ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3509/23
провадження № 2/753/3434/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2023 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Заставенко М.О.,

з секретарем судового засідання Змієвською А.С.,

за участі

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Оберемчук Леся Анатолівна, про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

03.03.2023 до Дарницького районного суду м. Києва від ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) надійшла позовна заява до Київської міської ради (далі також відповідач) про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у якій позивач просить встановити факт його проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою АДРЕСА_1 . Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Оберемчук Леся Анатолівна

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 через хворобу COVID-19 померла дружина позивача - ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина - 1/2 частини квартири за адресою АДРЕСА_1 . Позивач є спадкоємцем першої черги, проте не має можливості прийняти спадщину, оскільки хоч і постійно проживав із дружиною за адресою АДРЕСА_1 , однак має зареєстроване місце проживання за іншою адресою, а саме АДРЕСА_2 . Підтвердженням того, що позивач зі спадкодавцем проживали разом, є довідки з місця проживання та місця реєстрації, листування в месенджері під час перебування дружини позивача в лікарні, квитанції про оплату житлових та комунальних послуг, а також показання свідків. Встановлення факту постійного проживання позивача разом із дружиною на час відкриття спадщини за адресою АДРЕСА_1 необхідне позивачу для прийняття спадщини.

Ухвалою від 08.03.2023 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження /а.с.212/.

31.03.2023 до суду надійшла заява третьої особи з проханням провести розгляд справи без її участі /а.с.215-216/.

Підготовче засідання, призначене на 04.04.2023, не відбулось у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному. Наступна дата підготовчого засідання - 26.04.2023 /а.с.217/.

14.04.2023 до суду від відповідача надійшов відзив, у якому просив ухвалити рішення згідно із чинним законодавством та розглянути справу без участі представника відповідача /а.с.221-227/.

Підготовче засідання, призначене на 26.04.2023, відкладено на 26.05.2023 /а.с.228/.

26.05.2023 закрито підготовче провадження у справі та розпочато розгляд справи по суті /а.с.238-239/.

У судовому засідання позивач підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові, та просив їх задовольнити.

Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази, заслухавши свідків, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 2016 року постійно проживав зі своєю дружиною ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 .

Вказана обставина підтверджується сукупністю зібраних під час розгляду справи доказів, а саме копією свідоцтва про шлюб, оригіналом нотаріально посвідченої заяви власника квартири за адресою АДРЕСА_2 , про те, що ОСОБА_1 постійно не проживав за місцем реєстрації з 2016 року, актом від 21.12.2022 про постійне проживання позивача за адресою АДРЕСА_1 , довідкою ЖБК «Локомотив-10» від 22.12.2022 про постійне проживання ОСОБА_1 без реєстрації за вказаною адресою, скрін-шотами листування в месенджері, з яких вбачається, що позивач задовольняв потреби та виконував бажання дружини (привозив речі, забирав брудні речі, готував їжу, привозив її та інші продукти харчування, засоби гігієни, надавав грошові кошти) під час її перебування в медичному закладі у зв`язку із хворобою, квитанціями про оплату житлових та комунальних послуг, а також показаннями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які вказали, що позивач та його дружина ОСОБА_2 разом постійно проживали в квартири за адресою АДРЕСА_1 /а.с.13а,16,22,23,27-38,39-209/.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть та фотокарткою поховання. Організацією поховання займався позивач, що підтверджується копією договору-замовлення № 8.151379К на організацію та проведення поховання від 13.04.2021, довідкою про поховання, квитанцією про оплату замовлення /а.с.14,24,25,25а,26/.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу відмовлено позивачу у заведенні спадкової справи, оскільки позивачем пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини та він постійно не проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась /а.с.15,237/.

Метою встановлення факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

На підставі ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

Відповідно до п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

За приписами статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом.

Суд враховує те, що відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Згідно із ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 в квартирі за адресою АДРЕСА_1 знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Оберемчук Леся Анатолівна, про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 259, 265, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.О. Заставенко

Повний текст рішення складено 26.05.2023.