1Справа № 335/4193/22 2/335/194/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючої судді Макарова В.О.,

за участю секретаря судового засідання Ступіної В.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Самсунг Електронікс Україна Компані», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Дніпропетровська обласна громадська організація «Дніпропетровський комітет по захисту прав споживачів», про безоплатне усунення недоліків товару в період строку експлуатації,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, яку надалі вточнив, про зобов`язання ТОВ «Самсунг Електронікс Україна Компані» безоплатно усунути недоліки товару моделі Samsung UE4358TU7100UXU шляхом заміни дисплея. Стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 580,00 грн., а також моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 24.11.2020 року між ним та ТОВ «САВ-ДІСТРІБЬЮШЕН» (магазин Фокстрот), що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 64, (надалі Продавець) був укладений договір купівлі-продажу телевізора моделі Samsung UE4358TU7100UXU, що підтверджується гарантійним талоном та касовим чеком від 24.11.2020 року на загальну суму 16 050,90 грн. Під час експлуатації вище зазначеної техніки було виявлено, що з часом зображення починає пропадати, а потім і зовсім перестає функціонувати, що унеможливлює використання придбаної техніки та свідчить про її дефектність або поламку.

30.05.2022 року позивач звернувся до сервісного центру компані Samsung, відповідно до якої виявлено дефект дисплея. За це ним було сплачено 580,00 грн.

09.06.2022 він звернувся до Дніпропетровської обласної громадської організації «Дніпропетровський комітет по захисту прав споживачів» (далі ДОГО «ДКЗПС») за наданням консультації та правової оцінки по вищезазначеному питанню.

10.06.2022 року він звернувся до відповідача з заявою-вимогою про безоплатне усунення недоліків товару в період експлуатації протягом десяти років та надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації).

23.06.2022 року ДОГО «ДКЗПС» звернулась до відповідача з аналогічними вимогами з листом № 34.

24.06.2022 року відповідачем була надана відповідь на звернення ОСОБА_1 від 10.06.2022 року з якої вбачається, що ТОВ «Самсунг Електронікс Україна Компані» відмовляє у безоплатному усуненню недоліків у зв`язку з закінченням гарантійного терміну. Вимога про надання аналогічного товару взагалі була проігнорована.

01.07.2022 року ТОВ «Самсунг Електронікс Україна Компані» надано відповідь на звернення третьої особи з аналогічним з ідентичним змістом та обґрунтуванням наданим ОСОБА_1 у відповіді від 24.06.2022 року.

Разом з цим, проаналізувавши позицію відповідача, позивач не погоджується з нею, посилаючись на вимоги ч. 5 ст. 6, ч.ч. 9, 10 ст. 8, ч. 14 ст. 8, ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 673, 675 ЦК України зазначає, що висновок сервісного центру напряму каже про провину виробника. У супровідній документації на телевізор, яка була надана споживачеві, були відсутні жодні посилання на установлений строк служби. Таким чином, відповідачем було передано ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШЕН» товар неналежної якості, що призвело до поломки під час експлуатації товару,

ОСОБА_1 вважає, що у нього, як споживача, є всі підстави на пред`явлення вимоги до відповідача, як продавця, про безоплатне усунення недоліків товару після закінчення гарантійного строку протягом десяти років, якщо в товарі було виявлено недоліки (істотні недоліки), допущені з вини виробника.

Ним та представником ДОГО «ДКЗПС» здійснювалися звернення до представників відповідача, що підтверджується додатком № 6-9. Проведено телефонні розмови з спеціалістами. Проте зазначені дії не призвели до бажаного та законного вирішення питання, у зв`язку з чим ОСОБА_1 був вимушений звернутися до суду.

