Справа № 309/1437/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 травня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідачки Готри Т. Ю.,

суддів Кондора Р. Ю., Мацунича М. В.,

за участю секретаря судового засідання Зубашкова М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення моральної та матеріальної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представниця - адвокатеса Іляшкович Наталія Василівна, на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 01 грудня 2021 року, повне судове рішення складено 10.12.2021, ухвалене суддею Довжанином М. М.,

у с т а н о в и в:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення завданої матеріальної і моральної шкоди.

Позов обгрунтували тим, що 16 грудня 2020 року приблизно о 15:30 год відповідач, без відома і дозволу власників, самовільно демонтував металевий паркан, який огороджував земельну ділянку ОСОБА_1 шляхом зрізання ланки заповнення огорожі та її стовпів із труб. Після чого ОСОБА_2 викликала поліцію і, як наслідок, відносно ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 051480 від 18.12.2020 за ст. 186 КУпАП.

Зазначали, що відповідно до постанови адміністративної комісії Горінчівської сільської ради № 1 від 17.02.2021 відповідача визнано винним у вчиненні цього адміністративного правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. При цьому ОСОБА_3 визнав факт учинення ним даного адміністративного правопорушення.

Згідно з актом обстеження їх дворогосподарства АДРЕСА_1 від 08.04.2021 та зведеного кошторисного розрахунку станом на 10.04.2021, складених ТОВ «Ріалті-О», сума витрат на виконання ремонтно-будівельних робіт по відновленню огорожі території, пошкодженої власником сусіднього дворогосподарства, складатиме 7 946,00 гривень.

Так, ОСОБА_1 є спадкоємицею майна свого брата ОСОБА_4 , який помер ще ІНФОРМАЦІЯ_1 . До дня смерті спадкодавця ОСОБА_4 , йому належав житловий будинок по АДРЕСА_2 та належала на праві власності земельна ділянка для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1000 га за цією ж адресою, а також земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,2000 га по АДРЕСА_1 .

Ці земельні ділянки були передані ОСОБА_4 безкоштовно у приватну власність рішенням 16-ої сесії Горінчівської сільської ради XXII скликання від 29.12.1997 на підставі земельно-кадастрової документації та були відведені у натурі (на місцевості) і закріплені межовими знаками. Отже, було встановлено чіткі межі між суміжними землекористувачами, в тому числі і межа між земельними ділянками ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Із того часу обидві ці земельні ділянки сторонами використовувалися за цільовим призначенням, спору щодо порушення меж землекористування не виникало.

Зауважували і те, що внаслідок даного конфлікту та незаконних дій відповідача, вони перенесли психологічні навантаження, які призвели до погіршення стану їхнього здоров`я і загострення хронічних захворювань. Так, ОСОБА_2 страждає на тиреотоксикоз з дифузним зобом, що призводить до ускладнень у вигляді хронічної фібриляції передсердь, а тому їй протипоказані будь-які психічні та психологічні порушення. Як наслідок, вона перебувала на стаціонарному лікуванні з 19.02.2021 по 26.02.2021 і понесла витрати на ліки в розмірі 1 447,49 гривень. А ОСОБА_1 є особою похилого віку, а відтак їй протипоказані емоційні перенавантаження, що підтверджується довідкою КНП Хустський ЦПМСД № 82 від 17.04.2021.

Стверджували, що, крім завдання їм відповідачем матеріальної шкоди внаслідок неправомірних дій, ним також спричинено їм і моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, негативних змін у їхньому житті, зокрема, щоденних думок і спогадів про наслідки психотравмуючої події, страху можливого повторення подій, тривоги, емоційної напруги, нервозності, дратівливості, порушення сну і неприємних сновидінь тощо. А тому враховуючи ступінь вини відповідача, характер учиненого ним правопорушення та заподіяної шкоди, вважали розумним, виваженим та справедливим стягнення з нього на їх користь спричинену моральну шкоду в розмірі по 15 000 грн кожній.

Посилаючись на наведені вище обставини просили суд стягнути з ОСОБА_3 на їх користь завдану матеріальну шкоду (збитки) у розмірі 9 393,49 грн, із яких 7 946,00 грн витрати на виконання ремонтно-будівельних робіт по відновленню огорожі і 1 447,49 грн витрати на лікування, а також спричинену їм моральну шкоду у розмірі 30 000 гривень.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 01 грудня 2021 року у задоволенні цього позову ОСОБА_1 і ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням суду позивачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діють представники - адвокатеса Іляшкович Н.В. і ОСОБА_2 , подала на нього апеляційну скаргу внаслідок його незаконності та необґрунтованості через порушення судом норм матеріального і процесуального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Скарга загалом мотивована тими же доводами, які наведені в позовній заяві й яким місцевим судом не надано належної оцінки, а також тим, що судом належним чином не враховано про перевищення повноважень органом місцевого самоврядування під час прийняття рішення від 05.11.2020 про зобов`язання ОСОБА_2 демонтувати самовільно встановлену огорожу, оскільки за змістом ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська рада не вправі вирішувати питання щодо демонтажу будь-яких споруд, а відтак у ОСОБА_2 і не виникло обов`язку виконувати це рішення органу місцевого самоврядування. Водночас відповідач не мав права самостійно демонтувати паркан, а тому його дії не є законними.

