Справа № 674/398/23
Провадження № 2/674/243/23
РІШЕННЯ

іменем України

07 червня 2023 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області в складі: головуючий - суддя Сосна О.М., за участю секретаря судового засідання Мудрицької Л.В., позивачки ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Дунаєвецької міської ради «Благоустрій Дунаєвеччини»про стягнення компенсації за невикористані відпустки та компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримання виплати грошових коштів належних при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Дунаєвецького районного суду Хмельницької області з позовом до Комунального підприємства Дунаєвецької міської ради «Благоустрій Дунаєвеччини» про стягнення компенсації за невикористані відпустки та компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримання виплати грошових коштів належних при звільненні.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у період з 22.09.2015 по 23.12.2022 перебувала у трудових відносинах з Комунальним підприємством Дунаєвецької міської ради «Благоустрій Дунаєвеччини». 23.12.2022 відповідно до наказу була звільнена за згодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП. Під час перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з відповідачем безпідставно не було виплачено компенсацію за невикористані нею дні щорічної основної та додаткової відпустки у розмірі 48640,99 грн. У зв`язку із тим, що відповідач не провів повний розрахунок при звільненні позивачки, з нього підлягає стягненню середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день звернення до суду у розмірі 33178, 90 грн., що в загальній сумі складає 81818,99 грн.

Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 28.03.2023відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження.

Позивака ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та просила задовольнити.

24.04.2023 подала письмову заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача компенсацію за невикористані нею дні щорічної основної та додаткової відпустки у розмірі 48640,99 грн. та середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення рішення, який станом на 24.04.2023 становить 46336,05 грн, а в загальній сумі - 94976,14 грн.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити з підстав зазначених у відзиві та матеріалах, надісланих до суду.

Також, направив до суду відзив, в якому зазначає, що основною причиною накопичення відпусток є невиконання графіка відпусток, який щороку складається на підприємстві. Зазначає, що ОСОБА_1 з 01.04.2019 була на посаді юрисконсульта, а з середини 2019 року тимчасово за сумісництвом виконувала обов`язки керівника відділу кадрів. Вказує, що кількість днів невикористаної ОСОБА_1 відпусток становить 104 календарних днів, а відповідь на заяву позивачки від 22.02.2023 №01-17/123 про нарахування їй 148 днів невикористаних відпусток на сьогоднішній день є нечинною. Середня заробітна плата за 2022 рік ОСОБА_1 складає 408,26 грн., а загальна сума за невикористані відпустки 42459,04 грн. за мінусом утримання податків в сумі 8279,51 грн. Заборгованість за невикористану відпустку позивачці у сумі 34179,53 грн. відповідач готовий виплатити частинами через скрутне матеріальне становище на підприємстві та війну в країні.

Позивачка ОСОБА_1 направила відповідь на відзив, в якому зазначає, що періоди за невикористані нею щорічних основних відпусток та додаткових не підлягають доказуванню, оскільки зазначені у наказі на звільнення №147-к від 16.12.2022. Щодо накопичення щорічних основних відпусток вказує, що кожного року нею подавалися відповідачу заяви на їх отримання, але їй неодноразово було відмовлено. Вказує, що відсутні докази на підтвердження тверджень відповідача про покладання на неї обов`язків з ведення кадрового діловодства, в тому числі сам наказ на суміщення/сумісництво. Середня заробітна плата у розмірі 408,26 грн. за 2022 рік розрахована відповідачем не відповідає дійсності, так як менша за законодавчо встановлений мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну норму праці.

Крім того, просить стягнути з відповідача 48640,09 грн. заборгованості по нарахованій, але не виплаченій компенсації за невикористані відпустки та середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день розгляду справи станом на 02.05.2023 у розмірі 58921,15 грн., що в загальній сумі становить 107561,24 грн.

В подальшому подала до суду заяву, в якій зазначає, що кількість невикористаних нею відпусток становить 156 календарних дні щорічної основної відпустки та 6 календарних дні додаткової відпустки, що становить у загальній сумі 162 календарних дні невикористаних нею відпусток, компенсацію за які слід стягнути з відповідача. В судовому засіданні також пояснила, що через неналежний розрахунок відповідачем невикористаних нею відпусток, зазначення ним неправильності попереднього розрахунку просить стягнути компенсацію за всі дні невикористаних відпусток.