Ухвалою судді від 27.07.2022 року, у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У наданий в ухвалі час від відповідача не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

02.09.2022 року від представника відповідача адвоката Борисової Д.О. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого ТОВ «Самсунг Електронікс Україна Компані» просить у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, стягнути з ОСОБА_1 витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 5 000,00 грн., посилаючись на те, що позивач звернувся до сервісного центру щодо гарантійного ремонту телевізора після закінчення гарантійного строку. Відповідно до визначення гарантійного строку, що міститься в п. 5 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів, гарантійний строк строк, протягом якого виробник (продавець, виконавець або будь-яка третя особі) бере на себе зобов`язання про здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у зв`язку з введенням її в обіг.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», вимоги споживача, встановлені частиною першої цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцем знаходження споживача.

ТОВ «Самсунг Електронікс» Україна Компані» є частиною всесвітньою відомої корпорації «Samsung Electronics Co.,Ltd.», що є виробником побутової техніки та електроніки, і виконує функції офіційного імпортера товарів т.м. «SAMSUNG», а також забезпечує надання гарантійного та сервісного обслуговування товарів через мережу незалежних авторизованих сервісних центрів з 2009 року.

Гарантійний строк на вироби торгової марки «SAMSUNG» вказується в гарантійних талонах на відповідний вибір, а також зазначено на офіційному сайті «SAMSUNG» і обчислюється з моменту продажу такого товару кінцевому споживачу.

Виробник «Samsung Electronics Co.,Ltd.» встановив гарантійний строк на телевізори тривалістю 1 рік. Таким чином, протягом гарантійного строку виробник забезпечує працездатність виробу шляхом проведення гарантійного ремонту, заміни дефектних деталей або шляхом заміни самого виробу. Іншими словами, гарантійний строк є забезпеченням права споживача на належну якість товару і виконання гарантійного ремонту є реалізацією виробником свого обов`язку щодо додержання прав споживача.

Починаючи з моменту купівлі 24.11.2020 року та до кінця травня 2022 року позивач жодного разу не звертався до відповідача ані з письмовими, ані з усними вимогами про безоплатне усунення недоліків телевізору. Взагалі протягом гарантійного строку телевізор позивачем відповідачу в ремонт не здавався, недолік відповідачу не було пред`явлено, відтак відповідач об`єктивно не знав і не міг знати про недоліки телевізора.

В період гарантійного строку не зафіксовано жодного звернення від позивача до авторизованих сервісних центрів SAMSUNG щодо ремонту телевізора. Натомість, зафіксовано одне звернення в післягарантійний період. За інформацією СЦ позивач дійсно звертався до СЦ «РОМА-СЕРВИС», адреса: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 23 30.05.2022 року. Предметом звернення його були начебто перебої в запуску телевізора.

Сервісний центр повідомив позивачеві, що він звернувся після закінчення гарантійного строку телевізора. Відтак, його вимогу щодо безоплатного гарантійного ремонту телевізора не можу бути задоволено.

Разом з цим, відповідач зазначає, що компанія SAMSUNG позиціонує себе як компанія орієнтована на споживча, тому, йдучи назустріч позивачу, було прийняте виключне рішення, у разі підтвердження наявності недоліку на момент звернення до авторизованого сервісного центру та відсутності порушень експлуатації виробу, надати знижку на ремонт телевізора у розмірі 50%. Ця знижка діяла б навіть з урахуванням того, що ремонт телевізора позивача у такому випадку був би негарантійним. Однак, позивач відмовився від запропонованої умови ремонту телевізора та не звернувся до СЦ для розгляду питання щодо надання знижки.

Натомість ОСОБА_1 разом із ДОГО «ДКЗПС» зверталися до відповідача з вимогою про безоплатне усунення недоліків телевізора, у тому числі шляхом заміни товару на аналогічний. У вимозі про безоплатне усунення недоліків відповідачем було відмовлено у зв`язку з закінченням гарантійного терміну.