Зазначала, що не є обґрунтованим і висновок суду про неналежний доказ - зведений кошторисний розрахунок і локальний кошторис, виконаних інженером будівельником ОСОБА_5 , щодо вартості матеріалів і робіт, які необхідно здійснити для відновлення паркану, та щодо складення їх не експертом, а оцінювачем, оскільки такі є належними доказами.

Указувала і на помилковість висновків суду, що відповідно до світлин паркан після демонтажу не був знищений повністю і його можна відновити з тих же матеріалів, оскільки стовпи були відрізані від бетонної основи, чим зменшено їхню довжину, а ланки заповнення були частково пошкоджені, а тому потребують повної заміни, що підтверджено спеціалістом у акті від 08.04.2021.

З огляду на наведене вище апелянтка ОСОБА_1 просила оскаржене рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги її та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_3 , в інтересах якого діє представник - адвокат Лукачко І.Й., посилався на її безпідставність і надуманість, просив у задоволенні такої відмовити, а оскаржене рішення суду залишити без змін.

У судовому засіданні представники апелянтки (позивачки) ОСОБА_1 - адвокатеса Іляшкович Н.В. та ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали з підстав наведених у ній, просили таку задовольнити, оскаржене рішення суду скасувати та позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Лукачко І.Й. у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечив із підстав наведених у відзиві на неї, просив таку залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідачку, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

У цій справі рішення місцевого суду позивачкою ОСОБА_2 в апеляційному порядку не оскаржене. Водночас вимогою апеляційної скарги позивачки ОСОБА_1 є скасування цього рішення у цілому та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову повністю, тобто і щодо іншого учасника справи - позивачки ОСОБА_2 , проте апелянтка (позивачка) ОСОБА_1 не управі зі власної ініціативи і без відповідних на те повноважень просити апеляційний перегляд даного рішення суду відносно іншої позивачки у справі ОСОБА_2 . Відтак це рішення суду в частині щодо вирішення позовних вимог ОСОБА_2 , відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, апеляційним судом не переглядається.

За таких обставин предметом і межами апеляційного розгляду є оскаржене рішення суду щодо вирішення позовних вимог лише ОСОБА_1 .

Судом установлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 051480 від 18.12.2020, складеного на відповідача ОСОБА_3 , 16 грудня 2020 року приблизно о 15:30 год по вул. Борканюка у с. Горінчево ОСОБА_6 (!) самовільно без відома та дозволу ОСОБА_2 зрізав металевий паркан, чим учинив правопорушення, передбачене ст. 186 КУпАП. Як видно з цього протоколу потерпілою є тільки ОСОБА_2 , якій і завдано матеріальної шкоди (а.с.9).

Листом Хустського відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області від 21.12.2020 за № 16728/106/28-1/2020 ОСОБА_2 повідомлено про те, що її повідомлення (ЖЄО № 8851 від 16.12.2020) з приводу самовільних і неправомірних дій ОСОБА_3 розглянуто, в його діях наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 186 КУпАП, та ОСОБА_3 притягнуто до відповідальності за цією статтею (а.с.10).

Постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Горінчівської сільської ради від 17.02.2021 за № 1 ОСОБА_3 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 186 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (а.с.11,12).

Відповідно до акту обстеження дворогосподарства АДРЕСА_1 від 08.04.2021, зведеного кошторису розрахунку ремонтно-будівельних робіт по відновленню огорожі земельної ділянки дворогосподарства, локального кошторису, виконаних ТОВ «РІАЛТІ-О», вартість необхідних матеріалів і робіт по відновленню огорожі становить 7 946,00 гривень (а.с.13-17).

Із архівного витягу з рішення 16-ої сесії Горінчівської сільської ради 12-го скликання від 29.12.1997 видно, що ОСОБА_4 (братові позивачки ОСОБА_1 ) передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,30 га за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.21).

Згідно з довідкою Хустської державної нотаріальної контори Закарпатської області від 01.12.2020 за № 391/0130 про коло спадкоємців за померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , то спадкоємицею майна є його сестра ОСОБА_1 . Довідка видана для виготовлення технічної документації на земельну ділянку належної спадкодавцю та для подальшої реєстрації права власності (а.с.22).

