П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2023 року

м. Рівне

Справа № 569/3576/19

Провадження № 22-ц/4815/678/23

Головуючий у Рівненському районному суді

Рівненської області: суддя Штогун О.С.

Рішення суду першої інстанції

(вступна і резолютивна частини) проголошено

о 09 год. 08 хв. 22 березня 2023 року

у м. Рівне Рівненської області

Повний текст рішення складено: 27 березня 2023 року

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Боймиструк С.В., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 ;

представники учасників справи:

позивача - адвокат Суржук Людмила Миколаївна;

відповідача - адвокат Шмайхель Анатолій Казмирович;

за участі: сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 22 березня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя і зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя в рівних частках, а саме:

- земельну ділянку площею 0,1467 га, кадастровий номер :02:006:0959, яка розташована на території села Біла Криниця Рівненського району Рівненської області і має цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;

- житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Мотивуючи вимоги, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 12 грудня 2019 року, позивачем указувалося, що 02 жовтня 1991 року між сторонами укладено шлюб, який розірвано рішенням Рівненського міського суду від 28 листопада 2018 року, що набрало законної сили 29 грудня 2018 року. За час шлюбу за спільні кошти придбана земельна ділянка площею 0,1467 га, кадастровий номер :02:006:0959, яка розташована на території села Біла Криниця Рівненського району Рівненської області і має цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, право власності на яку було зареєстроване за ОСОБА_2 .

За час перебування у шлюбних відносинах на зазначеній земельній ділянці спільними коштами та зусиллями побудували будинок, право власності на який відповідач також зареєструвала за собою.

Заперечуючи проти позову, 03 грудня 2019 року ОСОБА_2 подала зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 , в якій, з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог від 16 березня 2020 року, 14 червня 2022 року та від 03 серпня 2022 року просила поділити спільне майно подружжя сторін таким чином:

- виділити ОСОБА_2 2/3 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- виділити ОСОБА_2 2/3 частин земельної ділянки площею 0,1467 га, кадастровий номер :02:006:0959, яка розташована на території села Біла Криниця Рівненського району Рівненської області і має цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;

- виділити ОСОБА_1 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- виділити ОСОБА_1 1/3 частину земельної ділянки площею 0,1467 га, кадастровий номер :02:006:0959, яка розташована на території села Біла Криниця Рівненського району Рівненської області і має цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;

- виділити ОСОБА_1 грошові кошти виручені з продажу автомобіля марки "Mercedes-Benz" модель "Sprinter 313 CDI", 2006 року випуску,VIN № НОМЕР_1 та автомобіля марки "Opel" модель "Movano", 2004 року випуску, VIN № НОМЕР_2 , в сумі 521 818, 02 гривні;

- виділити ОСОБА_1 нежитлове приміщення восьмого поверху гуртожитку, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , площею 13 м2, позначене на плані квартири секції (кімнат) 811-812 цифрою "6".

На обґрунтування своїх вимог ОСОБА_2 посилалася на те, що під час перебування у шлюбі сторонами за спільні кошти були придбані два автомобілі марки "Mercedes-Benz" модель "Sprinter 313 CDI", 2006 року випуску,VIN № НОМЕР_1 та марки "Opel" модель "Movano", 2004 року випуску, VIN № НОМЕР_2 , які ОСОБА_1 продав після розірвання шлюбних відносин, а кошти використав на власні потреби.

Крім того, ними було придбано нежитлове приміщення восьмого поверху гуртожитку, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , площею 13 м2, позначене на плані квартири секції (кімнат) 811-812 цифрою "6", право власності на яке було зареєстроване за ОСОБА_1 .

При поділі спільного майна подружжя та визначення часток сторін відповідач просить врахувати ті обставини, що після розірвання шлюбу з нею залишилися проживати двоє спільних дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який досягнув 14 річного віку і потребує окремої кімнати, та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є інвалідом дитинства. Діти перебувають на її утриманні, тоді як позивач неналежним чином сплачує аліменти на сина, час від часу оплачуючи заборгованість.

Ухвалою Рівненського районного суду від 12 грудня 2019 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду із первісним позовом та об`єднано їх в одне провадження.

Рішенням Рівненського районного суду від 22 березня 2023 року первісний позов задоволено повністю.

Зустрічний позов задоволено частково.

