Провадження № 2/761/6543/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Габунії М.Г.,

за участі:

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

23 березня 2023 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах з врахуванням заяви від 31.05.2023 року про зміну предмету позову, позивач просить:

внести зміни до особового рахунку № НОМЕР_1 шляхом анулювання обсягів спожитої електричної енергії у вигляді втрат, починаючи з 01 січня 2019 року та зазначення адреси в базі ДТЕК на дійсну та у відповідності до документів АДРЕСА_3;

визнати таким, що не відповідає дійсності та втратив чинність додаток 2 до договору №9600 від 24.01.2007 року про користування електричною енергією на території населеного пункту.

Вимоги позову обгрунтовані тим, що 24.01.2007 року між позивачем та постачальником ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго», правонаступником якого є ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» та ЗАТ «Київобленерго» був укладений тристоронній договір на постачання електричної енергії №9600 та присвоєно особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Згідно із вказаним договором електрична енергія постачалась до житлового будинку АДРЕСА_1 . При цьому на момент підписання договору, додатком №1 було визначено порядок розрахунків технологічних втрат у відсотковому відношенні до замовленої потужності споживання електричної енергії.

Як зазначає позивач, в особовому рахунку № НОМЕР_1 вказана не вірна адреса за якою здійснюється постачання електричної енергії.

ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» звернулось до позивача з позовом про стягнення заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_2 яка виникла в період з 01.01.2019 року по 30.06.2022 року, спожита електрична енергія становить 17 693 кВт/год, що включає споживання в розмірі 230 кВт/год та втрати електричної енергії - 17463 кВт/год.

Як зазначає позивач, договором від 24.01.2007 року не було передбачено нарахування технологічних втрат, тому таке нарахування є незаконним.

19.05.2023 року до суду надійшов відзив відповідача на заявлені вимоги в якому представник просить відмовити в задоволенні заявлених вимог.

16.06.2023 року до суду надійшов відзив на заявлені вимоги з врахуванням заяви про зміну предмету позову.

Як зазначив представник, до 01.01.2019 року позивачу нараховувалась вартість втрат електричної енергії відповідно до умов Договору та позивач на протязі більше ніж 10 років сплачувала такі рахунки. З 01.01.2019 року електрозабезпечення об`єкту позивача здійснювалось згідно з договором №9600 від 24.01.2007 року, який є чинним та яким передбачено, зокрема, нарахування втрат електричної енергії у відповідності до додатку до договору.

30.05.2023 року та 19.06.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив в якій позивач наполягає на задоволенні заявлених вимог, з підстав, викладених у позовній заяві.

Заперечення на відповідь на відзив до суду не надходили.

В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач уповноваженого представника в судове засідання не направив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи.

На підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність представника відповідача, який не з`явився в судове засідання.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, вислухавши позивача та його представника, врахувавши процесуальні заяви сторін, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 202 ЦК України).

Частина 1 статті 6 ЦК України передбачає, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст.626 ЦК України).

У відповідності до положень статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).

У відповідності до положень статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст.638 ЦК України).

Як встановлено судом, 24.01.2007 року між ОСОБА_1 (далі - Споживач), ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго» (далі - Постачальник електричної енергії) був укладений Договір про користування електричною енергією на території населеного пункту №9600.

За умовами Договору, Постачальник мав постачати електричну енергію в житловий будинок в АДРЕСА_1 .

Додатком №2 до Договору є розрахунок втрат електричної енергії.

Вказаний додаток підписаний позивачем. що свідчить про її згоду із зазначеним.

Як зазначили сторони в п.4.1 Договору, ціна договору для споживача складається з вартості використаної електричної енергії, вартості послуг Власника мереж з обслуговування та утримання технологічних електричних мереж населеного пункту та вартості частки обсягу електричної енергії, спожитої на технічні цілі, та електричної енергії, втраченої внаслідок її передачі до електроустановки Споживача.

З матеріалів справи вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_2 та № НОМЕР_1 на прізвище ОСОБА_1 (в той же час вбачається що рахунок № НОМЕР_2 був відкритий і на прізвище ОСОБА_2 ).

ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» в липні 2022 року звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати електричної енергії в розмірі 22 094,00 грн.

Як вбачається з тексту позовної заяви, заборгованість ОСОБА_1 виникла за особовим рахунком № НОМЕР_2 .

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.04.2023 року (справа №369/5946/22) в позові було відмовлено.

Однак на момент вирішення справи вказане рішення суду не набрало законної сили, оскільки подана апеляційна скарга.

Пункт 5.9.1 Кодексу комерційного обліку електричної енергії (далі - ККО електричної енергії) передбачає, що обсяг електричної енергії, спожитої основним споживачем та субспоживачами, визначається залежно від порядку (схеми) приєднання вузла обліку з урахуванням втрат електричної енергії, пов`язаних із спільним використанням технологічних електричних мереж основного споживача.

Крім того, пункт 5.4.10 ККО електричної енергії визначає, що проєкт з улаштування автоматизованої системи в замовників погоджується оператором системи в частині алгоритму розрахунків втрат електричної енергії від точки вимірювання до комерційної межі та алгоритму визначення агрегованих величин, а з відповідним ППКО (у ролі ОДКО) - у частині інформаційної взаємодії.

Згідно з п.5.9.7 ККО електричної енергії, величина технологічних втрат електричної енергії в технологічних електричних мережах такого власника, що пов`язані з передачею/розподілом електричної енергії в електричні мережі інших суб`єктів господарювання, визначається оператором системи або ППКО (у ролі ОДКО) розрахунковим шляхом відповідно до методичних рекомендацій, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, з урахуванням однолінійної схеми електропостачання.

Порядок розрахунків величини технологічних втрат електричної енергії в технологічних електричних мережах власників технологічних мереж та її значення зазначаються в договорах про передачу/розподіл електричної енергії (пункт 5.9.8ККО електричної енергії).

Технологічні втрати електричної енергії в технологічних мережах розподіляються між власником технологічних електричних мереж та оператором системи пропорційно обсягам відбору (споживання) та передачі/розподілу електричної енергії (пункт 5.9.9ККО електричної енергії).

Водночас у цій справі позивачка вважає, що відповідач безпідставно нарахував втрати електричної енергії.

Звертаючись із позовом, позивач просила внести зміни до особового рахунку № НОМЕР_1 шляхом анулювання обсягів спожитої електричної енергії у вигляді втрат починаючи з 01 січня 2019 року та зазначення адреси в базі ДТЕК на дійсну та у відповідності до документів АДРЕСА_3.

Отже, оскільки діючим законодавством та договором, укладеним між сторонами передбачено нарахування та сплату втрат електричної енергії, тому суд вважає що відсутні законом передбачені підстави для задоволення позовних вимог в частині внесення змін до особового рахунку № НОМЕР_1 шляхом анулювання обсягів спожитої електричної енергії у вигляді втрат починаючи з 01 січня 2019 року.

Щодо вимог позивача про внесення змін до особового рахунку та зазначення адреси в базі ДТЕК на дійсну та у відповідності до документів АДРЕСА_3 суд зазначає, що позивач не надала суду доказів, що на даний час вона є власником зазначеної земельної ділянки/будинку, а тому суд позбавлений можливості встановити, що права позивача є порушеними.

Крім того, щодо вимог позивача про визнання таким, що не відповідає дійсності та втратив чинність додаток 2 до договору №9600 від 24.01.2007 року про користування електричною енергією на території населеного пункту, то варто зазначити, що позивач не вказав які норми діючого законодавства порушені при складанні зазначеного додатку, так і не встановлено судом підстав за яких зазначений додаток втратив чинність.

Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи що позивач не довела належними та допустимими доказами заявлені вимоги, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 7, 10, 76 - 81, 244-245, 259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд,

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» про зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 28 серпня 2023 року

Суддя: Н.Г. Притула