Крім того, відповідач не вчинив жодних протиправних дій, які б могли завдати шкоди майну ОСОБА_1 та призвести до його душевних страждань. ТОВ «Самсунг Електронікс Україна Компані» не визнає позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, вважає їх необґрунтованими, недоведеними, такими, що не підлягають задоволенню, зокрема, позивач посилається на вимоги ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», яка передбачає, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування морально (немайнової) шкоди. Проте посилання на норму законодавства не доводить факт нібито моральних страджань і спричиненої шкоди позивачу, не дозволяє виміряти обсяг нібито завданої шкоди та негативних наслідків для позивача, що свідчить про відсутність моральної шкоди, як такої. Відсутні жодні докази про наявність причинно-наслідкового зв`язку між моральною шкодою, якщо вона була, та дефектом в телевізорі. За таких обставин позивач не довів наявності всіх елементів складу цивільного правопорушення, необхідних для відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи вищевикладене, представник ТОВ «Самсунг Електронікс Україна Компані» просить у задоволенні позовних вимог Петрова МО. Відмовити у повному обсязі.

10.10.2022 року від голови Дніпропетровської обласної громадської організації «Дніпропетровський комітет по захисту прав споживачів» на адресу суду надійшли заперечення на заяву про відшкодування витрат на правову (правничу) допомогу, відповідно до якої ОСОБА_2 просить у задоволенні заяви представника відповідача від 30.08.2022 року про відшкодування витрат на правову (правничу) допомогу подану в межах розгляду справи відмовити.

10.10.2022 року від голови Дніпропетровської обласної громадської організації «Дніпропетровський комітет по захисту прав споживачів» Радіновського Р. на адресу суду надійшли додаткові пояснення щодо компенсації моральної шкоди позивачу ОСОБА_1 .

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Заперечував проти стягнення з нього витрат, пов`язаних із наданням відповідачу правої (правничої) допомоги у розмірі 5 000, 00 грн.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. 27.02.2023 року представник відповідача звернулась до суду заяву про розгляд справи без участі представника ТОВ «Самсунг Електронікс Україна Компані».

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, враховуючи що сторона скористалась своїми процесуальними правами.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, зважаючи на наступне.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06. 2009 року за № 2 передбачено, що відповідно ст.ст. 55, 124 Конституції України та ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.ст. 12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказами відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що 24.11.2020 рок у між позивачем та відповідачем у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , був укладений договір купівлі-продажу телевізора Samsung UE4358TU7100UXU, що підтверджується гарантійним талоном та касовим чеком від 24.11.2020 року на суму 16 050,90 грн.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір - це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», або іншими документами (далі - розрахунковий документ).

Крім того, згідно п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо е пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Дія даного Закону розповсюджується на відносини між споживачами (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Факт укладання 24.11.2020 року у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , договору купівлі-продажу телевізора сторонами не оспорюється.

Позивач в позові стверджує, що з часом, в ході експлуатації придбаного телевізора почали проявлятися недоліки, зокрема, спочатку пропадало зображення, а згодом телевізор зовсім перестає функціонувати. Даний факт унеможливлює використання придбаної техніки та свідчить про її дефектність або поламку.

У зв`язку з цим ОСОБА_1 30.05.2022 року, з метою проведення діагностики та ремонту телевізора, звернувся до авторизованого сервісного центру компанії Samsung.

Згідно Акту № 01.06.1 (технічного огляду та діагностики) від 01.06.2022 року телевізору Samsung UE4358TU7100UXU, проведеними фахівцями компанії «РОМА-СЕРВІС» було встановлено наявність дефекту дисплея, запропоновано необхідність його заміни. За вказаний огляд та діагностику позивачем було сплачено 580,00 грн., що підтверджується відповідним чеком.

Посилаючись на зазначений акт, ОСОБА_1 09.06.2022 року звернувся до громадської організації «Дніпропетровський комітет по захисту прав споживачів» із зверненням про надання йому правової оцінки даної ситуації та допомоги у реалізації його законних прав та інтересів.

