Провадження № 2/761/6949/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді: Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань: Путрі Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні в місті Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Держави Україна в особі ДП «Сетам» Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У лютому 2022 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Держави Україна в особі ДП «Сетам» Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди, в якому позивачі просили відшкодувати за рахунок коштів Державного бюджету моральну шкоду в розмірі 1300000,00 грн, завдану діями ДП «Сетам» Міністерства юстиції, незаконність яких підтверджується тим, що вони мають ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст. 356 ч.1, ст. 282 ч.3 КК України.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.11.2020 р. у справі №2-4483/11 скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О., стягувач по справі - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - задоволено частково. Визнано протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитра Олександровича щодо винесення 13.05.2020 року постанови про опис та арешт 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 у виконавчому провадженні за НОМЕР_1, визнано протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитра Олександровича щодо винесення 13.05.2020 року постанови про опис та арешт 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 у виконавчому провадженні за НОМЕР_2, визнано протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитра Олександровича щодо винесення 13.05.2020 року постанови про опис та арешт 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 у виконавчому провадженні за НОМЕР_3.

Позивачі зазначають, що належна їм квартира за адресою: АДРЕСА_1 підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Між тим, приватний виконавець вчиняє заходи щодо проведення виконавчих дій, спрямованих на примусове виконання рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 22.07.2013, та виніс 13.12.2021 р. постанови про опис та арешт майна (коштів) позивачів, 24.12.2021 р. постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Вказані дії приватного виконавця, на думку позивачів, підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 ч.1 КК України, та злочину, передбаченого ст. 382 ч.3 КК України.

Крім цього, аукціони з реалізації нерухомого майна, яке належить фізичним особам та перебуває у іпотеці за споживчими кредитами, не проводять. Однак, ДП «Сетам» Міністерства юстиції України всупереч Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», повідомив позивачів про реалізацію предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону 15.07.2022 р.

На звернення позивачів Міністерство юстиції України повідомило про зупинення торгів за лотом відносно житла, яке належить позивачам.

Вказаними діями щодо намагання реалізації предмета іпотеки на електронних торгах, заподіяно моральну шкоду позивачам, яку вони оцінили в 1300000,00 грн.

У відзиві на позов представник відповідача заперечує щодо його задоволення, зазначає, що до повноважень організатора торгів не входить перевіряти законність дій виконавця щодо передачі майна на реалізацію, підстави для зупинення торгів з реалізації майна позивачів на підставі п. 5-2 Прикінцевих положень Закону України «Про іпотеку». Звертає увагу, що 22.06.2022 р. були зупинені торги на підставі п. 4 наказу МЮУ від 10.06.2022 р. №2343/5, оскільки виставлене на аукціон арештоване майно знаходиться на території активних бойових дій. Вважає, що позивачами не надано доказів заподіяння моральної шкоди, не обґрунтовано, в чому вона полягає, та які негативні наслідки для них настали.

Учасники процесу в судове засідання не з`явились, своїх представників не направили, подали клопотання про розгляд справи без їх участі,

За приписами ч. 1 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.04.2023 р. відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 04.07.2023 р. закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 13 ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Позивачі звернулись до суду з даним позовом, оскільки ДП «Сетам» Міністерства юстиції України всупереч Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» намагалось реалізувати предмет іпотеки на електронних торгах, чим було заподіяно моральну шкоду позивачам, яку вони оцінили в 1300000,00 грн.

Судом встановлено, що в провадженні приватного виконавця Куліченка Д.О. перебуває виконавче провадження НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа №4483/11 від 25.05.2016 р. щод боржника ОСОБА_1 про звернення стягнення на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.11.2020 р. у справі №2-4483/11 скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О., стягувач по справі - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - задоволено частково. Визнано протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитра Олександровича щодо винесення 13.05.2020 року постанови про опис та арешт 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 у виконавчому провадженні за НОМЕР_1, визнано протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитра Олександровича щодо винесення 13.05.2020 року постанови про опис та арешт 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 у виконавчому провадженні за НОМЕР_2, визнано протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитра Олександровича щодо винесення 13.05.2020 року постанови про опис та арешт 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 у виконавчому провадженні за НОМЕР_3.

В рамках виконавчого провадження НОМЕР_2, 13.12.2021 р. винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника ОСОБА_1 - 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а 24.12.2021 р. винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання з метою надання звіту щодо ринкової вартості (оцінки) арештованого майна, яке належить ОСОБА_1 .

Згідно листів ДП «Сетам» від 22.06.2022 р. кожного з позивачів було повідомлено щодо реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону: реєстраційний номер лотів- 513476 (уцінено лот 508767), 513478 (уцінено лот 5087767), 513475 (уцінено лот 508782); відомості про предмет іпотеки: 1/3 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; день та час проведення аукціону: 15.07.2022 р. о 09:00 год; початкова ціна - 172805,00 грн.

Вказані електронні торги 513478, 513475, 513476 були зупинені на підставі абз.1 п.4 наказу МЮУ від 10.06.2022 р. №2343/5 «Деякі питання примусової реалізації арештованого майна у виконавчому провадженні в період воєнного стану», що підтверджується актом про зупинення електронних торгів від 22.06.2022 р.

Інформація щодо зупинення електронних торгів вбачається також з відповіді Міністерства юстиції України від 01.08.2022 на скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 вказаної Постанови).

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (постанова Верховного Суду від 21.04.2021 р. у справі № 308/3695/17).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року в справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) зроблено висновок, що, виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому, як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

З огляду на вищевикладене, закон пов`язує виникнення права на компенсацію моральної шкоди з випадками порушення прав особи.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Приписами ст. 1174 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Для відшкодування шкоди за правилами ст.ст. 1173, 1174 ЦК України необхідно довести такі факти:

а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо особа, яка заподіяла шкоду, не була уповноважена на такі дії;

б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом ст. 1173 ЦК України завдана шкода відшкодовується в повному обсязі;

в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки особи, яка заподіяла шкоду.

Наявність сукупності всіх вищезазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. При цьому, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою полягає у тому, що наслідки у вигляді шкоди настають лише в результаті неправомірної поведінки відповідача, і є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки тієї особи, яка заподіяла шкоду.

За таких обставин саме на позивача покладається обов`язок довести обґрунтованість своїх вимог, а саме, наявність шкоди, протиправність поведінки того, хто заподіяв шкоду, та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою, і для настання цивільно-правової відповідальності відповідача за заподіяння матеріальної шкоди позивачеві необхідно довести наявність усієї сукупності вищезазначених ознак складу цивільного правопорушення, які необхідні для відшкодування шкоди в порядку ст. 1173 ЦК України, тоді як відсутність хоча б однієї з цих ознак виключає настання відповідальності.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18).

Між тим, позивачами не доведено належними та допустимими доказами неправомірність поведінки ДП «Сетам» (жодним судовим рішенням вказаного не встановлено), наявність шкоди (з огляду на зупинення торгів самим відповідачем), причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, як і не обґрунтовано розмір моральної шкоди, які позивачі оцінили в 1300000,00 грн.

Недоведеність вказаних обставин у розумінні статей 1173, 1174 ЦК України без установлення усіх складових елементів, необхідних для цивільно-правової відповідальності свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене вище, а також те, що позивачами не було доведено належними та допустимими доказами в розумінні ЦПК України обставин, на які вони посилаються, підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування шкоди, суд не вбачає.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 22, 23, 1173, 1174 ЦК України, ст.ст 12, 76, 77, 78, 79, 81, 89, 265, 268, 273, 352, 354-355, п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

відмовити в повному обсязі в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Держави Україна в особі ДП «Сетам» Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , АДРЕСА_1

Відповідач: Держава Україна в особі ДП «Сетам» Міністерства юстиції України, м. Київ, вул. Стрілецька, 4-6,

Повне рішення виготовлено 04.09.2023

Суддя: Андрій Анатолійович Осаулов