Справа № 336/1942/23
Пр. № 2/336/1256/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щаслива О.В., перевіривши виконання вимог ст. ст. 175-178 ЦПК України за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Запорізької міської ради, Михайлівської сільської ради, ОСОБА_3 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом.

Вивчивши зміст позову та доданих до нього документів, суддя доходить висновку, що справа не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, виходячи з такого.

Статтею 27 ЦПК України, відповідно до якої позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом, встановлена загальна територіальна підсудність.

Винятки з загального правила, про які йдеться у наведеній статті, внормовані, зокрема статтею 30 ЦПК України, за змістом якої позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини (виключна підсудність).

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Як вбачається з матеріалів позову, вимоги позивачів полягають в проханні визнати за ними право власності в порядку спадкування, в тому числі на майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» спори, пов`язані із захистом права власності та інших речових прав, розглядаються судами відповідно до визначеної процесуальним законом юрисдикції. Відповідно до частини першої статті 114 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) позови, що виникають з приводу захисту права власності та інших речових прав на нерухоме майно пред`являються за місцем знаходження майна або основної його частини (виключна підсудність). Недотримання правил підсудності тягне за собою повернення заяви позивачеві, про що постановляється ухвала.

Зазначені роз`яснення узгоджуються з положеннями п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», за якими виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

З огляду на наведені норми цивільного процесуального закону та роз`яснення постанов Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ спір, предметом якого є право, що пов`язане із нерухомим майном, відноситься до виключної підсудності, інших процесуальних підстав для звернення за судовим захистом саме до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя позивач не зазначає, тому в даному випадку застосуванню підлягають положення ч. 1 ст. 30 ЦПК України.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Верховний Суд в постанові від 10.10.2019 в справі № 61-14226св19 вказав на те, що у разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватись правила виключної підсудності.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 10.04.2019 р. у справі №638/1988/17.

Отже, як вбачається із предмету позову, вимоги позивача нерозривно пов`язані з нерухомим майном, а саме: з будинком АДРЕСА_1 та з земельною ділянкою під цим будинком.

І хоча предметом позову є також і право на будинок АДРЕСА_2 , чия адреса охоплюється юрисдикцією Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, суддя не вбачає підстапв для відкриття провадження, виходячи з таких міркувань.

Означений випадок врегульований частиною 1 ст. 30 ЦПК України, у відповідності до якої пов`язані між собою позовні вимоги, пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, розглядаються за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

І так як сукупна вартість будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки під цим будинком у відповідності до висновку про ринкову вартість нерухомого майна майже втричі перевищує вартість будинку в Шевченківському районі м. Запоріжжя (185 583 грн. 76 коп. порівняно з 64 697 грн. 25 коп.), справу в розумінні ч. 1 ст. 30 ЦПК України належить розглядати Вільнянському районному суду Запорізької області, юрисдикцією якого охоплюється місцерозташування нерухомих об"єктів, чия вартість є більшою, ніж вартість будинку АДРЕСА_2 .

Пунктом 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

У зв"язку з викладеним суддя знаходить за необхідне означений позов передати за підсудністю до Вільнянського районного суду Запорізької області.

Керуючись статтями 30-32, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Запорізької міської ради, Михайлівської сільської ради, ОСОБА_3 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та визнання права власності в порядку спадкування за законом передати за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Вільнянського районного суду Запорізької області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Щаслива