10.06.2022 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою-вимогою про безоплатне усунення недоліків придбаного товару в період строку експлуатації протягом 10 років та надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) незалежно від моделі з обмеженного фонду та посилаючись на ч. 9 та ч. 5 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» просив безоплатно усунути недоліки телевізора моделі Samsung UE4358TU7100UXU у 14-денний строк з наданням на цей термін телевізору аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) незалежно від моделі з обмінного фонду.

У відповідь на даний лист відповідач на адресу позивача направив лист від 24.06.2022 року, в якому, посилаючись на п. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», повідомив позивача про закінчення гарантійного строку телевізору, який встановлений тривалістю 1 рік, у зв`язку з чим вимога щодо гарантійного ремонту виробу є неможливою. Разом з цим, компанією SAMSUNG було прийняте виключне рішення, у разі підтвердження наявності недоліку товару на момент звернення до авторизованого сервісного центру та відсутності порушень експлуатації виробу, позивачеві запропоновано надати знижку на ремонт телевізора у розмірі 50%. Ця знижка діяла б навіть з урахуванням того, що ремонт телевізора позивача у такому випадку був би негарантійним. Проте, згідно матеріалів справи, позивач відмовився від запропонованої умови ремонту телевізора та не звернувся до СЦ для розгляду питання щодо надання знижки.

Суд вважає, що в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог, а саме того, що були порушенні його права як споживача.

Встановлено, що між сторонами виник спір, який стосується правовідносин, що виникли між споживачем товарів і продавцем товарів та підпадає під регулювання Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до статті 42 Конституції України, держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

За змістом положень статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відновлення становища, яке існувало до порушення і припинення правопорушення.

Позивач, звертаючись до суду з вимогами про зобов`язання безоплатно усунути недоліки телевізору моделі UE4358TU7100UXU шляхом заміни дисплея та стягнення матеріальної та моральної шкоди, посилається на порушення відповідачем п. 10 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» та посилається як на доказ виробничого дефекту на Акту № 01.06.1 (технічного огляду та діагностики) від 01.06.2022 року телевізору Samsung UE4358TU7100UXU, проведеними фахівцями компанії «РОМА-СЕРВІС».

Відповідно до статті 2 Закону України «Про захист прав споживачів», законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України (далі -ЦК України), Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів.

Законом України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон) установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до статті 1 Закону споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 4 Закону споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування.

У відповідності до п. 1 ст. 8 Закону у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Судом встановлено, шо гарантійний строк на вироби торгової марки «SAMSUNG» вказуються в гарантійних талонах на відповідний виріб і обчислюється з моменту продажу такого товару кінцевому споживачеві.

Виробник «Samsung Electronics Co.,Ltd.» встановив гарантійний строк на телевізори тривалістю 1 рік, що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту «SAMSUNG»: https://www.samsung.com/ua/support/warranty/ про гарантійний строк телевізійної техіки.

Сторонами не заперечується, що 24.11.2020 року між позивачем та ТОВ «САВ-ДСТРИБЬЮШЕН» (магазин Фокстрот), що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 64, був укладений договір купівлі-продажу телевізору Samsung UE4358TU7100UXU.

Починаючи з моменту купівлі 24.11.2020 року та до кінця травня 2022 року позивач жодного разу не звертався до відповідача ані з письмовими, ані з усними вимогами про безоплатне усунення недоліків телевізору. Взагалі протягом гарантійного строку телевізор позивачем відповідачу в ремонт не здавався, недолік відповідачу не було пред`явлено, відтак відповідач об`єктивно не знав і не міг знати про недоліки телевізора.

В період гарантійного строку не зафіксовано жодного звернення від позивача до авторизованих сервісних центрів SAMSUNG щодо ремонту телевізора.

Разом з цим, ОСОБА_1 30.05.2022 року, з метою проведення діагностики та ремонту телевізора, звернувся до авторизованого сервісного центру компанії Samsung.

