У Х В А Л А

Справа № 609/307/23

2-о/609/31/2023

01 травня 2023 року суддя Шумського районного суду Тернопільської області Катерняк О.М., ознайомившись із матеріалами заяви ОСОБА_1 , де заінтересованими особами є: Кременецька районна військова адміністрація в особі архівного відділу Кременецької РДА, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Шумський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про встановлення факту родинних відносин та встановлення факту належності правовстановлюючих документів,-

ВСТАНОВИЛА:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася в Шумський районний суд Тернопільської області із заявою про встановлення факту родинних відносин та встановлення факту належності правовстановлюючих документів.

Ознайомившись із матеріалами заяви, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, вважаю, що заяву слід залишити без руху з наступних підстав.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого, зокрема, розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до ч. 3 ст. 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Частиною 2 статті 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документа суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Заявником у справах про встановлення факту належності правовстановлюючого документа може бути особа власник правовстановлюючого документа. Заінтересованими особами є особи, взаємовідносини яких із заявником залежать від обставин, що підлягають встановленню і можуть вплинути на їх права й обов`язки.

Статтею 318 ЦПК України передбачено, що у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Однак заявницею не зазначено яким чином пов`язані між собою факти, які вона просить встановити, а саме: встановлення факту родинних відносин та встановлення факту належності правовстановлюючих документів.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 3 Постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту форми позовної заяви, так і вимогам щодо змісту такої заяви, передбаченим ЦПК України. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків.

За змістом діючого законодавства суди встановлюють юридичні факти тільки у разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів. І тільки у разі наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту, такий факт може встановити суд у порядку окремого провадження.

Всупереч зазначеним вимогам заявницею до заяви не долучено доказів, а також відсутнє посилання на них на підтвердження того, що до пред`явлення заяви до суду вона зверталася до юридичної особи та/або його правонаступників за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але їй в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови, а у разі ліквідації, банкрутства, припинення юридичної особи - архівних документів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до п. 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) із посиланням на номер і дату цих документів.

Згідно з п. 12 Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Натомість, заявницею до заяви не додано доказів про неможливість внесення виправлень до документів, а саме трудової книжки НОМЕР_1 , стосовно якої заявник також просить встановити факт її належності та не зазначено причини, у зв`язку з якими підприємство за останнім місцем роботи ОСОБА_1 не може самостійно внести виправлення у трудову книжку, чи зверталася заявник до них із такою вимогою, як і не зазначено доказів такої відмови.

Відтак, подана ОСОБА_1 заява не відповідає вказаним вимогам закону, оскільки звертаючись до суду із даною заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, заявницею в прохальній частині заяви не конкретизовано своєї вимоги, до заяви не додано доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідку про неможливість відновлення втрачених документів чи внесення до них виправлень.

Крім того, до заяви як додатки долучені документи, які є нечитабельні, а саме: свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , окремі сторінки (6, 7, 8, 9) трудової книжки, а відтак позбавляє суд належним чином оцінити дані докази.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Як вказується у ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Проте, заявником надано нечитабельні копії свідоцтва про народження та трудової книжки.

Згідно з п.5.21 Національних стандартів України Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003, текст документу повинен містити інформацію, заради зафіксування якої було створено документ. Відповідно до п. 4.1. цього стандарту, документ повинен містити (п. 20) - текст документа, який є головним елементом документу. Іншими словами, документ, що надається, повинен мати текст, який можливо дослідити та який несе певний зміст.

Відповідно до правил ЄСПЛ встановлено певні вимоги до документів, зокрема, відповідно до Пояснювальної нотатки для осіб, які бажають звернутися до Європейського суду з прав людини, вимоги до поданих копій: текст повинен бути зрозумілим і читабельним; копії повинні бути повними (всього документу).

Тому, заявниці ОСОБА_1 необхідно долучити до матеріалів позовної заяви належним чином виготовлені копії (ксерокопії) вищевказаних документів.

Відповідно до ч. 9 ст.10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Враховуючи те, що глава 6 «Розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» ЦПК України не містить норм, що регулюють наслідки недотримання форми та змісту заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суд дійшов висновку за можливе застосувати аналогію закону та відповідно до статті 185 ЦПК України заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, залишити без руху.

З огляду на викладене, підстави для відкриття провадження у справі за поданою заявою відсутні, вона підлягає залишенню без руху.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 10, 175, 177, 185, 258-261, 293-294, 315, 318ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву ОСОБА_1 , де заінтересованими особами є: Кременецька районна військова адміністрація в особі архівного відділу Кременецької РДА, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Шумський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про встановлення факту родинних відносин та встановлення факту належності правовстановлюючих документів - залишити без руху, надавши заявниці строк десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених в мотивувальній частині ухвали недоліків.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути її заявнику зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Ухвала суду складена та підписана 01 травня 2023 року.

Суддя: О. М. Катерняк