РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2023 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі судового засідання - Рошошка Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «СЕТАМ», приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Мосейко Анжели Геннадіївни, приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу Дніпропетровської області Рички Юлії Олександрівни, ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання недійсними прилюдних торгів та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 01.12.2020 звернувся до Бабушкінського районного суду мДніпропетровська із вказаним позовом до Державного підприємства «СЕТАМ», приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Мосейко Анжели Геннадіївни, приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу Дніпропетровської області Рички Юлії Олександрівни, ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання недійсними прилюдних торгів та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. У позові позивач просить визнати недійсними електронні торги, проведені Державним підприємством «СЕТАМ» з реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, а саме: 68/100 часток домоволодіння, загальною площею 47,5 кв.м., житловою площею 63,0 кв.м., та частки земельної ділянки, площею 0,0393 га, кадастровий номер: :02:357:0035, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 , вартістю майна 1 246 000,00 грн., розміщеного під номером лоту 395445 від 09.12.2019 року (16:31 дата та час публікації), та проведеного 08.01.2020 року. Також просить визнати недійсним протокол №459424 проведення електронних торгів, який укладений за участі Державного підприємства «СЕТАМ», приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Мосейко А.Г., ОСОБА_2 у вигляді (сформованого організатором торгів 08.01.2020 22:00:20) проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна, а саме: 68/100 часток домоволодіння, загальною площею 47,5 кв.м., житлової площі будинку 63,0 кв.м., та частки земельної ділянки, площею 0,0393 га, кадастровий номер: :02:357:0035, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 , вартістю майна 1 246 000,00 грн., розміщеного під номером лоту 395445 від 09.12.2019 року (16:31 дата та час публікації), та проведеного 08.01.2020 року з 09:00 до 18:00; визнати недійсним свідоцтво про придбання ОСОБА_2 нерухомого майна з прилюдних торгів за 1 246 000,00 грн., що раніше належало ОСОБА_3 , виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О., від 27.01.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за N?63; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 50830994 від 27.01.2020 року, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності/довірчої власності 35204588) щодо державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на нерухоме майно - 68/100 часток домоволодіння, загальною площею 47,5 кв.м., житлової площі будинку 63,0 кв.м., та частки земельної ділянки, площею 0,0393 га, кадастровий номер: :02:357:0035, розташовані за адресою АДРЕСА_1 , вартістю майна 1 246 000,00 грн., здійснене приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О. 27.01.2020 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що на момент проведення оспорюваних торгів та державної реєстрації права власності на нерухоме майно мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , отже в розумінні вимог ст. 15 ЦК України має інтерес щодо скасування вказаного правочину, так як ОСОБА_2 після державної реєстрації права власності позбавляє його права проживати у житлі за вказаною адресою, яке на той момент перебувало у спільній сумісній власності його та його колишньої дружини ОСОБА_3 , було формально оформлене на його колишню дружину, яка була титульним власником, про що наразі йде судовий спір, цивільна справа про поділ спільного майна № 200/13318/16-ц перебуває в касаційний інстанції в Верховному Суді. Як зазначає позивач, на торгах було продане житло разом з зареєстрованими мешканцями в ньому, крім того, продаж відбувся з чисельними порушеннями закону та Порядку проведення торгів. Бурхан- ОСОБА_4 з метою позбавлення його житла здійснила в якості приватного виконавця першу спробу рейдерського захоплення майна, використовуючи повноваження суб`єкта приватного права ще в 2018 році, виконуючи примусове виконання виконавчого напису за фіктивним боргом, злочинні дій були вчинені повторно на початку 2020 року. За фактами злочинних дій ОСОБА_2 з 2018 року відносно нього та його сім`ї в Шевченківському відділенні поліції Дніпропетровського міського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області йде досудове слідство, а саме: кримінальне провадження №0001465 з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 162 КК України від 16.06.2020 року; кримінальне провадження №0001516 з правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 296 КК України від 07.07.2020 року; кримінальне провадження №0001483 з правовою кваліфікацією ч. 3 ст. 185 КК України від 30.06.2020 року, а також триває об`єднане кримінальне провадження №0002212 за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 162, ч. 3 ст. 185 КК України щодо протиправного захоплення майна, вторгнення в житло із застосуванням насильства та крадіжки значних коштів за місцем його проживання.

Як вказує позивач у позові, приблизно у грудні 2019 року приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Мосейко А.Г. відкрила виконавче провадження ВП №60794151, за яким проведено торги, хто є стягувачем у вказаному виконавчому провадженні, на якій підставі воно відкрито йому невідомо. 02.12.2019 року у вказаному виконавчому провадженні приватним виконавцем Мосейко А.Г. начебто накладено арешт на нерухоме майно та в подальшому його було виставлено на електронні торги ДП «СЕТАМ», а саме домоволодіння та земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 . 09.12.2019 року о 16 год. 31 хв. на майданчику платформи «OpenMarket» електронних торгів, через організатора уповноваженого державним підприємством «СЕТАМ» було опубліковано інформацію про продаж нерухомого майна, належного ОСОБА_3 , а саме 68/100 часток домоволодіння, загальною площею 47,5 кв.м., житлової площі будинку 63,0 кв.м., та частки земельної ділянки площею 0,0393 га, кадастровий номер: :02:357:0035, розташовані за адресою АДРЕСА_1 , вартістю майна 1 246 000,00 грн., що у подальшому розміщено під номером лоту 395445. 09.12.2019 року о 16 год. 35 хв. 48 сек. для участі у торгах зареєструвався учасник №1, участь якого у подальшому відхилено через несплату гарантованого внеску, 07.01.2020 року о 20 год.29 хв. 58 сек. для участі у торгах зареєструвався учасник №2, як стало відомо пізніше - ОСОБА_2 . Торги відбулися з 08.01.2020 09 год.00 хв. до 08.01.2020 18 год.00 хв., у яких переможцем торгів стала ОСОБА_2 , тобто торги відбулися за участі одного учасника щодо нерухомого майна, при цьому підготовка та проведення торгів проводились спеціально у святкові новорічні дні з метою недопущення до їх участі інших, незацікавлених осіб та зменшення конкуренції.

Позивач зазначив, що 21.01.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Мосейко А.Г. начебто складено акт про проведені електронні торги та їх результати від 21.01.2020 року, на вказану дату ОСОБА_2 мала сплатити грошові кошти в сумі вартості майна, про сплату йому нічого невідомо, на період проведення виконавчих дій в грудні 2019 року «Боржник» у виконавчому провадженні, а саме його колишня дружина ОСОБА_3 взагалі не знаходилась в м. Дніпро і напевно в Україні та виконавчі дії проводились без її участі. 27.01.2020 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ричка Ю.О. було проведено державну реєстрацію права власності після проведення електронних торгів та видано Свідоцтво від 27.01.2020 року за реєстровим номером №63 від 27.01.2020 року про переоформлення права власності на домоволодіння та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 на нового власника ОСОБА_2 . На момент проведенння електронних торгів ДП «Сетам» та приватний нотаріус Ричка Ю.О. порушили ряд нормативних актів, що є підставою для визнання результатів торгів недійсними та скасування їх результатів і державної реєстрації як похідних від тристороннього правочину. 26.06.2020 року з застосуванням насильства у складі озброєних осіб ОСОБА_2 не допускала його до його житла, йому були спричинені побої, за участю співучасників було пограбовано його майно. Позивач стверджує, що йому стало відомо про наявне виконавче провадження та оскаржувані незаконні дії ДП «Сетам», приватного нотаріуса 26.06.2020 року. Позивачем було встановлено, що інформація, яка містилась в публікації про проведення електронних торгів не відповідала дійсності. Також, відповідно до сайту електронних торгів ДП «Сетам» вказана частина домоволодіння та земельної ділянки реалізовувалися за наявності попереднього арешту, накладеного раніше рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 15.11.2016 року; на торгах була продана земельна ділянка, площею 0,0393 га, кадастровий номер: :02:357:0035, розташовані за адресою АДРЕСА_1 , яка ОСОБА_3 належала лише на праві спільної сумісної власності без виділення в натурі разом з власником Самофаловим; на момент торгів технічні характеристики майна, яке виставлено на торги, не відповідали дійсності і організатором торгів зазначені не були; на момент торгів в житловому будинку за вказаною адресою мешкали та були зареєстровані він - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; на час проведення торгів нерухоме майно як приватним виконавцем так і оцінщиком не оглядалось всередині, відповідно відомості про його стан в середині організатором торгів не могло відображатись у відповідності до дійсності, як і не відображалось те, чи відповідає технічному паспорту відомості про нерухоме майно; вказане нерухоме майно реалізовувалось за наявності попереднього арешту, накладеного судом, тобто було порушено Порядок реалізації арештованого майна.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2020 року суддя Кудрявцева Т.О. визначена для розгляду цієї справи.

