ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6094/23 Справа № 210/2266/22 Суддя у 1-й інстанції - Скотар Р.Є. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Кішкіної І.В., Корчистої О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №210/2266/23 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 24 квітня 2023 року, ухвалене у складі судді Скотар Р.Є. -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу, в обґрунтування якого зазначив, що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , виданого 26.06.2019 року ТСЦ 5141 є власником транспортного засобу «Toyota Land Cruiser 120 Prado 3.0 D-4D», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

03.04.2020 року о 15:50 год. в м. Кривому Розі, вул. Нікопольське шосе, навпроти буд. 22, гр. ОСОБА_2 керував автомобілем «Honda HRV», державний номерний знак НОМЕР_3 . При початку руху, виїжджаючи з прилеглої території АЗС «ОККО», не забезпечив безпеку маневру при виїзді на проїзну частину та не надав дорогу автомобілю «Toyota Land Cruiser 120 Pradа 3.0 D-4D», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням гр. ОСОБА_3 , який з метою запобігання зіткнення змінив напрямок руху ліворуч, виїхав на полосу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем «BMW» державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 .

Постановою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14.05.2021 року у справі 263/9529/20 ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні вищезазначеної ДТП, а провадження у справі закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постановою Донецького апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а постанову Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14.05.2021 року у справі 263/9529/20 залишено без змін.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 на момент ДТП - 03.04.2020 року була застрахована у відповідача №1 - ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», згідно страхового полісу № АМ 9950378.

Після настання ДТП ОСОБА_1 звернувся до ТДВ «Альфа-Гарант» на надав усі необхідні документи для здійснення йому страхового відшкодування, однак виплата не була здійснена.

25.01.2022 року на електронну пошту ТДВ «Альфа-Гарант» (), представником - адвокатом Чеботарем С.О., від імені ОСОБА_1 було направлено адвокатський запит щодо надання інформації по стан розгляду справи про страхове відшкодування за полісом №АМ 9950378 ТДВ СК «Альфа-Гарант». Однак, на час подання позовної заяви до суду відповідь від відповідача не надійшла.

Оскільки постанова Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14.05.2021 року у справі 263/9529/21 набрала законної сили, тому факт завдання шкоди позивачу ОСОБА_1 , як потерпілому в ДТП власнику автомобіля, з вини ОСОБА_2 не потребує окремого доказування.

Внаслідок вищевказаного ДТП автомобіль «Toyota Land Cruiser 120 Prado 3/0 D-4D», реєстраційний номер НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження.

Згідно з висновком експерта Рейнюка О.В. за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження №66/20 від 26.05.2020 року, вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля Toyota Land Cruiser 120 Prada 3.0 D-4D, реєстраційний номер НОМЕР_5 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_6 , складає: 386032,49 грн. З урахуванням уточнення позовних вимог просив стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на його користь: страхове відшкодування за заподіяну у ДТП шкоду у розмірі 100000 гривень та судові витрати.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 24 квітня 2023 року позов задоволено. Стягнуто з ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 в рахунок страхового відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, у розмірі 100000 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження №66/20 від 26.05.2020 року у розмірі 3000 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження №19/23 від 03.02.2023 року у розмірі 2500 грн., суму сплаченого судового збору у розмірі 1300 грн.

