Справа № 744/382/23
Провадження № 2/744/103/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2023 року в місті Семенівка Чернігівської області Семенівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Гнипа О. І.,

при секретарі Висоцькій Т. П.,

розглянувши цивільну справу № 744/382/23 за позовом

представника позивача: Добровольської Олени Сергіївни

в інтересах

позивача: ОСОБА_1

до

відповідача: Семенівської міської ради Чернігівської області

про

вимоги позивача: визнання права приватної власності на земельну ділянку,

за участі

третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області; Семенівської державної нотаріальної контори Чернігівської області,

у відкритому підготовчому судовому засіданні, проведеному за відсутності позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , а також за неприсутності представника відповідача та представників всіх третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, -

В С Т А Н О В И В :

За позовом сторона позивача з урахуванням уточнених позовних вимог просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :09:010:0004, площею 4,15 га, яка розташована на території Семенівської міської ради Чернігівської області та належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 матері позивача ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 088786, обґрунтовуючи тим, що позивач є претендентом щодо прав згаданої особи, котрі не можливо належним чином оформити як спадкові нотаріальним шляхом.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та представник позивача, адвокат Добровольська Олена Сергіївна, не прибули, подали суду письмові відомості про розгляд справи за їх відсутності, за змістом яких позов підтримали та просили його задовольнити.

Представник відповідача, Семенівської міської ради Чернігівської області, міський голова Деденко Сергій Іванович, у судове засідання не прибув, відзиву не подав, але подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, за змістом якої позов згаданим відповідачем визнається повністю.

Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, у судове

засідання не прибув, був повідомлений належним чином про час та місце судового засідання.

Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Семенівської державної нотаріальної контори Чернігівської області, державний нотаріус Доля Наталія Миколаївна, у судове засідання також не прибула, була повідомлена належним чином про дату, час та місце судового розгляду, подала до суду письмову заяву із зазначенням даних, що після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 спадкова справа не заводилася. В заяві також зазначено про не дотримання, на думку державного нотаріуса, досудового порядку врегулювання спору, а саме необхідності подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Також, на переконання представника третьої особи, втрата державного акта на право власності на земельну ділянку не є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії, оскільки нотаріус має право користуватися інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, якщо таке право на земельну ділянку було зареєстроване за спадкодавцем.

Представник відповідача ОСОБА_2 подала до суду письмову заяву з висловленням правової позиції сторони позивача стосовно заяви, поданої державним нотаріусом Долею Н. М., зазначивши про те, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 Цивільного Кодексу України). Цивільним кодексом України передбачений, серед іншого, спосіб захисту цивільних прав та інтересів - визнання права. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Питання обов`язкового досудового врегулювання спору у 2002 році було предметом розгляду Конституційного Суду України у справі №1-2/2002. На момент розгляду цієї справи ст. 136 Цивільного процесуального кодексу України передбачала як підставу для відмови у прийнятті заяв у цивільних справах недодержання особою, що звернулась до суду, "встановленого законом для даної категорії справ порядку попереднього позасудового вирішення справи". Конституційний Суд України у своєму рішенні від 09.07.2002 зазначив, що можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту, в тому числі досудового врегулювання спору. Обов`язкове досудове врегулювання спорів, яке виключає можливість прийняття позовної заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя, порушує право особи на судовий захист. Обрання певного засобу правового захисту, в тому числі й досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом обов`язкового досудового врегулювання спору обмежує можливість реалізації права на судовий захист. Звичайно, слід враховувати, що редакція ст. 124 Конституції України у 2002 році не містила застереження щодо можливого встановлення законом обов`язкового досудового врегулювання. Тим не менш, наведені вище висновки Конституційного Суду України застосовуються Верховним Судом й після внесення відповідних змін до Основного закону. У 2016 році, надаючи висновок щодо відповідності законопроекту про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя), Конституційний Суд України у пункті 3.2.1. висновку зазначив, що закріплення в Конституції України положення щодо можливого визначення в законі обов`язкового досудового порядку врегулювання спору є додатковим засобом правового захисту особи, який не позбавляє її можливості надалі звернутися до суду.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за потрібне вирішити позов за наступних установлених судом обставин.

У справі з`ясовано, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 яка, поряд з іншим, за життя мала у власності земельну ділянку площею 4,15 га, котра розташована на території Семенівської міської ради Чернігівської області та належала померлій ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 088786. Права власності на згадану земельну ділянку, на даний час ні за ким не визнані й ніким не успадковані. У позивача є істотні складнощі з оформленням прав на цю земельну ділянку.

Указані обставини підтверджуються даними позовної заяви (а. с. 2-3) та відомостями письмових доказів, зокрема:

копії свідоцтва про смерть ОСОБА_3 (а. с. 9);

копії витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а. с. 14).

Виходячи з цього, суд переконаний у необхідності повного задоволення позову, зважаючи також ще й на те, що відповідачем позов визнається повністю.

За встановлених у справі обставин у суду немає правових перешкод для ухвалення рішення на користь позивача з визнанням відповідних прав власності за позивачем на підставі п. «а» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України.

Ухвалюючи дане рішення, суд відхиляє приведені вище доводи представника третьої особи із приводу того, що втрата державного акта на право власності на земельну ділянку не є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії, позаяк вчинення нотаріальної дії на підставі тільки одних відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно без наявності правовстановлюючих документів може бути ризикованою практикою, зважаючи на певну вірогідність присутності у відповідному реєстрі даних, які можуть там опинитися через діяння різноманітних інших сторонніх осіб.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов представника позивача Добровольської Олени Сергіївни в інтересах ОСОБА_1 до Семенівської міської ради Чернігівської області про визнання права приватної власності на земельну ділянку, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області; Семенівська державна нотаріальна контора Чернігівської області, - задовольнити повністю з усіх заявлених вимог.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :09:010:0004, площею 4,15 га, яка розташована на території Семенівської міської ради Чернігівської області та належала за життя померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 088786.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання згідно даних позову: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Семенівська міська рада Чернігівської області, місцезнаходження: вулиця Червона Площа, будинок 6, місто Семенівка Чернігівської області, 15400, .

Третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, місцезнаходження: вулиця П`ятницька, будинок 11А, м. Чернігів, 14000, .

Третя особа: Семенівська державна нотаріальна контора Чернігівської області, місцезнаходження: вулиця Червона Площа, будинок 2, місто Семенівка Чернігівської області, 15400, .

Суддя: О. І. Гнип