Судом встановлено, що у період з 22.09.2015 по 23.12.2022 ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з Дунаєвецьким ЖЕК, після перейменування - КП ЖЕО, КП Дунаєвецької міської ради «Благоустрій Дунаєвеччини», що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с.6-10).

Згідно виписки з переліку підприємств, організацій та установ спільної власності територіальної громади міста, до найменування яких вносяться зміни та рішення 45 сесії Дунаєвецької міської ради №9-45/2018 від 23.11.2018 припинено діяльність юридичної особи КП «Житлово-експлуатаційне об`єднання» Дунаєвецької міської ради шляхом приєднання до КП Дунаєвецької міської ради «Благоустрій Дунаєвеччини» (а.с.22-23).

Вказане також підтверджується Передавальним актом від 01.04.2019 згідно якого правонаступництво щодо майна, усіх прав та обов`язків, зобов`язань перед кредиторами, а також всі активи і пасиви КП «Житлово-експлуатаційне об`єднання» Дунаєвецької міської ради після її реорганізації шляхом приєднання переходить правонаступнику КП Дунаєвецької міської ради «Благоустрій Дунаєвеччини» (а.с.57-59).

Згідно наказу №147-к від 16.12.2022 ОСОБА_1 звільнено з 23.12.2022 за угодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП. Бухгалтерії виплатити останній компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку згідно ст.24 ЗУ «Про відпустки» тривалістю 174 календарних дні (а.с.16).

Згідно відповіді КП Дунаєвецької міської ради «Благоустрій Дунаєвеччини» №01-17/123 від 22.02.2023 станом на 23.12.2022 заборгованість по компенсації за невикористані відпустки ОСОБА_1 становить 148 календарних днів складає 48640,09 грн. (а.с.12).

Наказом КП Дунаєвецької міської ради «Благоустрій Дунаєвеччини» №9/1-к від 27.02.2023 визнано наказ №147-к від 16.12.2022 «Про звільнення ОСОБА_1 » в частині виплати компенсації за невикористану відпустку тривалістю 174 календарних дні та довідку №01-17/123 від 22.02.2023 не чинною (а.с.62).

Як вбачається з Витягу з Пенсійного фонду України «Дані про нараховану заробітну плату (дохід, грошове забезпечення)» нарахована заробітна плата ОСОБА_1 за 2022 рік становить 143892,68 грн. (а.с.17).

Відповідно до довідок КП Дунаєвецької міської ради «Благоустрій Дунаєвеччини» №01-17/292 від 04.05.2023, №01-17/314 від 17.05.2023, дохід ОСОБА_1 за період з 01.10.2022 по 30.11.2022 складає 24598,08 грн. Середньоденна заробітна плата за жовтень-листопад 2022 року складає 403,25 грн. (а.с.46, 61).

Середньоденний заробіток ОСОБА_1 з 01.12.2021 по 30.11.2022 на підставі розрахунку виданого КП Дунаєвецької міської ради «Благоустрій Дунаєвеччини» становить 408,26 грн. (а.с.71).

Як вбачається із Відомості розподілу витрат КП ДМР «Благоустрій Дунаєвеччини» №230404РВ72 від 04.04.2023 та платіжної інструкції №1 від 04.04.2023 ОСОБА_1 перераховано 5000 грн. заробітної плати за березень 2023 (а.с.47-48).

У п.п.7.1.1., 7.1.13. розділу 7 Колективного договору між адміністрацією та профспілковим комітетом КП «ЖЕО» Дунаєвецької міської ради затвердженого 14.03.2008, встановлено гарантовану тривалість щорічної основної відпустки для всіх категорій працівників не менше як 28 календарних дні за відпрацьований робочий рік. Працівникам, що відпрацювали на підприємстві не менше 15 років додаткову відпустку тривалістю 3 календарних дні.

У п.п.7.1.1., 7.1.13. розділу 7 Колективного договору між адміністрацією та профспілковим комітетом КП «ЖЕО» Дунаєвецької міської ради затвердженого 17.03.2017, встановлено гарантовану тривалість щорічної основної відпустки для всіх категорій працівників не менше як 28 календарних дні за відпрацьований робочий рік. Працівникам, що відпрацювали на підприємстві не менше 15 років додаткову відпустку тривалістю 3 календарних дні.

У п.3.10. розділу ІІІ Колективного договору КП Дунаєвецької міської ради «Благоустрій Дунаєвеччини» затвердженого 17.03.2017 та п.2.4. додатку до Договору, встановлено надати працівникам щорічну основну оплачувану відпустку 30 календарних дні за відпрацьований робочий рік. Працівникам, що пропрацювали на підприємстві не менше 15 років щорічну додаткову відпустку тривалістю 3 календарних дні.

Згідно довідки КП Дунаєвецької міської ради «Благоустрій Дунаєвеччини» №0717/323 від 07.06.2023 ОСОБА_1 станом на дату звільнення 23.12.2022 фактично використала 104 календарні дні (основна та додаткова) відпусток.

В особовій картці працівника КП Дунаєвецької міської ради «Благоустрій Дунаєвеччини» ОСОБА_1 , заповненої 01.04.2019 (а.с.60) містяться записи щодо надання останній відпусток, а саме, основних щорічних: за період з 22.09.2016 по 21.09.2017 на підставі наказу №69-к/тз від 27.08.2019 (а.с.98); з 22.09.2017 по 21.09.2018 на підставі наказу №105-к/тз від 28.09.2020 (а.с.64, 100); з 22.09.2013 по 21.09.2014 та з 22.09.2014 по 21.09.2015 на підставі наказу №45-к/тз від 13.07.2021 (а.с.73, 99); додаткова за період 2019-2020 роки (15 років і більше) на підставі наказу №19-к/тз від 23.05.2022 (а.с.65, 101).

Згідно довідки КУ Дунаєвецької міської ради «Трудовий архів» №01-18/26 від 15.05.2023, ОСОБА_1 протягом 2016-2018 років перебувала у чотирьох відпустках: з 11.07.2016 по 29.07.2016 (наказ №28-від/2016), з 24.07.2017 по 06.08.2017 (наказ №32-від/2017), з 06.11.2017 по 17.11.2017 (наказ №92-від/2017), з 13.08.2018 по 10.09.2018 (наказ №62-від/2018) (а.с.66-70).

Наказом №62-к від 22.08.2006 (14 днів), наказом №71-к від 20.08.2007 (14 днів), наказом №63-к від 17.07.2009 (4 дні), наказом №72-к від 21.06.2010 (28 днів), наказом 101-к від 15.08.2011 (28 днів), наказом №50-к від 24.04.2012 (10 днів), наказом №90-к від 26.06.2012 (28 днів), наказом №75-від/2013 від 19.08.2013 (28 днів), наказом №42-від/2014 від 08.08.2014 (28 днів), наказ №21-від/2015 від 17.06.2015 (5 днів), наказом №47-від/2015 від 18.08.2015 (23 дні), наказом №28-від/2016 від 22.06.2016 (19 днів), наказом №32-від/2017 від 11.07.2017 914 днів), наказом №92-від/2017 від 03.11.2017 (12 днів), наказом №62-від/2018 від 09.08.2018 (28 днів), наказом №69-к/тз від 27.08.2019 (26 днів), наказом 45-к/тз від 13.07.2021 (9 днів+2 дні), наказом №105-к/тз від 28.09.2020 (14 днів), наказом №19-к/тз від 23.05.2022 (з дні), що містяться в матеріалах справи підтверджується відбуття ОСОБА_1 щорічних основних та додаткових відпусток (а.с.79-101).

Як вбачається із матеріалів справи, за період роботи в КП Дунаєвецької міської ради «Благоустрій Дунаєвеччини» не використана щорічна основна відпустка ОСОБА_1 в загальній сумі становить 168 календарні дні: з 22.09.2005 по 21.09.2006 14 календарних дні (наказ №62-к від 22.08.2006); з 22.09.2017 по 21.09.2018 28 календарних дні; з 22.09.2018 по 21.09.2019 28 календарних дні; з 22.09.2019 по 21.09.2020 30 календарних дні; з 22.09.2020 по 21.09.2021 30 календарних дні; з 22.09.2021 по 23.12.2022 38 календарних дні.