Не погодившись з зазначеним рішенням, відповідач ТДВ «Альфа-Гарант», подав апеляційну скаргу, у якій просив рішення суду скасувати, відмовивши у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування зазначив, що згідно постанови Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 14.05.2021 року, яку було залишено без змін судом апеляційної інстанції, встановлено наявність часткової вини в ДТП та її наслідках водія «Toyota land cruiser», тобто автомобіля позивача, що також відображено у судовій авто-технічній експертизі №19/104-9/2/1516/1517 від 24.02.2021 року, тобто розмір страхового відшкодування повинен ділитися на 2 (кількість винних осіб). Відсутній висновок експерта, складений за експертною установою за ухвалою суду, що передбачено нормами чинного законодавства. Клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи з метою спростування доводів та доказів зазначених відповідачем позивачем не заявлялося. На позивача покладено обов`язок надання доказів які б спростували аварійний сертифікат на підставі якого було здійснено виплату страхового відшкодування, адже страховик належним чином виконав свій обов`язок та вчасно приступив до розслідування страхового випадку.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна у позову у даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому дану справу слід розглядати без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без зміні.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що 03.04.2020 о 15:50 в м. Кривій ріг, вул. Нікольське шосе, навпроти буд.22, гр. ОСОБА_2 керував автомобілем «Honda HRV», державний номерний знак НОМЕР_3 , при початку руху, виїжджаючи з прилеглої території АЗС «ОККО», не забезпечив безпеку маневру при виїзді на проїзну частину та не надав дорогу рухаючимуся по ній автомобілю «Toyota land cruiser», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням гр. ОСОБА_3 , який з метою запобігання зіткнення змінив напрямок руху ліворуч, виїхав на полосу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем «BMW», державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4

07 квітня 2020 року судовим експертом Рейнюк О.В., в присутності ОСОБА_5 було складено протокол огляду транспортного засобу Toyota Land Cruiser 120 Prada 3.0 D-4D, реєстраційний номер НОМЕР_5 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_6 та зафіксовано об`єм пошкоджень (а.с.147-161).

Постановою від 14 травня 2021 року Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області по справі 263/9529/20 було визнано винним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП - закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с.15-17).

Постановою Донецького апеляційного суду від 17 червня 2021 року постанову Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 травня 2021 року відносно ОСОБА_2 залишено без змін (а.с.13-14).

Зі змісту зазначених постанов також вбачається, що висновком експерта №19/104-9/2/1516/1517 від 24.02.2021 року встановлено, що дії водія автомобіля «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 у даній дорожній обстановці не відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху, що знаходиться в причинному зв`язку з настанням ДТП. Дії водія автомобіля «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.п.10.1, 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху, але встановлені невідповідності дій водія ОСОБА_3 вимогам п.п.10.1, 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху не знаходяться в причинному зв`язку з настанням ДТП. Дії водія автомобіля «Honda HRV», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.п.10.1, 10.2 Правил дорожнього руху, та знаходяться у причинному зв`язку з наслідками у вигляді ДТП.

Відповідно до висновку експерта транспортного-товарознавчого дослідження №66/20 від 26 травня 2020 року, вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля Toyota Land Cruiser 120 Prada 3.0 D-4D, реєстраційний номер НОМЕР_5 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_6 , складає: 386032,49 грн. (а.с.23-35).

З пункту 1.7 Дослідження судовим експертом визначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota Land Cruiser 120 Prada 3.0 D-4D, реєстраційний номер НОМЕР_5 , складає 624621,45 грн., ринкова вартість досліджуваного транспортного засобу складає - 386032,49 грн. (а.с.34).

За проведення транспортного-товарознавчого дослідження №66/20 від 26 травня 2020 року ОСОБА_1 сплатив на користь експерта ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 3000 гривень, що підтверджується квитанцією № 002215 (а.с.22).

На момент ДТП транспортний засіб Toyota Land Cruiser 120 Prada 3.0 D-4D, реєстраційний номер НОМЕР_5 було забезпечено страховим полісом №АМ/9950378, виданий Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», що підтверджується копією полісу. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну, становить 100000 грн., розмір франшизи - 0 грн.

Транспортний засіб Toyota Land Cruiser 120 Prada 3.0 D-4D, реєстраційний номер НОМЕР_5 на праві приватної власності належить позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 (а.с.12).

Відповідно до висновку експерта транспортного-товарознавчого дослідження №19/23 від 03 лютого 2023 року, ринкова вартість автомобіля Toyota Land Cruiser 120 Prada 3.0 D-4D, реєстраційний номер НОМЕР_5 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_6 , у аварійному стані на момент ДТП 03.04.2020 року складає 159985,62 грн. (а.с.123-146).

