Справа №345/2301/23
Провадження № 2/345/714/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.06.2023 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі судді Онушканича В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін і без проведення судового засідання справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що в січні 2022 року відповідач своїми необережними діями спричинив належному позивачу майну шкоду, а саме привів у непридатність два колеса його автомобіля марки «IVECO». Своїми діями відповідач завдав позивачу майнової шкоди на суму 20 000,00 грн.

Позивач зазначає, що відповідач не заперечував своєї вини і погодився відшкодувати позивачу 20000,00 грн. При цьому попросив відтермінувати відшкодування до 30.05.2022 року, про що написав власноручну розписку. З червня 2022 рок по даний час позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням відшкодувати спричинену майнову шкоду в добровільному порядку. Проте відповідач відмовляється виплатити позивачу 20 000,00 грн., мотивуючи тим, що він перебуває у скрутному матеріальному стані, а тому не має змоги повернути кошти.

За таких обставин позивач змушений звернутися до суду та просить стягнути із відповідача на його користь 20 000,00 грн. за спричинену майнову шкоду, а також стягнути з відповідача судові витрати та витрати за надання юридичної допомоги.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву. Зазначає, що з 12.11.2021 року по 14.01.2022 року відповідач працював у ТОВ «ІС-Транс» на посаді водія автотранспортних засобів. З моменту внесення відомостей про реєстрацію юридичної особи і по даний час керівником ТОВ «ІС-Транс» є ОСОБА_1 .

В грудні 2021 року ТОВ «ІС-Транс» купило 2 чотириосних кар`єрних самоскиди марки «IVECO» та одразу відправило на кар`єр в с.Розвадів Срийського району Львівської області, де цими автомобілями надавалися послуги з перевезення вантажу. На одному із вказаних самоскидів в кар`єрі в с.Розвадів позмінно працював відповідач. В одну із його нічних змін на початку січня 2022 року при перевезенні вантажу відбулося пробиття двох коліс самоскида, яке сталося за повної відсутності вини відповідача. Про цю подію був повідомлений позивач, як керівник, який в свою чергу повідомив відповідача, що автомобілі застраховані і підприємством буде отримано відшкодування у вигляді страхової виплати. За таких обставин мають місце трудові правовідносини між ТОВ «ІС-Транс» та відповідачем. Відповідач наголошує, що безпосередньо з позивачем, як фізичною особою, ніяких договірних чи без договірних відносин не існувало і не існує на сьогодні.

Представник відповідача зазначає, що у даній справі дослідженню обставини і докази завдання чи відсутності факту завдання ОСОБА_2 , як працівником, шкоди саме ТОВ «ІС-Транс», наявність чи відсутність його вини та застосуванню підлягають відповідні норми трудового законодавства (ст.ст.130,131,132, 135-3 КЗпП України). І безпосередньо ТОВ «ІС-Транс» є належним позивачем у даній справі. Водночас ОСОБА_1 є неналежним позивачем у даній справі, оскільки його права та інтереси відповідачем не порушувалися взагалі, ніяких майнових зобов`язань він перед позивачем не має. Відповідно, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наведених підстав.

Щодо наданої позивачем копії розписки, то вона не відображає жодних обставин та інформації, яка б містила хоч якісь відомості щодо «приведення у непригідність двох коліс автомобіля «IVECO». Відсутні будь-які відомості щодо марки і моделі коліс, які були «приведені у непригідність», їх характеристики, хоча б орієнтовна вартість. Також нічим не підтверджена заявлена позивачем до стягнення сума 20 000,00 грн., незрозуміло чим вона обґрунтована, на підставі чого і як позивачем розрахована. Зрештою, ОСОБА_1 не надав суду взагалі ніяких доказів заподіяної ОСОБА_2 йому чи ТОВ «ІС-Транс» шкоди, як і доказів наявності його вини у заподіянні такої шкоди. Тому представник відповідача просить в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Позивач подав відповідь на відзив. Наголошує, що відповідач привів у повну непридатність два колеса до автомобіля марки «IVECO», які придбані позивачем за власні кошти та належні їй, як фізичній особі, а не підприємству. Позивач зазначає, що вартість коліс була вищою, проте вони погодились на суму 20 000,00 грн. з відтермінуванням погашення шкоди до 30.05.2022 року. На даний момент вартість двох коліс становить 38304,00 грн.

Щодо покликання відповідача начебто шкода мала бути відшкодована страховою компанією, то це не відповідає дійсності. Жодна страхова компанія відшкодування за пошкоджені колеса не проводить, а тому позивач не міг такого говорити відповідачу. На прохання відповідача, який звернувся до позивача, як до приватної особи, позивач дав йому два колеса, що належали йому особисто і були придбані ним за власні кошти, щоб відповідач мав змогу працювати та здійснювати вантажні перевезення та отримувати заробітну плату.