Ухвалою суду від 07.12.2020 року вказану позовну заяву було залишену без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст.ст.175,177 ЦПК України.

Ухвалою суду від 14.01.2021 року продовжено позивачу процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви.

28.01.2021 року до суду надійшла заява про усунення вказаних в ухвалі суду недоліків.

Ухвалою суду від 29.01.2021 року відкрито загальне позовне провадження у вищезазначеній цивільній справі та призначене підготовче засідання.

10.02.2021 року до суду від ОСОБА_7 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечувала проти задоволення позову.

04.03.2021 року до суду від представника відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечувала проти задоволення позову, вважала необхідним закрити провадження у справі.

11.06.2021 року до суду від ДП «СЕТАМ» надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні.

Ухвалою суду від 07.12.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач з представником позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позові, та просили їх задовольнити.

В дане судове засідання учасники справи, їх представники не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У наданій суду заяві представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, розглянути справу у його відсутність.

Представник ДП «Сетам» у наданому суду відзиві на позовну заяву просив розглядати справу у відсутності представника.

Зважаючи на вказане, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України дане судове засідання проводиться за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вислухавши учасників процесу, ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

У відповідності до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 346 ЦК України підставою припинення права власності є звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина перша статті 5 Закону № 1404-VIII передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Приписами статті 26 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до положень ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Подібні положення були передбачені даною статтею в редакції на час проведення оспорюваних електронних торгів.

Відповідно до положень ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на час проведення електронних торгів, законність яких оспорюється позивачем у даній справі, реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Реалізація за фіксованою ціною застосовується щодо майна, оціночна вартість якого не перевищує 50 мінімальних розмірів заробітної плати. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України. Початкова ціна продажу нерухомого майна визначається в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

Порядок реалізації майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, крім цінних паперів, визначається Міністерством фінансів України за погодженням з Національним банком України. Порядок реалізації цінних паперів визначається Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку за погодженням з Міністерством юстиції України, а іншого майна - Міністерством юстиції України.

Порядок реалізації обмежено оборотоздатного майна визначається законодавством.

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 24 жовтня 2012 року розглянув справу № 6-116 цс 12, предметом якої був спір про визнання прилюдних торгів недійсними. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, що, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином.

Таким чином, ураховуючи, те що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину (ст. ст. 203, 215 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.2 цієї статті особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно до ч.3, 4, 5, 6 цієї ж статті волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, має вчинятися у формі, встановленій законом та бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних дітей

У відповідності до ч.1, 3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Разом із тим слід зазначити, що оскільки виходячи зі змісту ч.1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів.

Відповідно до ст. 650 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, реалізація арештованого державними виконавцями майна здійснюється відповідно до Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5.

Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5 (далі Порядок реалізації арештованого майна), в редакції положень на час проведення оспорюваних у даній справі торгів, визначено, що електронні торги - продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну; заявник - фізична особа, що має повну дієздатність, або її належним чином уповноважений представник, юридична особа в особі представника, уповноваженого виступати від її імені, які подали заявку на участь в електронних торгах (торгах за фіксованою ціною) через Веб-сайт; лот - одиниця арештованого майна, що виставляється для продажу на електронних торгах або торгах за фіксованою ціною; організатор електронних торгів, торгів за фіксованою ціною (далі - Організатор) - суб`єкт господарювання, якого за результатами конкурсної процедури відбору організатора, передбаченої цим Порядком, уповноважено на здійснення заходів із супроводження програмного та технічного забезпечення центральної бази даних системи електронних торгів, збереження та захисту даних, що містяться у ній, обслуговування цієї системи, забезпечення її постійної роботи та доступу користувачів до неї, публікації повідомлень про безоплатне передання нереалізованого конфіскованого майна, забезпечення збереження майна і виконання інших функцій, передбачених цим Порядком; організація електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) - вчинення Організатором заходів із супроводження програмного та технічного забезпечення центральної бази даних системи електронних торгів, збереження та захисту даних, що містяться у ній, обслуговування цієї системи, забезпечення її постійної роботи та доступу користувачів до неї, публікації повідомлень про безоплатне передання нереалізованого конфіскованого майна, забезпечення збереження майна і виконання інших функцій, передбачених цим Порядком; проведення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) - вчинення Оператором заходів щодо реалізації арештованого майна, які полягають у відображенні процедури проведення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) і виконанні інших функцій, передбачених цим Порядком; реєстраційний номер лота - номер лота, який формується автоматично під час розміщення інформаційного повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною); учасник електронних торгів, торгів за фіксованою ціною (далі - учасник) - фізична особа, що має повну дієздатність, або її належним чином уповноважений представник, юридична особа в особі представника, уповноваженого виступати від її імені, допущені до участі в електронних торгах (торгах за фіксованою ціною) відповідно до вимог цього Порядку; ціна продажу лота - фактична ціна реалізації лота на торгах.