За проведення транспортного-товарознавчого дослідження №19/23 від 03 лютого 2023 року ОСОБА_1 сплатив на користь експерта ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 2500 гривень, що підтверджується квитанцією від 13 лютого 2023 року (а.с.170).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що станом на час розгляду справи відповідачем ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» страхового відшкодування не відбулося. Розмір страхового відшкодування визначив як різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди (386032,49 грн. - 159985,62 грн. = 226046,87 грн.), що з урахуванням страхового відшкодування в межах ліміту, передбаченого полісом №АМ/9950378 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів складає 100000 грн.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками та зазначає наступне.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу, при русі транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина 2 статті 1187 ЦК України).

Статтею 1187 ЦК України передбачено об`єктивну (безвинну) цивільно-правову відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки за шкоду, яка завдана внаслідок його експлуатації третій особі.

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Згідно зі статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

У статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно із статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

За змістом частини першої статті 28, статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.

За ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно із пунктом 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на момент ДТП транспортний засіб Toyota Land Cruiser 120 Prada 3.0 D-4D було забезпечено страховим полісом № АМ/9950378, виданий Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», що підтверджується копією полісу, згідно якого розмір страхової суми за шкоду, завдану майну, становить 100000 грн., розмір франшизи - 0 грн.

Оскільки автомобіль марки Toyota Land Cruiser 120 Prada 3.0 D-4D, вважається за Законом фізично знищеним, а його ремонт вважається економічно необґрунтованим (витрати на ремонт транспортного засобу (624621,45 грн.) перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (386032,49 грн.), то судом першої інстанції зроблено вірний висновок, розмір відшкодування визначається як різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди (386032,49 грн. - 159985,62 грн. = 226046,87 грн.), що з урахуванням страхового відшкодування в межах ліміту, передбаченого полісом №АМ/9950378 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів складає 100000 грн.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо того, що розмір страхового відшкодування повинен ділитися на 2 (кількість винних осіб), враховуючи вину ОСОБА_3 у ДТП, оскільки з постанов Донецького апеляційного суду від 17 червня 2021 року, Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 травня 2021 року вбачається, що висновком експерта №19/104-9/2/1516/1517 від 24.02.2021 року встановлено, що дії водія автомобіля «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 у даній дорожній обстановці не відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху, що знаходиться в причинному зв`язку з настанням ДТП. Дії водія автомобіля «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.п. 10.1, 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху, але встановлені невідповідності дій водія ОСОБА_3 вимогам Правил дорожнього руху не знаходяться в причинному зв`язку з настанням ДТП. Сама лише наявність порушень водієм автомобіля «Toyota Land Cruiser» правил ПДД, без встановлення причинно-наслідкового зв`язку між порушеннями та настанням ДТП, не може бути підставою для притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за заподіяння шкоди завданої внаслідок цього ДТП.

Щодо того, що відсутній висновок експерта, складений експертною установою за ухвалою суду, то апеляційний суд зазначає про те, що відповідно до ч.3 ст.102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений як на підставі ухвали суду про призначення експертизи, так і на замовлення учасника справи. При цьому конкретних зауважень щодо висновків експерта, наданих позивачем, відповідач не зазначав, клопотання про призначення повторної експертизи тощо не заявляв.

Також апеляційний суд зауважує, що у матеріалах справи відсутні, та не були додані до апеляційної скарги аварійний сертифікат та докази виплати страхового відшкодування, на що посилається відповідач у апеляційній скарзі.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення щодо стягнення на користь позивача 100000 грн. матеріальної шкоди, в межах суми страхового відшкодування, винесено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність правових висновків суду, зводяться до переоцінки доказів та на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 24 квітня 2023 року немає.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 24 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: