ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1087/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №696/432/22 Категорія: 301030300 Білопольська Н. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

секретар Матюха В.І.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

представник позивача адвокат Остапенко Ірина Сергіївна;

відповідач ОСОБА_2 ;

представник відповідача адвокат Аваєва Наталія Валеріївна;

особа, яка подала апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Аваєва Наталія Валеріївна;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Аваєвої Наталії Валеріївни на рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 10 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

у липні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 28 серпня 2015 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб. Спільних дітей від шлюбу не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З 27 лютого 2021 року вони спільно не проживають.

Під час перебування в шлюбі подружжя придбало легковий автомобіль марки Toyota Corolla Verso, 2007 року випуску. Після припинення шлюбних відносин відповідач забрав автомобіль та документи на нього. Позивач даним автомобілем не користується, не має до нього ніякого доступу. Спроби вирішити питання щодо користуванням даним транспортним засобом ні до чого не призвели, відповідач не бажає добровільного поділу майна, у користування позивачеві автомобіль також не надає.

Тому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, заявленої в судовому засіданні 23 березня 2023 року, позивач просив суд: розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; визнати в порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки Toyota Corolla Verso, 2007 року випуску; стягнути з ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля марки Toyota Corolla Verso, 2007 року випуску, в сумі 79470,00 грн., замість її частини у праві спільної сумісної власності; стягнути з ОСОБА_2 судові витрати, які складаються із суми судового збору та витрат на отримання консультації щодо вартості автомобіля.

Рішенням Кам`янського районного суду Черкаської області від 10 травня 2023 року позов задоволено частково.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 28 серпня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1210, розірвано.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визнано припиненим у день набрання чинності цим рішенням суду.

Після розірвання шлюбу позивачу залишено шлюбне прізвище « ОСОБА_3 ».

Визнано спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 автомобіль марки Toyota Corolla Verso, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля Toyota Corolla Verso, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, в розмірі 79470 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2016 грн 40 коп. у відшкодування витрат зі сплати судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_2 адвокат Аваєва Н.В. подала апеляційну скаргу та просить

Скасувати рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 10 травня 2023 року в частині визнання припиненим шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у день набрання чинності рішенням суду.

Скасувати рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 10 травня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості 1/2 частки автомобіля Toyota Corolla Verso, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, в розмірі 79470 грн та ухвалити у цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля Toyota Corolla Verso, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, в розмірі 79469 грн. 10 коп.

Скасувати рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 10 травня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2016 грн. 40 коп. у відшкодування витрат зі сплати судового збору та ухвалити у цій частині нове рішення про розподіл судових витрат між сторонами з урахуванням викладеного в апеляційній скарзі.

Змінити рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 10 травня 2023 року в мотивувальній частині: «Водночас відносно витрат позивача, пов`язаних з отриманням консультацій щодо ймовірної вартості колісного транспортного засобу, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно з консультацією щодо ймовірної вартості колісного транспортного засобу № 233/22 від 22 червня 2022 року вартість автомобіля, який є предметом спору, визначена в розмірі 204800,00 грн. Разом з тим за клопотанням відповідача у справі проведена транспортно-товарознавча експертиза, відповідно до висновку якої ринкова вартість автомобіля становить 158938,19 грн. Оплату експертизи здійснював відповідач. Сторона позивача погодилася із даною вартістю, пропорційно зменшивши позовні вимоги.

Оскільки в справі була проведена експертиза, з результатами якої сторони погодилися, а відомості, отримані під час консультації позивача вже не є актуальними, враховуючи оплату експертизи відповідачем, суд вважає за недоцільне стягувати з нього дані витрати».

Прийняти та розглянути заперечення на ухвали суду від 23 березня 2023 року в частині прийняття до розгляду заяви представника позивача адвоката Остапенко Ірини Сергіївни про зменшення позовних вимог; від 23 березня 2023 року та 08 травня 2023 року щодо задоволення клопотань представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відоконференції; від 08 травня 2023 року про відмову у задоволенні заяви представника відповідача - ОСОБА_4 про відвід судді Білопольської Н.А. від розгляду справи.