Однак, згідно наказів №69-к/тз від 27.08.2019, №105-к/тз від 28.09.2020 12 календарних дні було використано понад норму за період з 22.09.2016 по 21.09.2017. Також, використано додаткову відпустку: 21.09.2021 3 календарних дні; 21.09.2022 3 календарних дні.

Отже, в загальній сумі кількість невикористаних ОСОБА_1 відпусток становить 162 календарних дні.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст.74 КЗпП громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.

Згідно з ч.1 ст.47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Згідно із ч.ч.1, 3 ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. За бажанням працівника частина щорічної відпустки замінюється грошовою компенсацією.

Аналогічна норма, передбачена статтею 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника, йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки.

Статтею 116 КЗпП встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», розглядаючи спори про виплату грошової компенсації за невикористану відпустку, необхідно виходити з того, що згідно зі статтею 83 КЗпП України вона може бути стягнена на вимогу працівника за всі дні невикористаної ним основної й додаткової щорічної відпустки, тільки в разі звільнення його з роботи. Розмір грошової компенсації за невикористану відпустку за попередні роки визначається виходячи із середнього заробітку, який працівник має на час її проведення.

Згідно п.7 Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995р. №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки.

Святкові та неробочі дні (ст.73 КЗпП), які припадають на період відпустки, у розрахунок тривалості відпустки не включаються і не оплачуються.

Відповідно до розрахунку виданого КП Дунаєвецької міської ради «Благоустрій Дунаєвеччини» дохід ОСОБА_1 за період з 01.12.2021 по 30.11.2022 складає 147382,35 грн., відпрацьовано всього 361 календарних днів; середньоденний заробіток ОСОБА_1 за період з 01.12.2021 по 30.11.2023 складає 408,26 грн.

Із зазначених вище наказів про надання відпусток встановлено, що кількість днів невикористаних ОСОБА_1 відпусток за період роботи у відповідача становить 162 дні (156 днів щорічної основної відпустки та 6 днів додаткової відпустки).

Твердження відповідача про те, що йому за передавальним актом не передавалась заборгованості за відпустки позивачки судом відхиляються, оскільки саме по собі незазначення такої заборгованості не може обмежувати передбачене законом право працівника на відпустки чи компенсацію.

Як вбачається із Відомості розподілу витрат КП ДМР «Благоустрій Дунаєвеччини» №230404РВ72 від 04.04.2023 та платіжної інструкції №1 від 04.04.2023, ОСОБА_1 перераховано 5000 грн. заробітної плати (а.с.48).

Таким чином, із відповідача на користь позивачки слід стягнути 61138,12 грн. (162*408,26-5000) компенсації за невикористану відпустку.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні слід зазначити наступне.

Згідно зі ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

У постанові Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №910/4518/16, викладено правовий висновок про те, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону № 108/95-ВР, тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

Конституційний Суд України в рішенні від 22.02.2012 № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що за статтею 47 Кодексу роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу.

Однак, встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця.

Аналогічні правові позиції Верховного Суду України, викладені у постановах від 11.11.2015 у справі № 234/7936/14-ц, від 31.05.2017 у справі №759/7662/15-ц.

Стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними у передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій) (постанова Верховного Суду від 08.02.2022 у справі №755/12623/19).

Відповідно до п.5 розділу IV Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995р. №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно п.8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Пунктом 4 Порядку встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються одноразові виплати/компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо.

Згідно довідок КП Дунаєвецької міської ради «Благоустрій Дунаєвеччини» №01-17/292 від 04.05.2023, №01-17/314 від 17.05.2023 дохід ОСОБА_1 за жовтень -листопад 2022 року складає 24598,08 грн. У жовтні 2022 року було 21 робочих днів, в листопаді 22 робочих дні.

За таких обставин, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складатиме 572,05 грн. (24598,08:43).