Визнано об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 :

- земельну ділянку площею 0,1467 га, кадастровий номер :02:006:0959, яка розташована на території села Біла Криниця Рівненського району Рівненської області і має цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;

- житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- нежитлове приміщення восьмого поверху гуртожитку, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , площею 13 м2, позначене на плані квартири секції (кімнат) 811-812 цифрою "6";

- грошові кошти, виручені з продажу автомобіля марки "Mercedes-Benz" модель "Sprinter 313 CDI", 2006 року випуску,VIN № НОМЕР_1 , та автомобіля марки "Opel" модель "Movano", 2004 року випуску, VIN № НОМЕР_2 , в сумі 521 818, 02 гривень.

В порядку поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя,:

- визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на частину земельної ділянки площею 0,1467 га, кадастровий номер :02:006:0959, яка розташована на території села Біла Криниця Рівненського району Рівненської області і має цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, як на частку у об`єкті спільної сумісної власності подружжя;

- визнано за ОСОБА_2 право приватної власності на частину земельної ділянки площею 0,1467 га, кадастровий номер :02:006:0959, яка розташована на території села Біла Криниця Рівненського району Рівненської області і має цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, як на частку у об`єкті спільної сумісної власності подружжя;

- визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , як на частку у об`єкті спільної сумісної власності подружжя;

- визнано за ОСОБА_2 право приватної власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , як на частку у об`єкті спільної сумісної власності подружжя.

Припинено за сторонами право спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 і земельну ділянку площею 0,1467 га, кадастровий номер :02:006:0959, яка розташована на території села Біла Криниця Рівненського району Рівненської області і має цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

В порядку поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя,:

- виділено ОСОБА_1 грошові кошти виручені з продажу автомобіля марки "Mercedes-Benz" модель "Sprinter 313 CDI", 2006 року випуску,VIN № НОМЕР_1 та автомобіля марки "Opel" модель "Movano", 2004 року випуску, VIN № НОМЕР_2 , в сумі 521 818, 02 гривень.

- виділено ОСОБА_2 нежитлове приміщення восьмого поверху гуртожитку, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , площею 13 м2, позначене на плані квартири секції (кімнат) 811-812 цифрою "6";

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 140 556, 01 гривень компенсації за різницю між часткою відповідача у коштах, отриманих позивачем від продажу автомобіля марки "Mercedes-Benz" модель "Sprinter 313 CDI", 2006 року випуску,VIN № НОМЕР_1 , та автомобіля марки "Opel" модель "Movano", 2004 року випуску, VIN № НОМЕР_2 , і вартістю нежитлового приміщення восьмого поверху гуртожитку, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , площею 13 м2, позначене на плані квартири секції (кімнат) 811-812 цифрою "6".

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 , вважаючи оскаржуване рішення частково незаконним і необґрунтованим, що полягало у невідповідності висновків суду обставинам справи, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права, просила його скасувати в частині задоволення вимог ОСОБА_1 щодо варіанту поділу спільного майна подружжя і відмови у задоволенні заявлених відповідачем вимог зустрічного позову щодо варіанту поділу спільного майна подружжя.

Просила ухвалити в оскаржуваній частині нове судове рішення, яким:

-виділити ОСОБА_2 та визнати за нею право власності на 2/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , як на частку в об`єкті спільної сумісної власності подружжя, вартістю 1 356 847, 33 гривень;

-виділити ОСОБА_2 та визнати за нею право власності на 2/3 частки земельної ділянки площею 0, 01467 га, кадастровий номер :02:006:0959, яка розташована на території с. Біла Криниця Рівненського району Рівненської області та має цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, вартістю 192 690, 67 гривень.

Виділити ОСОБА_1 і визнати за ним право особистої приватної власності на таке майно:

-грошові кошти, виручені з продажу автомобіля марки "Mercedes-Benz" модель "Sprinter 313 CDI", 2006 року випуску, VIN № НОМЕР_1 , та автомобіля марки "Opel" модель "Movano", 2004 року випуску, VIN № НОМЕР_2 , в сумі 521 818, 02 гривні;

-нежитлове приміщення восьмого поверху гуртожитку, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 площею 13 м2, позначене на плані квартири секції (кімнат) 811-812 цифрою "6" вартістю 120 353 гривень;

-1/3 частину земельної ділянки площею 0, 1467 га, кадастровий номер :02:006:0959, яка розташована на території с. Біла Криниця Рівненського району Рівненської області і має цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, як на частку в об`єкті спільної сумісної власності подружжя, вартістю 96 345, 33 гривні;

