Справа № 683/1370/23
05 червня 2023 року м. Старокостянтинів
Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючої - судді Сагайдак І.М.
секретаря Повзун С.В.
розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №683/1370/23, 2/683/583/2023 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку суброгації,
в с т а н о в и в:
У квітні 2023 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» (далі -ПрАТ «СК «Уніка») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, ПрАТ «СК «Уніка» зазначає, що 29 липня 2019 року між ним і ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування на транспорті №370021/4057/0000005, за яким позивач застрахував майнові інтереси останньої, пов`язані з експлуатацією автомобіля «BMW X5», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2020 року у вказаній дорожньо-транспортній пригоді винним визнано ОСОБА_1 .
На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
На вимогу позивача від 07 липня 2020 року ОСОБА_1 відмовився відшкодувати шкоду у досудовому порядку.
В судове засідання представник позивача ПрАТ «СК «Уніка» - Афанасьєв С.В. не з`явився, натомість подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, у якому також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та просить їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв та клопотань не подавав.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 05 червня 2023 року постановлено провести по справі заочний розгляд.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 29 липня 2019 року між ПрАТ «СК «Уніка» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування на транспорті №370021/4057/0000005, згідно з яким ПрАТ «СК «Уніка» взяло на себе зобов`язання у період з 30 липня 2019 року по 29 липня 2020 року сплатити страхове відшкодування у разі настання страхового випадку із застрахованим автомобілем «BMW X5», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , зокрема, внаслідок пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді.
Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 червня 2020 року, яка набрала законної сили 26 червня 2020 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
ОСОБА_2 звернулась до позивача із заявою про відшкодування шкоди.
На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як водія автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , не була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується відповідним витягами з сайту МТСБУ щодо перевірки чинності полісів внутрішнього та міжнародного страхування.
На вимогу позивача від 07 липня 2020 року ОСОБА_1 в добровільному порядку завдану шкоду не відшкодував.
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.
Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст.1166 ЦК України).
Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір: підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
На підставі п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно з ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п.1 ч.2 ст.22 ЦК України).
Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Доказами наявності у позивача, як страховика, права вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди, є договір страхування і документ, який підтверджує виплату страхового відшкодування.
Відповідно до ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ст.980 ЦК України та ст.4 Закону України «Про страхування», предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду.
переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, такий перехід права вимоги є суброгацією.
Виходячи з вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів.
У постанові Верховного Суду від 06 липня 2018 року у справі №924/675/17 зроблено висновок про те, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру, виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.
За встановлених обставин суд вважає, що акт огляду транспортного засобу №00353560 від 30 квітня 2020 року, ремонтна калькуляція від 13 травня 2020 року та рахунок на оплату №8 від 12 травня 2020 року, виданий ТОВ «Катрін Транс Груп», яке здійснило ремонт автотранспортного засобу, є належними та достатніми доказами, які підтверджують дійсний розмір завданої шкоди автомобілю «BMW X5», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та витрат, які були понесені на його відновлювальний ремонт.
Відповідна сума, з урахуванням податку на додану вартість, була перерахована на рахунок спеціалізованого підприємства, що здійснювало ремонт пошкодженого автомобіля, обсяг та вартість робіт за який між страховиком та потерпілою було погоджено.
При розподілі судових витрат, суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно яких судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено у повному обсязі, тому з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 2684 грн.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 82, 141, 280-282 ЦПК України, суд
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .
Текст рішення складено 12 червня 2023 року.
Суддя: