 про неможливість проведення судової молекулярно-генетичної експертизи у тому числі з підстав неможливості відібрання зразків букального епітелію у ОСОБА_2 у зв`язку з неявкою останнього у визначений експертом день.

На обґрунтування поважності причин неявки ОСОБА_2 24.11.2022 до Львівського науково - дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України, для відбору зразків букального епітелію для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, представником відповідача долучено до матеріалів справи копію Наказу директора ТОВ «НОВОССІЛКА» Новака С.В. № 21/11/15 від 21.11.2022, згідно якого ОСОБА_2 директор ТОВ «НОВОССІЛКА» відбуває у відрядження у с. Острожець, Млинівський район, Рівненська область в СГТОВ «Ідна», з 22.11.2022 по 30.11.2022 з урахуванням перебуванням часу в дорозі.

Проте, суд не бере до уваги даний наказ № 21/11/15 від 21.11.2022, оскільки ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про дачу та час відбору зразків букального епітелію для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи та не був позбавлений можливості у період з 21.11.2022 по 24.11.2023 повідомити експерта про неможливість його явки до Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України 24.11.2022, у зв`язку із відрядженням, а також клопотати про перенесення дати відбору зразків букального епітелію для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи. Однак ОСОБА_2 не вчинив, жодних із вказаних дій, що призвело до неможливості проведення експертизи.

Також, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.02.2023 у справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного ЕКЦ при МВС України.

13.03.2023 судом зареєстровано клопотання експерта судового експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Берещака О. від 01.03.2023, у якому останній з поміж іншого просив скерувати ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у період з 10 год. 00 хв. до 11 год. 00 хв. 10.04.2023 до Львівського науково - дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України, для відбору зразків букального епітелію для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи.

Копію вказаного клопотання експерта від 01.03.2023 було надіслано представникам відповідача адвокатам Пітецькому В.В., ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 на електронні адреси вказані ними у процесуальних документах поданих суду у даній справі та доставлено до їх поштових скриньок, що підтверджується відповідними підтвердженнями про надсилання та доставлення електронного листа від 15.03.2023.

Крім того, копію клопотання експерта від 01.03.2023 було надіслано відповідачу ОСОБА_2 за адресою його місця реєстрації та проживання, та представнику відповідача адвокату Мельнику А.І. за адресою здійснення ним адвокатської діяльності. Проте, поштове відправлення надіслане ОСОБА_2 було повернуте на адресу суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

У відповідності до ч. 6 ст. 128 ЦПК України (в редакції чинній на час надсилання клопотання експерта) судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно п.п. 2, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України (в редакції чинній на час надсилання клопотання експерта), днем вручення судової повістки є: день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про дату відбору зразків букального епітелію для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, яке мало відбутись 10.04.2023.

Однак, 25.04.2023 матеріали цивільної справи повернуто до суду із повідомленням судового експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Берещака О. про неможливість проведення експертизи №СЕ-19/114-23/3638-БД від 14.04.2023, у тому числі з підстав неможливості відібрання зразків букального епітелію у ОСОБА_2 у зв`язку з неявкою останнього у визначений експертом день, а саме 10.04.2022.

Причини своєї неявки 10.04.2023 до Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України для відбору зразків букального епітелію для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, відповідач ОСОБА_2 та його представники, як суду так і експерту не повідомили та не обґрунтували належними доказами поважність такої неявки позивача до Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

Окрім цього, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.05.2023 у справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного ЕКЦ при МВС України.

13.06.2023 судом зареєстровано клопотання експерта судового експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Бено Ю.Й. від 01.06.2023, у якому останній з поміж іншого просив скерувати ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у період з 10 год. 00 хв. до 11 год. 00 хв. 12.07.2023 до Львівського науково - дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України, для відбору зразків букального епітелію для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи.

Копію вказаного клопотання експерта від 01.06.2023 було надіслано представникам відповідача адвокатам Пітецькому В.В., ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та Мельнику А.І. на: електронні адреси вказані ними у процесуальних документах поданих суду у даній справі та доставлено до їх поштових скриньок, що підтверджується відповідними підтвердженнями про надсилання та доставляння електронного листа від 13.06.2023; на поштові адреси здійснення ними адвокатської діяльності.

Крім того, копію клопотання експерта від 01.06.2023 було надіслано відповідачу ОСОБА_2 за адресою його місця реєстрації та проживання, однак таке поштове відправлення надіслане ОСОБА_2 було повернуте на адресу суду із відміткою «адресат відмовився».

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи ч. 6, .п. 2, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України (в редакції чинній на час надсилання клопотання експерта), суд вважає, що ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про дату відбору зразків букального епітелію для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, яке мало відбутись 12.07.2023.

Разом з цим, 24.07.2023 матеріали цивільної справи повернуто до суду із повідомлення судового експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Бено Ю.Й. №СЕ-19/114-23/9810-БД від 17.07.2023 про неможливість проведення експертизи, оскільки 12.07.2023 до Львівського НДЕКЦ МВС не прибув ОСОБА_2 , що унеможливило відібрання зразків букального епітелію для проведення молекулярно-генетичної експертизи.

