Справа № 276/491/23
Провадження по справі №2/276/173/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Бобра Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Свиридок А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хорошівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття заборони відчуження нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до Хорошівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та просить суд скасувати (виключити) обтяження, що міститься в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо всього майна, що належало на праві власності ОСОБА_2 , а саме: номер запису 12563189 (спеціальний розділ); дата, час державної реєстрації: 16.12.2015; підстава для державної реєстрації: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер ВП №46532529, виданий 14.02.2015, видавник: державний виконавець ВДВС Володарсько-Волинського районного управління юстиції Першин С.В.; вид обтяження: арешт нерухомого майна.

В обґрунтування заяви позивач вказує, що вона є матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . На день смерті дочки і по даний час вона постійно проживає та зареєстрована в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві спільної часткової власності в розмірі належала дочці. Після смерті доньки позивач зверталася до приватного нотаріуса Доброльожи В.В., який прийняв її заяву про прийняття спадщини після смерті доньки та повідомив позивача про наявність заборони на відчуження спадкового майна. З відомостей, наданих позивачу у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження, позивач дізналась про наявність арешту щодо всього нерухомого майна ОСОБА_2 , в тому числі щодо будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Дізнавшись про наявність арешту нерухомого майна позивач зверталася до Хорошівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), співробітники якого повідомили про наявність заборони відчуження майна, яке належало її доньці ОСОБА_2 , однак надати їй будь-які підтверджуючі документи відмовилися. У зв`язку з наявністю арешту на нерухоме майно, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину та, посилаючись на вимоги ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 317, 321, 391 ЦК України змушена звернутись до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 27 березня 2023 року відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи в загальному позовному провадженні.

В судове засідання позивач не прибула, 15.05.2023 направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 18 травня 2023 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, начальник Хорошівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) направив до суду лист, в якому просив розгляд справи проводити без участі представника Хорошівського ВДВС, проти заявлених позовних вимог заперечує та зазначив про проведенні виконавчі дії про стягнення боргу з ОСОБА_2 , в рамках якого накладено арешт на її майно, зазначивши, що у державного виконавця відсутні підстави для скасування арешту майна.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.сп. 6-8).

Згідно довідки приватного нотаріуса Доброльожи В.В. від 08.03.2023 №95/01-16 спадкоємцем за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , 1977 р.н. є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 мати померлої, яка спадщину прийняла. Інформація щодо інших спадкоємців померлого в спадковій справі відсутня (а.сп. 10).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №290933324 від 17.12.2021 вбачається про наявність запису про обтяження 12563189 (спеціальний розділ); дата, час державної реєстрації: 16.12.2015; підстава для державної реєстрації: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер ВП №46532529, виданий 14.02.2015, видавник: державний виконавець ВДВС Володарсько-Волинського районного управління юстиції Першин С.В.; вид обтяження: арешт нерухомого майна; особа, майно/права якої обтяжується: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , опис предмета обтяження: все нерухоме майно у межах суми звернення стягнення.

Як вбачається з листа Хорошівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 20.04.2023 №1918/3926, наданого на виконання ухвали суду від 27.03.2023, відповідно до витягу із спец розділу автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2/0606/165/2012, виданого Володарсько-Волинським районним судом Житомирської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 28756,22 грн. 14.02.2015 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам для відома та виконання, а також постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 30.12.2016 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану на підставі п.2 ч.1 ст. 47 (відсутність у боржника майна), борг не погашено. Станом на 20.04.2023 у державного виконавця відсутні підстави, передбачені ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» для зняття арешту з майна (а.сп 34-37).

Згідно із ч.3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Так, з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 26 березня 2012 року по справі №2/0606/165/2012 задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» та стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 29.04.2010 року в сумі 28756,22 гривень.

У відповідності до ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. При цьому, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

За правилами ч.4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що підставами для знання арешту з майна є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Частиною 5 статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в Постанові N 5 від 3.06.2016 р. "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", і з системного аналізу норм закону, що регулюють захист права власності чи іншого речового права від порушень, зокрема питання щодо звільнення майна з-під арешту, накладеного державним виконавцем в межах виконавчого провадження, існує два способи здійснення такого права: 1) на рішення та дії державного виконавця стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства (наприклад адміністративного судочинства); 2) особою, яка володіє на підставі закону чи договору майном чи речовим правом на майно, і яка не є стороною виконавчого провадження, подається позов про зняття арешту з майна. Причому відповідачами в справі за позовом про зняття арешту (звільнення майна з-під арешту) є боржник і особа, в інтересах якої накладено арешт на майно; а як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби; на позовні вимоги про зняття арешту з майна поширюється трирічний строк позовної давності, перебіг якого починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про арешт майна.

Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня матеріальна і процесуальна заінтересованість у справі. Саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір.

Отже, не можна покладати на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, будь-які матеріально-правові обов`язки, а також установлювати чи захищати їх права, тобто постановити рішення або ухвалу суду про права чи обов`язки цих третіх осіб.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17.

Як вбачається з матеріалів справи державним виконавцем ВДВС Володарсько-Волинського районного управління юстиції Першин С.В. 14.02.2015 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження саме в рамках виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №2/0606/165/2012, виданого Володарсько-Волинським районним судом Житомирської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 28756,22 грн.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна (постанови від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18, від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16, від 07 квітня 2021 року у справі № 174/474/17).

Крім того у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі №905/386/18 (провадження №12-85гс19) зроблено правовий висновок про те, що орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.

Позивач не дотримався вимог процесуального закону, що регулює питання подання позову про виключення майна з-під арешту, оскільки даний позов про звільнення майна з-під арешту він не пред`явив до обов`язкового належного відповідача - ПАТ КБ «Приватбанк» (або його правонаступник), який є стягувачем та в інтересах якого накладено арешт на спірне майно.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (частина друга статті 51 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача, водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи: суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Предметом спору в цій справі є звільнення майна з-під арешту шляхом скасування обтяження, що міститься в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо всього майна, що належало на праві власності ОСОБА_2 , право на майно якої доводиться її спадкоємцем - позивачем ОСОБА_1 .

Разом з тим, позивач пред`явив позовні вимоги до Хорошівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), який не є ні боржником, ні особою, в інтересах якої накладено арешт на спірне майно.

При цьому ні боржник, ні стягувач, в інтересах якого був накладений арешт на все нерухоме майно, як відповідачі не залучені. Клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача позивач не заявляв, натомість подав заяву до суду про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові. Такі правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі №372/51/16-ц.

Враховуючи вищи викладене, підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до Хорошівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття заборони відчуження нерухомого майна відсутні.

Керуючись ст.ст.4, 12, 81, 237, 263-265, 268 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Хорошівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття заборони відчуження нерухомого майна відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: Хорошівський відділ державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), адреса місця знаходження: смт.Хорошів вул.Героїв України, 1, Житомирської області; .

Головуючий суддя: Д.О. Бобер