Як убачається з рішення 34-ої сесії 7-го скликання Горінчівської сільської ради Хустського району Закарпатської області від 05.11.2020, то розглянувши заяву ОСОБА_3 і ОСОБА_8 , відповідно, мешканців буд. АДРЕСА_3 про самовільне установлення огорожі на дорозі ОСОБА_2 , взявши до уваги акт обстеження, сільська рада вирішила зобов`язати ОСОБА_2 , мешканку буд. АДРЕСА_1 провести демонтаж самовільно встановленої нею огорожі, яка перешкоджає вільному заїзду особистого та спецтранспорту (швидка допомога, пожежна) до дворогосподарств по АДРЕСА_1 . У випадку невиконання нею цього рішення в установлений термін, слід провести демонтаж самовільно встановленої огорожі (а.с.37).

Із наданого в суді апеляційної інстанції представницею позивачки ОСОБА_1 - адвокаткою Іляшкович Н.В. витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку видно, що лише 28 січня 2022 року зареєстровано за кадастровим номером :01:003:0440 земельну ділянку площею 0,2000 га по АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 30.12.2021.

Як слідує з витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, то зазначена вище земельна ділянка за кадастровим номером :01:003:0440 зареєстрована 21 грудня 2022 року (після ухвалення судом першої інстанції рішення від 01 грудня 2021 року) на праві приватної власності за померлим ОСОБА_4 . Цей витяг також надано адвокаткою Іляшкович Н.В. в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частин перших статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

На переконання колегії суддів, матеріалами справи підтверджено, що дана металева огорожа не належала на праві власності ОСОБА_1 , як і не належала вона їй у порядку спадкування (спадкових прав) за померлим братом ОСОБА_4 , оскільки таку огорожу було самовільно встановлено іншою позивачкою ОСОБА_2 , що утруднило вільному заїзду особистого та спецтранспорту (швидка допомога, пожежна) до дворогосподарств по АДРЕСА_1 , що підтверджується рішенням 34-ої сесії 7-го скликання Горінчівської сільської ради Хустського району Закарпатської області від 05.11.2020, яким і було зобов`язано саме ОСОБА_2 у місячний термін її демонтувати, а в разі не демонтажу в цей строк, провести її демонтаж. Це рішення органу місцевого самоврядування ні ОСОБА_2 , ні ОСОБА_1 в установленому законом порядку не оскаржували, воно не є скасованим, а тому довід апеляційної скарги щодо його незаконності, який ґрунтується на власних судженнях апелянтки, є безпідставним.

Водночас колегія суддів зауважує, що з позовної заяви та інших матеріалів справи, зокрема, архівного витягу з рішення сільради від 29.12.1997, витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку вбачається, що померлому ОСОБА_4 , спадкоємицею якого є ОСОБА_1 , належало домоволодіння АДРЕСА_2 . Заразом із листа органу поліції від 21.12.2020, рішення сільської ради від 05.11.2020 слідує, що мешканкою домоволодіння АДРЕСА_1 є інша позивачка ОСОБА_2 і саме за цим домоволодінням № 13 складався ТОВ «РІАЛТІ-О» акт обстеження пошкодженого паркану.

Також апеляційний суд звертає увагу і на те, що лише ОСОБА_2 визнано потерпілою особою, якій адміністративним правопорушенням, учиненим відповідачем і завдано шкоди, про що свідчать зазначені вище протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 051480 від 18.12.2020, звернення тільки ОСОБА_2 до поліції і відповідь Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області від 21.12.2020 за № 16728/106/28-1/2020 адресована саме ОСОБА_2 .

Матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 є потерпілою особою, якій завдано шкоди вчиненим відповідачем адміністративним правопорушенням, передбаченого ст. 186 КУпАП.

Отже, на переконання колегії суддів, позивачкою (апелянткою) ОСОБА_1 не доведено належність їй цієї металевої огорожі, вона не є потерпілою особою в даному адмінправопорушенні вчиненому відповідачем, а відтак їй не могло бути через демонтаж огорожі заподіяно ОСОБА_3 ані матеріальної шкоди /збитків/, ані, як наслідок, моральної шкоди через не порушення її прав. Як уже зазначалося вище, інша позивачка ОСОБА_2 рішення місцевого суду про відмову в задоволенні її позовних вимог в апеляційному порядку не оскаржила та її позовні вимоги не є предметом апеляційного перегляду справи.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України).

Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, апеляційний суд доходить висновку, що позивачка ОСОБА_1 не довела належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності достатніми доказами свої вимоги, які не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів уважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону і фактичних обставинах справи та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції в межах апеляційного розгляду справи, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Оскаржене рішення місцевого суду в межах апеляційного перегляду є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 362 грн (а.с.78) слід покласти на апелянтку - позивачку ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представниця - адвокатеса Іляшкович Наталія Василівна, залишити без задоволення.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 01 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі тридцяти днів із дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 червня 2023 року.

Суддя-доповідачка

Судді