Відповідно до п.2 розділу ІІ Порядку організатор здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно (формування лота) та його реалізацію за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця. Відповідно до п.4 розділу 2 Порядку перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства організатором не здійснюється.

Відповідно до ст. 650 ЦК України, особливості укладення договорів на організованих ринках капіталу, організованих товарних ринках, аукціонах (публічних торгах), конкурсах тощо встановлюються відповідними актами законодавства.

Відповідно до частини 4 статті 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.

Ураховуючи те, що відчуження майна з електронних торгів належить до договорів купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених частинами 1-3 та частинами 5, 6 статті 203 Цивільного кодексу України, зокрема, у зв?язку з невідповідністю змісту правочину Цивільного кодексу України та іншим актам цивільного законодавства (частина 1 статті 215 цього Кодексу). Верховний Суд також вважає за необхідне зазначити про те, що відчуження майна на спірних електронних торгах, як угода купівлі-продажу, є багатостороннім правочином і під час подання позову про його оспорення, такий позов подається до решти сторін зазначеного правочину, з якими є матеріально-правовий спір, і такі сторони мають бути залучені до участі у справі.

Відповідно до ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

У відповідності до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

В п. 4.9 та п. 7.1 Порядку реалізації арештованого майна визначено, що після повного розрахунку за придбане майно, на підставі протоколу державний виконавець складає акт про проведений аукціон і подає його на затвердження начальнику відповідного органу державної виконавчої служби. Право власності на майно переходить до переможця аукціону після повного розрахунку за придбане майно.

Таким чином, правочин щодо реалізації на аукціоні арештованого майна згідно Порядку реалізації арештованого майна, який відповідно до п. 1.1 регулює реалізацію арештованого майна, за винятком нерухомого майна, не підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню і не може бути визнаний дійсним в судовому порядку з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України.

Відповідно до ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кохан Г.Л. було вчинено виконавчий напис № 305 від 11.07.2018 про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 боргу за договором позики в сумі 1 000 000,00 грн.

На підставі заяви стягувача ОСОБА_8 про примусове виконання виконавчого напису № 305 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Л.А. 20.07.2018 відкрито виконавче провадження № 56827013 з примусового виконання виконавчого напису № 305, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кохан Г.Л. щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 грошових коштів у розмірі 1 000 000,00 грн.

06.08.2018 представник ОСОБА_3 подала приватному виконавцю Бурхан-Крутоус Л.А. заяву, в якій повідомила, що погодила зі стягувачем ОСОБА_8 передачу йому в рахунок погашення боргу 68/100 домоволодіння за адресою АДРЕСА_1

Постановою приватного виконавця Бурхан-Крутоус Л.А. ВП № 56827013 від 06.08.2018 стягувачу ОСОБА_8 передано 68/100 домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 в рахунок погашення боргу ОСОБА_3 за договором позики в сумі 1 000 000,00 грн та складений відповідний акт.

14.08.2018 від ОСОБА_8 надійшла заява про закриття виконавчого провадження.

Постановою приватного виконавця Бурхан-Крутоус Л.А. ВП № 56827013 від 14.08.2018 виконавче провадження закінчено.

Державним підприємством «СЕТАМ» на підставі заявки приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Мосейко А.Г. від 06.12.2019 № 2404 було проведено електронні торги з реалізації арештованого майна 68/100 частин домоволодіння загальною площею 47,5 кв.м., та земельної ділянки площею 393 кв.м., кадастровий номер: :02:357:0035, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , за номером лоту № 395445. Торги проходили на підставі Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2831/5, яким ДП «СЕТАМ» уповноважено на здійснено заходів із супроводження програмного забезпечення системи реалізації майна, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у ній, на організацію та проведення електронних торгів, торгів за фіксованою ціною та на виконання інших функцій, передбачених вказаним Порядком.

Відповідно до Протоколу проведення електронних торгів ДП «СЕТАМ» № 459424 від 08.01.2020, ОСОБА_2 придбала 68/100 частини домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 47,5 кв.м., земельну ділянку площею 393 кв.м., кадастровий номер: :02:357:0035, за 1 246 000,00 грн.

27.01.2020 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Ю.О. з посиланням на ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» та акт про проведені електронні торги, складений приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Мосейко А.Г. 21.01.2020, було видано Свідоцтво, зареєстроване в реєстрі за №63, про право власності, яким посвідчено, що ОСОБА_2 належить на праві власності майно, що складається з: 68/100 часток домоволодіння, загальною площею 47,5 кв.м., житловою площею будинку 63,0 кв.м., та частки земельної ділянки площею 0,0393 га, кадастровий номер: :02:357:0035, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , вартість майна 1 246 000,00 грн., яке придбано ОСОБА_2 за 1 246 000,00 грн., що раніше належало ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 11.05.2004 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Крючковою Т.В. за реєстровим № 571; Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯЖ №131560, виданого 06.02.2009 року на підставі Рішення Дніпропетровської міської ради №136/32 від 21.05.2008 року.

Позивачем у даній цивільній справі ОСОБА_1 позовні вимоги мотивовано тим, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 перебував в спільній сумісній власності його та його колишньої дружини ОСОБА_3 , яка була його титульним власником, і в провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська на розгляді перебуває цивільна справа про поділ між ними спільного майна подружжя - вказаного будинку та визнання права власності на нього. Вважає, що проведення оспорюваних електронних торгів щодо продажу вищевказаного нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 проведено з численними порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, на торгах було продане житло разом з зареєстрованими мешканцями в ньому; торги відбулися за участі одного учасника - ОСОБА_2 , яка стала переможцем торгів; інформація, яка містилась в публікації про проведення електронних торгів, не відповідала дійсності; відповідно до сайту електронних торгів ДП «Сетам» вказана частина домоволодіння та земельної ділянки реалізовувалися за наявності накладеного судом попереднього арешту; на торгах була продана земельна ділянка, площею 0,0393 га, кадастровий номер: :02:357:0035, розташована за адресою АДРЕСА_1 , яка ОСОБА_3 належала лише на праві спільної сумісної власності без виділення в натурі разом з власником ОСОБА_9 ; на момент торгів технічні характеристики майна, яке виставлено на торги, не відповідали дійсності і організатором торгів зазначені не були; на момент торгів в житловому будинку за вказаною адресою мешкали та були зареєстровані він - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; на час проведення торгів нерухоме майно як приватним виконавцем так і оцінщиком не оглядалось всередині, відповідно відомості про його стан в середині організатором торгів не могло відображатись у відповідності до дійсності, тобто було порушено Порядок реалізації арештованого майна.

Судом також встановлено, що в провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська перебувала цивільна справа № 200/13318/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_10 , треті особи Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на новостворене майно та про розділ його в натурі, визнання права власності на частину домоволодіння, визнання частково недійсним державного акту, визнання права приватної власності на землю. У вказаному позові позивач ОСОБА_1 просив суд поділити сумісно нажите майно подружжя, визнати об`єктом спільної сумісної власності 68/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_2 ринковою вартісю 1 099 663 грн., виділити йому в натурі у розмірі 34/100 від 68/100 житлового будинку АДРЕСА_1 в житловому будинку літ. А-1 з наступними приміщеннями: в житловому будинку літ. А-1 на першому поверсі: приміщення А2-1 № 1 (19,8 кв. м) - вітальня, А2-1 № 2 (4,8 кв. м) - коридор, А2-1 № 3 (6.7 кв.м) - санвузол, А3-1 № 4 (14.6 кв.м) - житлова, А3-1 № 5 (17,6 кв.м) житлова, А-1 № 6 (16,2 кв.м) - кухня-їдальня, разом по квартирі АДРЕСА_3 на першому поверсі загальна площа приміщень складає 79,7 кв.м, на другому поверсі: МС (мансарда) № 7 (74,3 кв.м) - житлова. Всього по жилому будинку літ. А-1 (196,5 кв.м); виділити йому наступні надвірні будівлі та споруди: літ Б (5,7 кв.м) - сарай фундамент, літ під Б (2.3 кв.м) - погріб, огорожі позначені № 1 (7,7 кв.м) - ворота, № 2 (87,2 кв.м) - огорожа, № 2 (1,3 кв.м) - цоколь, І (1,8 кв.м) - замощення, ІІ (19,7 кв.м) - замощення, ІІІ (6,3 кв.м) - замощення; виділити в натурі ОСОБА_3 у розмірі 34/100 від 68/100 житлового будинку АДРЕСА_1 в житловому будинку літ. А-1 з наступними приміщеннями: в житловому будинку літ. А-1 на першому поверсі: приміщення А2-1 № 1 (19,8 кв.м.) - вітальня, А2-1 № 2 (4,8 кв.м) - коридор, А2-1 № 3 (6,7 кв.м) - санвузол, А3-1 № 4 (14,6 кв.м) - житлова, А3-1 № 5 (1,6 кв.м) житлова, А-1 № 6 (16,2 кв.м) - кухня-їдальня, разом по квартирі АДРЕСА_3 на першому поверсі загальна площа приміщень складає 79,7 кв.м, на другому поверсі: МС (мансарда) № 7 (74,3 кв.м) - житлова. Всього по жилому будинку літ. А-1 (196,5 кв.м); виділити наступні надвірні будівлі та споруди ОСОБА_3 : літ Б (5,7 кв.м) - сарай фундамент, літ. під Б (2,3 кв.м) - погріб, огорожі позначені № 1 (7,7 кв. м) - ворота, № 2 (87,2 кв.м) - огорожа, № 2 (1,3 кв.м) - цоколь, І (1,8 кв.м) - замощення, ІІ (19,7 кв.м) - замощення, ІІІ (6,3 кв.м) - замощення; зобов`язати його та ОСОБА_3 для влаштування двох ізольованих квартир в житловому будинку АДРЕСА_1 в житловому будинку літ. А-1 виконати наступні переобладнання: закласти дверний отвір між приміщеннями № 1-2, 4-7; перекласти проріз сходової клітини в приміщенні № 7; переобладнати приміщення № 3 перегородкою та двома входами; визнати за ним право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0393 га, яка належить ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 131559, виданого 28 січня 2009 року, за вказаною вище адресою; визнати частково недійсним державний акт на землю серії ЯЖ № 131559, виданий 28 січня 2009 року у розмірі 1/2 частки від площі 0,0393 га в зв`язку з визнанням об`єктом спільної сумісної власності та визнанням за ним права власності на земельну ділянку у розмірі 1/2 частки від площі 0,0393 га; стягнути з ОСОБА_3 на його користь понесені ним судові витрати.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 листопада 2019 року, ухваленим у даній цивільній справі № 200/13318/16-ц, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, визнано об`єктом спільної сумісної власності 68/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_1 право власності на реконструйоване майно на 34/100 частини домоволодіння за вказаною адресою, ринковою вартістю 1 099 633 грн.; визнано право власності за ОСОБА_1 на 1/2 частку від земельної ділянки площею 0,0393 га, яка належить ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 131559, виданого 28 січня 2009 року, за вказаною адресою; визнано частково недійсним державний акт на землю серія ЯЖ № 131559, виданий 28 січня 2009 року у розмірі 1/2 частки від площі 0,0393 га, у зв`язку з визнанням об`єктом спільної сумісної власності та визнанням за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку у розмірі 1/2 частки від площі 0,0393 га за адресою АДРЕСА_1 , в іншій частині позовних вимог відмовлено, вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 червня 2020 року рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 листопада 2019 року скасовано, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на новостворене майно та про розділ його в натурі, визнання права власності на частину домоволодіння, визнання частково недійсним державного акту, визнання права приватної власності на землю - відмовлено у повному обсязі.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а вищевказану постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 червня 2020 року залишено без змін.