--1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 , як на частку в об`єкті спільної сумісної власності подружжя, вартістю 678 423, 66 гривень.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначалося про неповне врахування судом положень ст.ст. 69-72 СК України, ст. 372 ЦК України, роз`яснень пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя". При цьому зауважувалося, що інтереси дітей, непрацездатних повнолітніх дочки, сина або другого з подружжя, що заслуговують на увагу, можуть братися до уваги судом при визначенні способу поділу спільного майна в натурі й у тому разі, коли суд не відступив від засади рівності часток. Між тим, із заявником залишилися проживати двоє спільних дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є інвалідом дитинства внаслідок родової травми, її повторно визнано недієздатною, встановлено над нею опіку, а ОСОБА_2 призначено її опікуном. Вважає, що в зв`язку з особливостями перебігу хвороби дочка потребує спеціальних умов догляду і проживання, а для неї необхідна окрема житлова кімната. Так само і син ОСОБА_3 , якому виповнилося 14 років, потребує окремої від заявника та сестри кімнати. Тобто для цього непридатним є житлове приміщення на восьмому поверсі гуртожитку площею 31, 7 м2.

На її думку, призначений судом розмір аліментів у 1 500 гривень щомісяця на утримання дочки є очевидно замалим для забезпечення нормального фізичного функціонування та лікування, адже є меншим від прожиткового мінімуму для осіб цієї категорії. Так, для проведення лише одного курсу лікування дочки (при необхідності не менше трьох курсів щороку) лікарським препаратом "Церебрум" слід витратити близько 2 000 гривень. Також затрачаються кошти й на придбання інших лікарських препаратів та памперсів. Дочка і син потребують повноцінного харчування, купівлі одягу, інших необхідних речей для домашнього вжитку, навчання, дозвілля, відпочинку, що тягне значні матеріальні витрати, що несе особисто заявник.

Щодо недодержання норм процесуального права судом, то покликалася на неповне і необ`єктивне дослідження наданих нею доказів, залишення без уваги мотивів та обґрунтувань зустрічного позову. Крім того, судом знехтувано і взагалі не мотивовано відхилення або неврахування засобів доказування про понесення матеріальних витрат на поліпшення спільного житлового будинку, що підлягає поділу. Тому з урахуванням понесених після розірвання шлюбу особисто заявником коштів на благоустрій цього об`єкта спільної власності у розмірі 111 241, 68 гривень різниця між вартістю спірного майна склала би 21 356, 30 гривень.

У поданому відзиві ОСОБА_1 , вважаючи оскаржуване рішення законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу - відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що з 02 жовтня 1991 року по 29 грудня 2018 року сторони перебували у зареєстрованому Рівненським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області шлюбі (актовий запис №837). Факти укладення та розірвання шлюбних відносин підтверджуються копією рішення Рівненського міського суду від 28 листопада 2018 року, що набрало законної сили 29 грудня 2018 року (т.1 а.с.7).

Перебуваючи у шлюбі, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 придбали автомобіль марки "Mercedes-Benz" модель "Sprinter 313 CDI", 2006 року випуску, VIN № НОМЕР_1 , автомобіль марки "Opel" модель "Movano", 2004 року випуску, VIN № НОМЕР_2 , та нежитлове приміщення восьмого поверху гуртожитку, за адресою: АДРЕСА_2 , площею 13 м2, позначене на плані квартири секції (кімнат) 811-812 цифрою "6", право власності на які зареєстроване за ОСОБА_1 . Ці факти підтверджено копією свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів (т.1 а.с. 69) та копією договору купівлі-продажу від 30 грудня 2004 року (т.1 а.с. 67).

Також у шлюбі сторони придбали земельну ділянку площею 0,1467 га, кадастровий номер :02:006:0959, яка розташована на території села Біла Криниця Рівненського району і має цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на якій побудовано житловий будинок АДРЕСА_1 , право власності на які зареєстроване за ОСОБА_2 . Наведене стверджується копією договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08 червня 2012 року (т.1 а.с. 48, 49), копією державного акту (т.1 а.с. 50), копією інформаційної довідки 156371192 від 15 лютого 2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (т.1 а.с. 9-10).