Згідно Акту № 01.06.1 (технічного огляду та діагностики) від 01.06.2022 року телевізору Samsung UE4358TU7100UXU, проведеними фахівцями компанії «РОМА-СЕРВІС» встановлено дефект дисплея, запропоновано необхідність його заміни. За вказаний огляд та діагностику позивачем було сплачено 580,00 грн., що підтверджується відповідним чеком.

Таким чином, гарантій строк на телевізор сплинув 24.11.2021 року, зазначені позивачем недоліки виявлені після цього строку.

У відповідності до п. 10 ст. 8 Закону, споживач має право пред`явити виробнику (продавцю) вимогу про безоплатне усунення недоліків товару після закінчення гарантійного строку. Ця вимога може бути пред`явлена протягом установленого строку служби, а якщо такий не встановлено - протягом десяти років, якщо в товарі було виявлено недоліки (істотні недоліки), допущені з вини виробника. Якщо цю вимогу не задоволено у строки, передбачені частиною дев`ятою цієї статті, споживач має право на свій вибір пред`явити виробникові (продавцеві) інші вимоги, відповідно до частини першої цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 680 ЦК України, якщо недоліки товару виявлені покупцем після спливу гарантійного строку або строку придатності, продавець несе відповідальність, якщо покупець доведе, що недоліки товару виникли до передання йому товару або з причин, які існували до цього моменту.

Як зазначалось вище, позивач 30.05.2022 року з метою проведення діагностики та ремонту телевізора звернувся до офіційного сервісного центру компанії Samsung Запоріжжя «РОМА-СЕРВІС», за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 23.

Згідно Акту № 01.06.1 (технічного огляду та діагностики) від 01.06.2022 року телевізору Samsung UE4358TU7100UXU, проведеними фахівцями компанії «РОМА-СЕРВІС» встановлено дефект дисплея, запропоновано необхідність його заміни, згідно висновку: вартість ремонту на момент діагностики становить 12 000 грн.

Проте, жодного слова про саме виробничу несправність в Акті № 01.06.1 (технічного огляду та діагностики) від 01.06.2022 року телевізору Samsung UE4358TU7100UXU - не зазначено.

Зазначений висновок не підтверджує твердження позивача про наявність саме заводського (виробничого) дефекту, тобто вини виробника, а лише узагальнено вказує на наявність дефекту, походження якого є невідомим.

Крім того, протягом майже півтора року (що перевищує гарантійний строк телевізора) позивач не заявляв жодних претензій щодо несправності телевізора: не звертався до сервісних центрів, не заявляв жодних вимог відповідачу як продавцю чи виробнику.

Таким чином, твердження позивача щодо продажу йому телевізора з виробничим дефектом не знайшли свого підтвердження при розгляді справи.

Щодо тверджень позивача про відсутність жодного посилання на установлений строк служби у супровідній документації на телевізор, яка була надана йому як споживачеві, суд виходить з наступного.

Згідно п. 4 - 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб, зокрема, мають право на: необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця) відповідно до Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної»; відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Частиною 3 ст. 8 цього Закону регламентовано право споживача, вимоги за ч. 1 цієї статті, пред`являти на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача.

За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 15 вказаного Закону споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

Така інформація доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), визначеним відповідними нормативно-правовими актами, у тому числі технічними регламентами, або, прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування. Інформація про продукцію може бути розміщена у місцях, де вона реалізується, а також за згодою споживача доводитися до нього за допомогою засобів дистанційного зв`язку.

Зважаючи на вказане, слід звернути увагу на те, що доказів того, що інформація доведена позивачу відповідачем не в повному обсязі чи недостовірна, суду не надано, як і не доведено що саме і в якому обсязі ОСОБА_1 було роз`яснено при виборі телевізору.

В свою чергу, ч. 3 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, серед іншого, обов`язок споживача перед початком експлуатації товару уважно ознайомитись з правилами експлуатації, викладеними в наданій виробником (продавцем, виконавцем) документації на товар; в разі необхідності роз`яснення умов та правил використання товару - до початку використання товару звернутися за роз`ясненнями до продавця (виробника, виконавця) або до іншої вказаної в експлуатаційній документації особи, що виконує їх функції.