Вищезазначеними Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 червня 2020 року та Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2021 року, ухваленими у даній цивільній справі № 200/13318/16-ц, встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 30 червня 2007 року знаходились у зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано 20 березня 2012 року. 07 лютого 2004 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_11 було укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючковою Т.В., відповідно до якого сторони зобов`язалися у термін до 05 квітня 2004 року укласти договір купівлі-продажу 68/100 частин будинку АДРЕСА_2 . На підтвердження зобов`язання і в забезпечення його виконання ОСОБА_3 видала ОСОБА_11 завдаток у сумі 16 200 грн. в рахунок належних з її сторони платежів в сумі 59 400 грн. за договором купівлі-продажу. Додатковою угодою від 28 березня 2004 року до попереднього договору від 07 лютого 2004 року ОСОБА_3 надала ОСОБА_11 завдаток у розмірі 37 100 грн в рахунок належних з її сторони платежів в сумі 59 400 грн за договором купівлі-продажу. 11 травня 2004 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_11 було укладено договір купівлі-продажу 68/100 частин домоволодіння, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючковою Т.В., відповідно до якого ОСОБА_3 купила 68/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_2 , на земельній ділянці площею 389 кв.м. Право власності на вказане домоволодіння було зареєстровано за ОСОБА_3 у комунальному підприємстві «Дніпропетровське міське бюро технічної інвентаризації» 24 червня 2004 року. Згідно з довідкою комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 15 серпня 2005 року, станом на день надання виконавчим комітетом Бабушкінської районної ради м. Дніпропетровська дозволу на реконструкцію частини домоволодіння, 17 вересня 2004 року, відсоток готовності об`єкта становив 8%, його вартість становила 86 959 грн. Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 131559 від 28 січня 2009 року ОСОБА_3 та ОСОБА_12 є співвласниками земельної ділянки площею 0,0393 га, розташованої по АДРЕСА_2 , цільове призначення якої - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Судом встановлено, що у користуванні ОСОБА_1 знаходилася квартира АДРЕСА_4 , надана йому виконавчим комітетом Бабушкінської районної ради м. Дніпропетровська на підставі ордеру на житлове приміщення від 07 лютого 2003 року № 120 складом сім`ї одна особа. Вказана квартира була передана у приватну власність ОСОБА_3 розпорядженням органу приватизації від 22 серпня 2007 року № 2/762-07 на підставі заяви про приватизацію квартири від 16 липня 2007 року. 07 грудня 2007 року ОСОБА_3 за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу квартири продала вказану квартиру ОСОБА_13 за ціною 247 450 грн. Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 15 серпня 2018 року підтверджено, що 25 жовтня 2005 року між ОСОБА_3 та ЗАТ «Хоум Кредіт Банк» було укладено іпотечний договір, розмір основного зобов`язання - 15 тис. євро, вказане обтяження було вилучено 24 грудня 2007 року на підставі квитанції від банку. У висновку будівельно-технічного експертного дослідження від 30 червня 2016 року № 1145-06, складеного судовим експертом Івченком В. В. та наданого позивачем, зазначено, площа внутрішніх житлових приміщень квартири АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_3 і припадає на 68/100 частину домоволодіння, станом на дату виникнення права власності 11 травня 2004 року становила: житлова площа 47,5 кв.м, загальна площа 78,9 кв.м., загальна площа зазначеної квартири після проведеної реконструкції складає 154 кв.м.; найбільш ймовірна дійсна ринкова вартість 68/100 частки домоволодіння станом на дату виникнення права власності 11 травня 2004 року становить 198 749 грн.; найбільш ймовірна дійсна ринкова вартість 68/100 частки домоволодіння станом на 30 червня 2016 року становить 2 199 266 грн.

Зазначеними постановами апеляційного та касаційного суду також встановлено, що позивач ОСОБА_1 не надав належних і допустимих доказів того, що спірне домоволодіння, яке є власністю відповідача, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок його власних трудових або грошових затрат, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження ступеню готовності спірного реконструйованого нерухомого майна, право власності на яке просив визнати за ним позивач, періоду проведення його реконструкції, а також можливості визначення його окремих частин, що підлягають виділу. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що цінність спірного майна істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат позивача, а також відсутні докази щодо періоду, коли проводилися роботи з реконструкції нерухомого майна. Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, ОСОБА_1 посилався на те, що для підтвердження збільшення вартості спірного майна ним було надано до суду висновок експерта щодо вартості об`єкта нерухомого майна. Разом з тим вказаний висновок експерта не містить відомостей щодо ступеня готовності спірного реконструйованого нерухомого майна, періоду проведення його реконструкції, а також можливості визначення його окремих частин, що підлягають виділу.