Вважаючи, що його суб`єктивні права на майно як на об`єкт спільної сумісної власності подружжя не визнаються відповідачем, у лютому 2019 року в суд звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, поділивши в рівних частках та визнавши за кожною зі сторін право власності на земельної ділянки площею 0, 1467 га, кадастровий номер :02:006:0959, що розташована на території с. Біла Криниця Рівненського району з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 137, 4 м2, житловою - 85, 8 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заперечуючи проти позову, у грудні 2019 року ОСОБА_2 пред`явлено зустрічний позов до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, де, з урахуванням збільшеного розміру вимог, просила виділити їй 2/3 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; виділити їй 2/3 частин земельної ділянки площею 0,1467 га, кадастровий номер :02:006:0959, яка розташована на території села Біла Криниця Рівненського району Рівненської області і має цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; виділити позивачу 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; виділити позивачу 1/3 частину земельної ділянки площею 0,1467 га, кадастровий номер :02:006:0959, яка розташована на території села Біла Криниця Рівненського району Рівненської області і має цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; виділити позивачу грошові кошти, виручені з продажу автомобіля марки "Mercedes-Benz" модель "Sprinter 313 CDI", 2006 року випуску,VIN № НОМЕР_1 та автомобіля марки "Opel" модель "Movano", 2004 року випуску, VIN № НОМЕР_2 , в сумі 521 818, 02 гривні; виділити позивачу нежитлове приміщення восьмого поверху гуртожитку, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , площею 13 м2, позначене на плані квартири секції (кімнат) 811-812 цифрою "6".

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із доведеності обґрунтованості тих обставин, що сторонами за час шлюбних відносин набуто у спільну сумісну власність подружжя земельну ділянку площею 0, 1467 га, кадастровий номер :02:006:0959, що розташована на території с. Біла Криниця Рівненського району Рівненської області з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; житловий будинок АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення восьмого поверху гуртожитку по АДРЕСА_2 площею 13 м2, що позначене на плані квартири секції (кімнат) 811-812 цифрою "6"; грошові кошти за продаж транспортних засобів - автомобілів марки "Mercedes-Benz" модель "Sprinter 313 CDI", 2006 року випуску, VIN № НОМЕР_1 , та марки "Opel" модель "Movano", 2004 року випуску, VIN № НОМЕР_2 , в сумі 521 818, 02 гривні.

В зв`язку з тим, що відповідач не надала доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 не дбав про матеріальне становище сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дітей, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї або що розмір аліментів, які вона одержує, недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку і лікування дітей, суд не знайшов підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя.

Тому спірні земельну ділянку та житловий будинок поділено між сторонами з розрахунку по частці кожному з визнанням права приватної власності на відповідну частку, припинено їх право спільної сумісної власності на зазначені речі, а також виділено ОСОБА_1 грошові кошти за продаж спірних автомобілів у сумі 521 818, 02 гривні, ОСОБА_2 - спірне нежитлове приміщення восьмого поверху гуртожитку. При цьому стягнуто із позивача на користь відповідача 140 556, 01 гривні компенсації за різницю між часткою отриманих ОСОБА_1 грошових коштів і вартістю нежитлового приміщення восьмого поверху гуртожитку.

Проте з такими висновками частково погодитися не можна.

Згідно зі ст.ст. 60, 68, 69, 70, 71 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

З висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 27 грудня 2019 року у справі № 297/2837/17 (провадження №61-7846св19), видно, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки, коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК України). Проживання дітей з позивачем, з огляду на встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини та положення ст. 70 СК України, саме по собі не є підставою для збільшення частки у майні одному з подружжя. Наявність інших обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі спірної квартири, позивач не довела.

Отже, спірна квартира була придбана подружжям у період шлюбу, а тому є їх спільною сумісною власністю, частки сторін є рівними, а підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі майна відповідно до ч. 3 ст. 70 СК України немає.

Така ж само правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду від 02 березня 2020 року у справі № 448/1722/16-ц (провадження № 61-22380св19).

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Приходячи до переконання про залишення без змін рішення суду першої інстанції в частині поділу та визнання права власності на земельну ділянку площею 0, 1467 га, кадастровий номер :02:006:0959, що розташована на території с. Біла Криниця Рівненського району Рівненської області, та житловий будинок АДРЕСА_1 , колегія суддів бере до уваги, що спірне нерухоме майно придбане подружжям за час шлюбу, а тому є їх спільною сумісною власністю, частки сторін є рівними, а підстави для відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі майна відсутні. При цьому враховується, що саме по собі проживання дочки та сина разом з матір`ю не може бути мотивом для застосування норми ч. 3 ст. 70 СК України.