Здійснити перегляд заяви про відвід судді Кам`янського районного суду Черкаської області від 06 травня 2023 року та у разі встановлення підстав відводу обґрунтованими або у разі встановлення апеляційним судом порушення норм процесуального права при розгяді заяви про відвід судом першої інстанції - скасувати рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 10 травня 2023 року та ухвалити нове рішення у справі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, понесені в суді апеляційної інстанції, які будуть уточнені за результатами розгляду справи з поданням доказів в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України.

У апеляційній скарзі вказує, що рішення суду про визнання шлюбу припиненим у день набрання чинності цим рішенням суду виходить за межі позовних вимог, оскільки набрання судовим рішенням законної сили визначено ст. 273 ЦПК України, а підстави та порядок припинення шлюбу визначені статтями 104-105 СК України.

Із посиланням на положення ч. 1 ст. 142 ЦПК, ч. 4 ст. 206 ЦПК України вважає, що оскільки відповідач визнав позов в частині розірвання шлюбу, із нього слід було стягнути 50 % судового збору за вказану позовну вимогу, що становить 496,20 грн.

Зазначає, що суд першої інстанції порушив принцип рівності часток подружжя у спільному майні, та стягнув з відповідача 79470 грн, а не 79469,10 грн, що становить половину вартості спірного автомобіля 158938,19 грн.

Стверджує, що суд не мав права приймати заяву представника позивача про зменшення позовних вимог, заявлену усно під час судового засідання 23 березня 2023 року, оскільки представник позивача незаконно приймала участь в режимі відео конференції, у зв`язку із тим, що представником позивача було подано на електронну пошту суду заяву без накладення ЕЦП та без надання доказів надіслання заяви іншим учасникам справи, тому суд безпідставно призначив розгляд справи в режимі відеоконференції.

Крім того вважає незаконною і ухвалу суду від 08 травня 2023 року про проведення розгляду справи в режимі відео конференції із аналогічних підстав.

Вказує, що суд на підставі частин 3, 4 ст. 200, частин 1, 2, 4 ст. 206 ЦПК України з урахуванням визнання відповідачем позову в частині сплати грошової компенсації вартості 1/2 частки автомобіля, повинен був застосувати положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України та стягнути із відповідача 50 % від суми сплаченого позивачем судового збору.

Зазначає, що ухвала суду від 08 травня 2023 року про відмову у задоволенні відводу постановлена з порушенням положень ст. 40 ЦПК України, оскільки розглянута судом, який розглядає справу, а заява про відвід судді надійшла до суду 06 травня 2023 року, тобто, за три дні до призначення судового засідання.

Стверджує, що судом проігноровано та не занесено до журналу судового засідання ухвалу суду щодо поданих представником відповідача 10 травня 2023 року письмових заперечень на дії головуючого судді.

Вказує на необхідність зміни мотивувальної частини рішення щодо розподілу судових витрат, так як консультація щодо ймовірної вартості колісного транспортного засобу не є висновком експерта, цей документ не був створений на вимогу суду, розмір дійсно понесених витрат взагалі не підтверджений належним доказом, тому суд повинен був відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача «витрат позивача, пов`язаних з отриманням консультацій щодо ймовірної вартості колісного транспортного засобу», оскільки вони не відносяться до переліку, визначеного ч. 3 ст. 133 ЦПК України.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Заслухавши учасників справи, які з`явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає наступне.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказане рішення суду відповідає вказаним вимогам.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 серпня 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що зроблено відповідний актовий запис за № 1210 (повторне свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 ). Після одруження дружина змінила прізвище на « ОСОБА_3 ».

Неповнолітніх дітей у сторін немає, сімейних та подружніх стосунків не підтримують.

Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу між сторонами, судом першої інстанції враховано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та відсутність заперечень зі сторони відповідача щодо задоволення цієї позовної вимоги.

Зазначення у резолютивній частині рішення суду про те, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 слід визнати припиненим у день набрання чинності цим рішенням суду, не є виходом за межі позовних вимог, як вказує скаржник в апеляційній скарзі.

Так, статтею 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Статтею 114 СК України встановлено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Отже момент припинення шлюбу внаслідок його розірвання на підставі рішення суду встановлений вказаними нормами закону, тому зазначення у резолютивній частині про момент припинення шлюбу між сторонами не є порушенням норм матеріального права та не свідчить про вихід суду за межі заявлених ОСОБА_1 позовних вимог про розірвання шлюбу.

Щодо поділу спільного майна подружжя, судом першої інстанції встановлено, що згідно із витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів за вих. № 31/23/703 від 20 червня 2022 року автомобіль Toyota Corolla Verso, 2007 року випуску, зареєстрований за відповідачем ОСОБА_6 11 квітня 2019 року, тобто, вказаний автомобіль придбано сторонами за час шлюбу.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-22/14143-АВ від 23 лютого 2023 року ринкова вартість автомобіля марки Toyota Corolla Verso, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, станом на момент проведення експертизи (22 лютого 2023 року) становить 158938,19 грн.

Відповідачем не заперечується факт належності спірного автомобіля до спільного майна подружжя та можливість стягнення із нього компенсації 1/2 вартості автомобіля. Однак, в апеляційній скарзі вказує, щосуд першої інстанції порушив принцип рівності часток подружжя у спільному майні, та стягнув з відповідача 79470 грн, а не 79469,10 грн, що становить половину вартості спірного автомобіля 158938,19 грн.

Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги, що 1/2 частина від вартості автомобіля становить 79469,10 грн, однак вважає, що, оскільки судом вирішено спір на підставі відповідних норм матеріального права та наданих сторонами доказів, цей недолік у рішенні суду може бути виправлений в порядку статті 229 ЦПК України.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання в апеляційній скарзі на те, що суд на підставі частин 3, 4 ст. 200, частин 1, 2, 4 ст. 206 ЦПК України з урахуванням визнання відповідачем позову в частинах розірвання шлюбу та сплати грошової компенсації вартості 1/2 частки автомобіля, повинен був застосувати положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України та стягнути із відповідача 50 % від суми сплаченого позивачем судового збору.

Відповідно до статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно із матеріалами справи рішення у справі по суті позовних вимог ухвалене судом не на стадії підготовчого провадження у справі, у зв`язку із визнанням відповідачем позовних вимог, тому у суду відсутні підстави для застосування положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України.

Крім того твердження в апеляційній скарзі про визнання відповідачем позовних вимог спростовуються діями відповідача під час розгляду справи судом першої інстанції, зокрема, подання клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи для встановлення вартості спірного автомобіля. Такі дії відповідача не можуть свідчити про визнання позовних вимог, а ухвалення рішення у справі на стадії підготовчого провадження щодо частини позовних вимог, зокрема, про розірвання шлюбу, не передбачено цивільним процесуальним законодавством.

Посилання представника скаржника на те, що суд не мав права приймати заяву представника позивача про зменшення позовних вимог, заявлену усно під час судового засідання 23 березня 2023 року, оскільки представник позивача незаконно приймала участь в режимі відеоконференції, у зв`язку із тим, що представником позивача було подано на електронну пошту суду заяву без накладення ЕЦП та без надання доказів надіслання заяви іншим учасникам справи, тому суд безпідставно призначив розгляд справи в режимі відео конференції, не впливають на вирішення справи по суті позовних вимог. Заява про зменшення позовних вимог була обґрунтована результатами проведеної у справі експертизи, тому правомірно прийнята судом. Колегія суддів вважає, що судом було вчинено дії щодо призначення розгляду справи в режимі відеоконференції з метою забезпечення всім учасникам справи доступу до правосуддя та для уникнення надмірного формалізму і безпідставного затягування розгляду справи. Такі дії суду жодним чином не порушують права відповідача та не є підставою для скасування рішення суду.