Частиною ч. ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зважаючи на вказані положення чинного законодавства, вищевказані обставини, встановлені Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 червня 2020 року та Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2021 року у цивільній справі № 200/13318/16-ц, не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1, 2 ст. 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Частиною 1 ст. 20 ЦК України передбачено, що право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ст. 392 ЦК України лише власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 910/1454/17, постанові від 30.05.2018 у справі № 906/278/17, постанові від 13.03.2018 у справі № 911/494/17, під час розгляду спору про визнання недійсними електронних торгів судами повинно бути встановлено: чи мало місце порушення вимог Порядку реалізації арештованого майна та/або інших норм законодавства під час проведення електронних торгів і в чому таке порушення полягало; чи вплинули ці порушення на результат торгів; чи відбулося порушення прав і законних інтересів позивача, який оспорює результати торгів. Реалізація арештованого майна шляхом проведення електронних торгів є спеціальною процедурою продажу такого майна, що складається з декількох етапів, які є невід?ємними один від одного та не можуть розглядатися окремо, адже вони є істотними умовами проведення торгів (правочину).

Як зазначено вище, вищезазначеними Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 червня 2020 року та Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2021 року, ухваленими у даній цивільній справі № 200/13318/16-ц, встановлено, що позивач ОСОБА_1 не надав належних і допустимих доказів того, що спірне домоволодіння, яке було власністю відповідача ОСОБА_3 , за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок його власних трудових або грошових затрат, оскільки ним не надано доказів на підтвердження ступеню готовності спірного реконструйованого нерухомого майна, право власності на яке він просив визнати за собою, періоду проведення його реконструкції, а також можливості визначення його окремих частин, що підлягають виділу. Враховуючи викладене, апеляційний суд, з яким погодився суд касаційної інстанції, прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на новостворене реконструйоване нерухоме майно та виділ його в натурі та про те, що оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на новостворене реконструйоване нерухоме майно та виділ його в натурі не підлягають задоволенню з вищенаведених підстав, його позовні вимоги про визнання за ним права власності на земельну ділянку у розмірі 1/2 частки від площі 0,0393 га за вказаною адресою та вимоги про визнання частково недійсним державного акту на землю від 28 січня 2009 року не підлягають задоволенню у зв"язку з необґрунтованістю.

Із вказаних положень чинного законодавства слідує, що за захистом порушених прав або законних інтересів особа може звернутися до суду у разі їх порушення.

Разом з цим, вищезазначеними судовими рішеннями у цивільній справі № 200/13318/16-ц встановлено, що ОСОБА_1 не є власником/співвласником спірного майна - 68/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_2 , а відтак у даній цивільній справі ним не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів порушення саме його прав і законних інтересів як позивача у цій справі, який оспорює результати електронних торгів з продажу цього майна, які, за його твердженням, були порушені під час проведення цих електронних торгів.

Крім того, ОСОБА_1 не надано суду жодних доказів того, що при проведенні електронних торгів мало місце порушення вимог Порядку реалізації арештованого майна та/або інших норм законодавства і в чому такі порушення полягали; чи вплинули ці порушення на результат торгів. Також не надано позивачем доказів порушення ДП «СЕТАМ» вимог чинного законодавства в ході проведення вказаних електронних торгів, які б підтвердили наявність таких порушень із зазначенням на якому саме етапі відбулися такі порушення.

У позові позивач також посилався на те, що під час здійснення виконавчого провадження щодо стягнення заборгованості зі ОСОБА_3 . приватним виконавцем були допущені порушення чинного законодавство, що за його твердженням вплинуло на законність проведення електронних торгів з продажу зазначеного нерухомого майна. На підтвердження своїх позовних вимог в цій частині, а зокрема протиправність стягнення основної винагороди приватного виконавця у ВП № 56827013, позивач посилався на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021 у справі № 160/2798/21, проте вбачається, що постановою Верховного Суду від 01.12.2022 вказана постанова була скасована, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції, де в подальшому ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2023 провадження у справі було закрито в зв`язку зі смертю ОСОБА_14 .

Будь-яких належних та допустимих доказів того, що у передбаченому чинним законодавством України порядку позивачем, чи будь-якою особою були оскаржені та визнані протиправними дії приватного виконавця щодо проведення електронних торгів позивачем суду не надано. Як, відповідно, не надано доказів протиправності видання приватним нотаріусом Ричкою Ю.О. свідоцтва про придбання майна ОСОБА_2 вказаного нерухомого майна та рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на вищевказане нерухоме майно.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання недійсними прилюдних торгів та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно не підлягають у повному обсязі заявлених позивачем вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по справі слід віднести за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 352-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства «СЕТАМ», приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Мосейко Анжели Геннадіївни, приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу Дніпропетровської області Рички Юлії Олександрівни, ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання недійсними прилюдних торгів та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - відмовити.

Витрати по справі віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня отримання копії рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення його повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Кудрявцева