Позивач зазначає, що відповідачу було добре відомо, коли і при яких обставинах він знищив два колеса автомобіля. А тому відповідач на жодному службовому розслідуванні не настоював, жодних заяв чи пояснень не писав. Відповідач попросив позивача вирішити це питання мирно. Позивач пішов йому на зустріч і погодився дати відповідачу два колеса до автомобіля марки «IVECO», які власне належали позивачу. Відповідач позивачу, як фізичній особі, а не як директору ТОВ «ІС-Транс», 13.01.2022 року написав власноручно розписку, що зобов`язується відшкодувати матеріальну шкоду (тобто вартість коліс) в сумі 20 000,00 грн. до 30.05.2022 року. Позивач звертає увагу, що не є і не був директором ТОВ «ІС-Транс», він є засновником даної юридичної особи. Директором даного підприємства є інша особа.

Позивач вказує, що навіть не міг уявити, що відповідач не визнає спричинену ним шкоду, відмовиться від викладеного ним у розписці. Просить суд вважати пояснення відповідача такими, що не відповідають дійсності і направлене на ухилення від відшкодування матеріальної шкоди. Тому позивач просить позов задоволити у повному обсязі.

Представник відповідача подав заяву, у якій вказав, що відповідь позивача на відзив ніяких нових обставин не містить, не підтверджує його позицію у справі та не дає підстав для задоволення позову. А тому відповідач вважає недоцільним подання до суду заперечень на відповідь на відзив та просить суд ухвалити відповідне рішення у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частин першої, другої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

З матеріалів справи вбачається, що позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на положеннястатті 1166 ЦК України.

Відповідно до ч. 1ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2Постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Отже, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягають: наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, вина.

Така правова позиція є сталою, та висловлена Верховним Судом, зокрема, у Постанові від 12 серпня 2019 року у справі № 200/12000/15-ц та Постанові від 31 січня 2020 року у справі № 718/2239/16-ц.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Водночас, в порушення вимог ст.81 ЦПК України, позивачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження обставин заподіяння йому відповідачем майнової шкоди.

З матеріалів справи вбачається, що позивач на підтвердження позову надав розписку від 13.01.2022 року, яка на думку позивача є належним та допустимим доказом на підтвердження позову. В цій розписці зазначено, що ОСОБА_2 в рахунок відшкодування завданої своїми діями майнової шкоди ОСОБА_1 зобов`язується до 30.05.2022 року повернути суму коштів в розмірі 20 000,00 грн. (а.с. 4).

Розписка на яку посилається позивач, зазначаючи, що зазначена розписка підтверджує вину відповідача і зобов`язання відшкодувати шкоду не є тим доказом, який підтверджує вину відповідача. Факт визнання вини в даній розписці відповідачем не є безспірним, оскільки матеріали справи свідчать, що відповідач заперечує проти позову. Надана позивачем розписка не містить відомостей про обставини завдання шкоди, те, що шкоди було задано саме позивачу, а також на підставі чого було визначено суму завданої шкоди.

Зокрема, жодних доказів, що згідно даної розписки були передані позивачем відповідачу саме колеса до автомобіля «IVECO» і що ці колеса належали особисто позивачу, матеріали справи не містять. Крім того, пояснення позивача з приводу підстав написання відповідачем розписки, є суперечливими. Так, у позовній заяві позивач стверджував, що відповідач «привів у непригідність два колеса його автомобіля марки «IVECO», а у відповіді на відзив позивач вже заявляє, що «передав позивачу два колеса, що належали йому особисто», тобто на заміну пошкоджених.

Матеріали справи не містять протиправної поведінки відповідача у заподіяні шкоди позивачу, відсутній причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача та, як наслідок, не доведено вину відповідача у заподіяні шкоди.

Факт існування розписки, відповідно до якої відповідач взяв на себе зобов`язання щодо повернення грошових коштів, не підтверджує, що між позивачем та відповідачем виникли відповідні правовідносини.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимогвідповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом, зокрема в Постанові від 05 квітня 2019 року у справі № 352/1747/16-ц та в Постанові від 29 січня 2020 року у справі № 560/1299/17.

Натомість, як вбачається із матеріалів справи, розписка відповідача, яка складена 13.01.2022 року та надана позивачем як доказ існуючого зобов`язання, не дає підстав для підтвердження спричиненої позивачу матеріальної шкоди та як наслідок наявності у відповідача будь-якого зобов`язання.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Отже, в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити за недоведеністю заявлених вимог.

На підставі викладеного, ст.ст. 11, 76,77,81, 1046, 1047, 1166 ЦК України, керуючись ст.ст. 141, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України,

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 16.06.2023 року.

Суддя Володимир ОНУШКАНИЧ