За правилами ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13, ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Враховуючи те, що не знайшов підтвердження належними та допустимими доказами факт порушення прав та законних інтересів позивача відповідачем, не доведено протиправність дій відповідача, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання ТОВ «Самсунг Електронікс Україна Компані» безоплатно усунути недоліки товару моделі Samsung UE4358TU7100UXU шляхом заміни дисплея.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Вирішуючи позов в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 580 грн. та стягнення моральної шкоди у сумі 5 000,00 грн., суд вважає також, що вказані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки вони є похідними від вищезазначених позовних вимог, в задоволенні яких судом відмовлено.

Судом не встановлено обставин, щодо наявності підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди.

Позивачем не надано, а матеріали справи не містять жодних належних і допустимих доказів про наявність підстав для відшкодування судом моральної шкоди.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 є необґрунтованими та безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Так як суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, у відповідності до положень статті 141 ЦПК України з відповідача не можуть бути стягнуті судові витрати.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, беручи до уваги, що позивач за законом був звільнений від сплати судового збору за подання цього позову до суду, в задоволені його позову відмовлено, суд вважає необхідним судові витрати зі сплати судового збору у цій справі віднести за рахунок держави.

Разом з тим, відповідачем заявлено клопотання про відшкодування йому понесених витрат на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 137 ЦПК України встановлено, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Необхідно зауважити, що ч. 6 ст. 137 ЦПК України передбачає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Разом з тим, у разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у додатковій постанові у справі № 201/14495/16-ц від 30.09.2020 року, провадження № 61-22962св19, зазначив, що підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, її розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

В судовому засіданні ОСОБА_1 та за матеріалами справи, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: ДОГО «Дніпропетровський комітет по захисту прав споживачів» заперечували проти стягнення з позивача на користь відповідача витрат, пов`язаних із наданням правової (правничої) допомоги у розмірі 5 000, 00 грн. просили відмовити представнику відповідача у задоволенні заяви від 30.08.2022 року про відшкодування витрат на правову (правничу) допомогу подану в межах розгляд у даної справи.

Разом з цим, проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді, суд приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правової (правничої) допомоги від 16.08.2022 року, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи.

Судом встановлено, що правнича допомога адвоката Борисової Д.Д. полягала у опрацюванні матеріалів наданих клієнтом, підготовки правової позиції по справі; підготовці відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 ; пошук та вивчення законодавчих та нормативно-правових актів, якими врегульовані спірні правовідносини, пошук та вивчення судової практики; наданні консультації, роз`яснень; складання клопотання про витрати на правову допомогу. Також суд враховує малозначність справи, та розгляд її в спрощеному позовному провадженні з викликом осіб.

Відповідно до постанови Верховного суду від 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, враховуючи складність справи, кількість судових засідань в яких приймав участь представник відповідача адвокат Борисова Д.Д., часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); заявлених вимог та складністю справи, суд вважає, що заявлені витрати відповідача в розмірі 5 000,00 грн. відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, а тому суд доходить висновку за доцільне стягнути з позивача витрати на правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн.

Підстав для зменшення розміру витрат, понесених на надання відповідачу правничої допомоги, враховуючи позицію сторони позивача, суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 2-5, 76-81, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Самсунг Електронікс Україна Компані», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Дніпропетровська обласна громадська організація «Дніпропетровський комітет по захисту прав споживачів», про безоплатне усунення недоліків товару в період строку експлуатації залишити без задоволення.

Компенсувати ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992, 40 грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Самсунг Електронікс Україна Компані», витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України http://og.zp.court.gov.ua/sud0818/gromadyanam/csz/.

Вступна та резолютивна частини рішення постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 28.02.2023 року.

Повний текст рішення складено 03.03.2023 року.

Суддя В.О. Макаров