Враховуючи, що відповідач на час звільнення позивачки не здійснив з нею остаточний розрахунок, середній заробіток за час затримки при звільненні підлягає нарахуванню за період з 24.12.2022 (наступного дня за днем звільнення) до дня ухвалення рішення (117 робочих дні) та складає 66929,85 грн. (117*572,05).

Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

У постанові Верховного Суду від 25.01.2023 у справі №757/37241/20-ц з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 Кодексу законів про працю України, враховуючи: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №761/9584/15-ц. Вказані висновки відображені й у постановах Хмельницького апеляційного суду від 08.12.2021 у справі № 674/79/21, від 12.09.2022 у справі № 674/77/21.

Для приблизної оцінки розміру майнових втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, які розумно можна було б передбачити, на підставі даних Національного банку України про середньозважені процентні ставки за новими кредитами домашнім господарствам у розрізі видів валют і строків погашення в річному обчисленні за 2022, 2023 роки (розміщені на офіційному сайті Національного банку України).

Так, згідно наказу №147-к від 16.12.2022 ОСОБА_1 звільнено з 23.12.2022. Оскільки день звільнення ОСОБА_1 23.12.2022, розрахунок здійснюється починаючи з наступного дня за днем звільнення - 24.12.2022, а останнім днем слугуватиме 07.06.2023 день ухвалення рішення.

Як зазначено вище 04.04.2023 ОСОБА_1 перераховано 5000 грн. заробітної плати за березень2023 року.

Розрахунок розміру майнових втрат здійснюється за формулою: середньомісячна вартість за короткостроковими кредитами у процентах для фізичних осіб / кількість днів у році (365 днів у 2022, 2023 роках) * кількість календарних днів за час затримки виплати * розмір заборгованості.

При цьому розмір заборгованості становить:

грудень 2022 рік 66929,85 грн; січень 2023 рік 66929,85 грн.; лютий 2023 рік 66929,85 грн.; березень 2023 рік 66929.85 грн.; квітень 2023 рік 61929,85 грн. (66929,85 5000); травень 2023 рік 61929,85 грн.; червень 2023 рік 61929, 85 грн.

Таким чином, розмір майнових втрат за вказаною формулою за грудень 2022 року складає 431.28 грн., січень 2023 року 1648,49 грн., лютий 2023 року 1530,03 грн., березень 2023 року 1722,39 грн., квітень 2023 року 1527,04 грн., травень 2023 року 1577,94 грн, червень 2023 року 356,31 грн.

Відтак, з огляду на викладене, враховуючи засади справедливості, розумності та пропорційності, а також те, що компенсація заборгованості не є засобом збагачення, суд вважає таким, що відповідатиме обставинам справи та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні ОСОБА_1 виплат у сумі 8793,48 грн.

Водночас суд зазначає, що вказана сума не відображає дійсного розміру майнових втрат позивача, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, а є лише орієнтовною оцінкою тих втрат, які розумно можна було би передбачити з урахуванням статистичних усереднених показників.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст.89 ЦПК України).

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивачки слід стягнути заборгованість по не виплаченій компенсації за невикористані відпустки у сумі 61138,12 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 8793,48 грн., а всього 69931,60 грн.

З огляду на те, що позивачка на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору в частині позову щодо стягнення компенсації за невикористані відпустки судові витрати у розмірі 1073,60 грн. підлягають стягненню із відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст.12,13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265. 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства Дунаєвецької міської ради «Благоустрій Дунаєвеччини» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість по нарахованій, але не виплаченій компенсації за невикористані відпустки у сумі 61138,12 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненніу сумі 8793,48 грн., а всього 69931 (шістдесят дев`ять тисяч дев`ятсот тридцять одну) гривню 60 (шістдесят) копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства Дунаєвецької міської ради «Благоустрій Дунаєвеччини» на користь держависудовий збір у сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 (місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач: Комунальне підприємство Дунаєвецької міської ради «Благоустрій Дунаєвеччини» (місцезнаходження Хмельницька область, Кам`янець-Подільський район, м.Дунаївці, вул Соборна, 11, ).

Повне судове рішення складено 12 червня 2023 року.

Суддя О.М.Сосна