На обґрунтування поважності причин неявки ОСОБА_2 12.07.2023 до Львівського науково - дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України, для відбору зразків букального епітелію для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, представником відповідача долучено до матеріалів справи копію Наказу директора ТОВ «НОВОССІЛКА» Новака С.В. № 07/07/16 від 07.07.2023, згідно якого ОСОБА_2 директор ТОВ «НОВОССІЛКА» відбуває у відрядження у с. Мала Загорівка, Борзнянський район, Чернігівська область, з 10.07.2023 по 14.11.2023 з урахуванням перебуванням часу в дорозі.

Проте, суд не бере до уваги даний наказ № 07/07/16 від 07.07.2023, оскільки ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про дачу та час відбору зразків букального епітелію для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи та не був позбавлений можливості у період з 07.07.2023 по 12.07.2023 повідомити експерта про неможливість його явки до Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України 12.07.2023, у зв`язку із відрядженням, а також клопотати про перенесення дати відбору зразків букального епітелію для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи. Однак ОСОБА_2 не вчинив, жодних із вказаних дій, що призвело до неможливості проведення експертизи.

Також, суд вважає за необхідне відмітити, що відповідач ОСОБА_2 будучи належним чином завчасно повідомленим про необхідність прибуття до Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України 24.11.2022 та 12.07.2023 для відбору зразків букального епітелію для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, двічі, як директор ТОВ «НОВОССІЛКА» видавав накази № 21/11/15 від 21.11.2022 та № 07/07/16 від 07.07.2023 про своє відрядження, саме у ті дати, які припадають на час відбору зразків букального епітелію для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи.

При цьому жодних доказів фактичного перебування відповідача ОСОБА_2 у відрядженнях 24.11.2022 та 12.07.2023 суду не подано.

Таким чином, судом було вжито усіх необхідних та належних заходів для забезпечення проведення судової молекулярно-генетичної експертизи (експертизи ДНК) у даній справі та забезпечення участі відповідача у її проведенні, проте ОСОБА_2 неодноразово не з`являвся для забору біологічних зразків для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи (експертизи ДНК), хоча належно був повідомлений про відповідні дати, час та місце, що унеможливило її проведення. Це свідчить про ухилення відповідачем ОСОБА_2 від проведення зазначеної експертизи з метою встановлення істини у справі.

На думку суду, відповідач ОСОБА_2 не довів наявність поважних причин, які перешкоджали йому з`явитися до експертної установи для забору його біологічних зразків. Нез`явлення відповідача до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів для проведення молекулярно-генетичної експертизи свідчить про його небажання отримати точні висновки щодо походження дитини на спростування доводів позивача про його батьківство щодо неї.

Вказані дії та бездіяльність відповідача, що призвели до неможливості проведення експертизи, з урахуванням показів свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , щодо спільного проживання сторін у справі, ведення ними спільного господарства до народження дитини, надають суду можливість визнати факт батьківства, який відповідачем заперечується, та встановити із урахуванням досліджених доказів наданих сторонами, походження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відповідача ОСОБА_2 у відповідності до статті 109 ЦПК України.

Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду у постановах від 25.08.2020 у справі № 478/690/18 (провадження № 61-18333св19); від 09.09.2020 у справі № 277/836/16-ц, (провадження № 61-48029св18), від 08.03.2023 у справі № 205/5698/21 (провадження № 61-564св23), від 26.04.2023 у справі № 199/3284/19 (провадження № 61-12682св22). Така правова позиція щодо застосування положень статті 109 ЦПК України є незмінною.

Відповідно до вимог п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Враховуючи встановлені по справі обставини, оцінюючи належність, допустимість, достатність, достовірність кожного доказу окремо, а також взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, шляхом визнання громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , у місті Тернополі та внесення змін до актового запису №1870 складеного 09.08.2012 Тернопільським міський відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , зазначивши у відомостях про батька дитини: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України.

Щодо вимог заявника про зобов`язання Тернопільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області внести зміни та видати нове свідоцтва, то суд вважає, такі до задоволення не підлягають та зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Таким чином, рішення суду є підставою для внесення відповідних змін до актового запису про народження та видачі нового Свідоцтво про народження, при цьому у рішенні суду у відповідності до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повинно бути лише зазначено конкретні зміни, які підлягають внесенню в актові записи цивільного стану, а відтак суд не вбачає підстав для зобов`язання Тернопільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області вчинити вказані дії.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 992,40 грн судового збору.

Керуючись ст. ст. 122, 129, 133, 134, 138 СК України, ст. ст. 12, 13, 83, 109, 142, 206, 263, 264, 265, 280-281, 354, 365 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Галюлько Василь Іванович до ОСОБА_2 , третя особа Тернопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) про визнання батьківства, задовольнити частково.

Визнати громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , у місті Тернополі.

Внести зміни до актового запису №1870 складеного 09 серпня 2012 року Тернопільським міський відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про народження ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , зазначивши у відомостях про батька дитини: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992 гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 20.10.2023.

Відомості проучасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Тернопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ), адреса місця знаходження: вул. Грушевського, 21,м. Тернопіль, 46021.

Головуючий суддяН. Р. Кунець