Твердження скаржника про те, що ухвала суду від 08 травня 2023 року про відмову у задоволенні відводу постановлена з порушенням положень ст. 40 ЦПК України, оскільки розглянута судом, який розглядає справу, а заява про відвід судді надійшла до суду 06 травня 2023 року, тобто, за три дні до призначення судового засідання, не ґрунтуються на нормах цивільного процесуального законодавства.

Так, представником відповідача через підсистему Електронний суд було подано заяву про відвід головуючого судді у даній справі. Заява сформована у підсистемі Електронний суд 06 травня 2023 року (субота), зареєстрована судом 08 травня 2023 року (понеділок), передана суду, який розглядає справу та розглянута ним 08 травня 2023 року у порядку статті 40 ЦПК України, оскільки судове засідання у справі було призначене на 10 травня 2023 року.

Враховуючи наведене, оскільки заява про відвід подана представником відповідача у вихідний день (субота), а зареєстрована у перший робочий день суду (понеділок), суд відповідно до положень абзацу 2 частини 2 статті 40 ЦПК України обґрунтовано розглянув цю заяву, не передаючи її на розгляд іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Безпідставними також є і твердження скаржника про те, що судом проігноровано та не занесено до журналу судового засідання ухвалу суду щодо поданих представником відповідача 10 травня 2023 року письмових заперечень на дії головуючого судді.

Так, у рішенні суду вказано, що такі заперечення були подані представником у судових дебатах та суд не знайшов підстав для повернення до розгляду справи по суті.

У випадку не згоди із протоколом судового засідання, учасник справи має право в порядку статті 249 ЦПК України подати до суду письмові зауваження щодо неповноти або неправильності їх запису, що відповідачем та його представником зроблено не було.

Колегія суддів вважає безпідставними вимоги апеляційної скарги щодо необхідності зміни мотивувальної частини рішення щодо розподілу судових витрат, так як консультація щодо ймовірної вартості колісного транспортного засобу не є висновком експерта, цей документ не був створений на вимогу суду, розмір дійсно понесених витрат взагалі не підтверджений належним доказом, тому суд повинен був відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача «витрат позивача, пов`язаних з отриманням консультацій щодо ймовірної вартості колісного транспортного засобу», оскільки вони не відносяться до переліку, визначеного ч. 3 ст. 133 ЦПК України.

Так, судом першої інстанції не стягнуто із відповідача витрати позивача пов`язані з отриманням консультацій щодо ймовірної вартості колісного транспортного засобу, та не включено ці витрати до розподілу судових витрат.

Водночас при розподілі судових витрат судом першої інстанції не враховано, що позивачем було зменшено позовні вимоги, у зв`язку із цим витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні із позовом, також слід зменшити, а тому і зменшується сума судових витрат, які слід стягнути з відповідача на користь позивача з 2016,40 грн до 1984,80 грн.

Відповідно до статті 141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням апеляційних вимог, із позивача слід стягнути на користь відповідача понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 23,37 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Аваєвої Наталії Валеріївни слід задовольнити частково; рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 10 травня 2023 року змінити в частині стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат зі сплати судового збору, зменшивши їх з 2016 гривень 40 коп. до 1984 гривень 80 коп. В решті частини рішення слід залишити без змін.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Аваєвої Наталії Валеріївни задовольнити частково.

Рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 10 травня 2023 року змінити в частині стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат зі сплати судового збору, зменшивши їх з 2016 гривень 40 коп. до 1984 гривень 80 коп.

В решті частини рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 23 гривні 37 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 31 серпня 2023 року.

Судді