Також не беруться до уваги і доводи апеляційної скарги як підстави для відступлення від засад рівності часток про те, що дочка ОСОБА_4 є недієздатною, над нею встановлено опіку з призначенням відповідача опікуном, що вимагає додаткових грошових коштів, адже на її утримання стягуються із ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1 500 гривень щомісячно, про захист прав якої в т.ч. і шляхом зміни способу чи розміру аліментів, ОСОБА_2 може заявити окремі вимоги в судовому порядку за наявності відповідних законних мотивів.

Цим обставинам суд попередньої інстанції дав повну і об`єктивну правову оцінку.

Щодо аргументів заявника про виділ позивачу грошових коштів за відчуження двох транспортних засобів та спірного нежитлового приміщення восьмого поверху гуртожитку, то колегія суддів виходить з такого.

Верховний Суд у постанові від 21 грудня 2022 року у справі №569/19885/19 наголосив, що неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.ч. 1-2 ст. 71 СК України).

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий ч. 2 ст. 364 ЦК України). Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 368 ЦК України).

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ч.ч. 2, 4, 5 ст. 71 СК України).

У пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз`яснено, що вирішуючи питання про поділ майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України (2947-14) щодо обов`язкової згоди другого з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим з подружжя відповідної суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України (435-15), за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на наведені правові позиції та вимоги процесуального закону апеляційний суд вимушений вийти за межі доводів апеляційної скарги і, зважаючи на те, що спірне нежитлове приміщення восьмого поверху гуртожитку є неподільним майном у розумінні ч. 2 ст. 183 ЦК України, а ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не виявили наміру на отримання грошової компенсації і не внесли відповідної суми за частку у майні, тому його слід поділити між сторонами з розрахунку по частці кожному з визнанням права власності на відповідну частку.

Оскільки спірне майно підлягає поділу між сторонами у рівних частках, тому слід поділити і грошові кошти, що отримані ОСОБА_1 від оплатного відчуження спірних автомобілів, які були спільною сумісною власністю позивача і ОСОБА_2 . Тобто з ОСОБА_1 підлягає до стягнення на користь відповідача 260 909, 01 гривень (521 818, 02 гривні : 2 осіб).

При цьому не заслуговують на увагу аргументи заявника про понесення особисто нею витрат на поліпшення спірного житлового будинку після розірвання шлюбу у розмірі 111 241, 68 гривень, а тому і зменшення різниці у вартості спірного майна до 21 356, 30 гривень. Так, зазначені покликання не ґрунтуються на вимогах закону чи договору, а тому при вирішенні спірних правовідносин ураховані бути не можуть.

Решта посилань апеляційної скарги про часткову хибність оскаржуваного рішення на увагу не заслуговують і тому колегією суддів відхиляються.

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до пункту 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio - дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

Підставою для часткового скасування оскаржуваного рішення та прийняття в цій частині нового відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 22 березня 2023 року в частині виділу на користь ОСОБА_1 грошових коштів за відчужене рухоме майно (два транспортні засоби) у сумі 521 818 (п`ятсот двадцять одна вісімсот вісімнадцять) гривень 02 копійки; виділу на користь ОСОБА_2 нежитлового приміщення восьмого поверху гуртожитку по АДРЕСА_2 , площею 13 м2, позначене на плані квартири секції (кімнат) 811-812 цифрою "6"; стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 140 556 (сто сорок тисяч п`ятсот п`ятдесят шість) гривень 01 копійку компенсації за різницю у частках.

Поділити між сторонами нежитлове приміщення восьмого поверху гуртожитку по АДРЕСА_2 , площею 13 м2, позначене на плані квартири секції (кімнат) 811-812 цифрою "6", та 521 818, 02 гривні, отриманих за оплатне відчуження двох транспортних засобів, таким чином.

Виділити ОСОБА_1 , визнавши за ним право власності на частку нежитлового приміщення восьмого поверху гуртожитку по АДРЕСА_2 , площею 13 м2, позначене на плані квартири секції (кімнат) 811-812 цифрою "6".

Виділити ОСОБА_2 , визнавши за нею право власності на частку нежитлового приміщення восьмого поверху гуртожитку по АДРЕСА_2 , площею 13 м2, позначене на плані квартири секції (кімнат) 811-812 цифрою "6".

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 260 909 (двісті шістдесят тисяч дев`ятсот дев`ять) гривень 01 копійку як частину грошових коштів, отриманих за відчуження двох транспортних засобів.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: С.В.Боймиструк

С.С.Шимків