г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/359/23
Номер провадження 2/213/545/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2023 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Попова В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу №213/359/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання, -

встановив:

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач протягом 27 років працювала на підприємстві відповідача, з них 14 років у шкідливих умовах - машиністом насосних установок в кар`єрі рудоуправління, де показники важкості праці, вмісту пилу, шуму, хімічних речовин, вібрації, мікроклімату на робочих місцях перевищували гранично допустимі, що стало причиною виникнення у неї хронічного професійного захворювання. Оглядом МСЕК від 10 травня 2022 року їй було встановлено 40 % втрати професійної працездатності (20 % - по вібраційній хворобі; 20 % - по ХОЗЛ) безстроково.

У зв`язку з отриманням хронічних професійних захворювань було порушено нормальні життєві зв`язки позивача, вона втратила можливість виконувати необхідну домашню роботу, оскільки відчуває постійний біль, слабкість, кашель, втому. Оскільки її організм різко реагує на перепади атмосферного тиску та зміну погоди, вона позбавлена можливості реалізовувати свої звички та бажання, зокрема приділяти увагу своїй родині, онукам, оскільки змушена тривалий час проходити медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури та лікування, що позначається також на її душевному стані. Негативні зміни в житті є незворотними, усвідомлення чого завдає позивачу душевного болю та страждань. Просить суд стягнути з АТ «ПГЗК» на її користь 260 000,00 грн. в якості відшкодування спричиненої моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стислий виклад заперечень відповідача.

Відповідач у відзиві на позов в задоволенні позову просить відмовити, посилаючись на те, що позивач знала про шкідливі умови праці на її робочому місці, без яких неможлива конкретна робота на гірничому підприємстві, однак свідомо продовжувала працювати в таких умовах тривалий час понад 14 років, незважаючи на погіршення здоров`я, до якого призвело також недбале ставлення самого позивача. Відповідач в свою чергу виконує вимоги законодавства та колективного договору щодо забезпечення працівників засобами колективного та індивідуального захисту та компенсації в таких умовах праці.

Зазначив, що із наведених позивачем обставин не вбачається, яким саме чином АТ «ПІВДГЗК» порушило його законні права та інтереси, і, як наслідок, він отримав моральні страждання.

Вважає, що для відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання, відсутні правові підстави, оскільки вину АТ «ПІВДГЗК» у заподіянні такої шкоди позивачу та протиправність діяння відповідача не встановлено, позивачем не доведено наявність моральної шкоди, а тому відсутній причинний зв`язок між шкодою та протиправним діянням підприємства.

Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), довідки МСЕК та медичний висновок лікарсько-експертної комісії не є належними доказами на підтвердження наявності моральних страждань позивача, оскільки не містять жодних даних щодо розладу здоров`я позивачки, пов`язаного з її психологічним станом (стрес, депресія чи інше).

Вимоги позивача щодо сплати моральної шкоди не відповідають вимогам діючого законодавства України, а заявлена сума моральної шкоди не відповідає засадам розумності та справедливості, тім більш, коли країна знаходиться в умовах війни.

Також відповідач вважає, що у разі стягнення на користь позивача моральної школи слід застосувати до спірних правовідносин вимоги податкового законодавства та стягувати її з врахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

Процесуальні дії у справі.

25.01.2023 позовна заява надійшла до суду.

30.01.2023 позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою від 02.03.2023 у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін було відмовлено.

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались.

Заяви, клопотання.

28.02.2023 від відповідача надійшов відзив на позов, а також подано клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, у задоволенні якого ухвалою суду від 02.03.2023 було відмовлено.

Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило.

Фактичні обставини, встановлені судом.

ОСОБА_1 з 03.04.2006 по 06.08.2008 року працювала в Акціонерному товаристві «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» машиністом насосних установок в кар`єрі РУ, а з 06.08.2008 по 29.12.2020 року -машиністом та машиністом насосних установок дільниці з осушування кар`єрів. 29 грудня 2020 року була звільнена за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію (а.с.6-9). Стаж її роботи в АТ «ПІВДГЗК» за професією становить 14 років 8 місяців.

Медичним висновком лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профілактичного закладу охорони здоров`я ДУ «Український НДІ промислової медицини» від 20.01.2022 № 173 встановлено наявність у позивача хронічних професійних захворювань: хронічного обструктивного захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня, радікулопатія попереко-крижова L5, S1 та шийна С6, С7 з помірними статико-динамічними порушеннями хребта, м`язово-тонічним та стійким больовим синдромом, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня) (а.с.27-30).

21.02.2022 комісією за участі лікарів та представників АТ «ПГЗК» складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) позивача, в п.17 якого вказано, що ОСОБА_1 , працюючи машиністом насосних установок в рудоуправлінні з 03.04.2006 по 29.12.2020, забезпечувала безперебійну роботу насосних станцій і підтримку робочого режиму всього обладнання, що забезпечує перекачку води, внаслідок недосконалості технологічного устаткування та технологічного процесу робочого місця підпадала під вплив концентрації пилу в повітрі робочої зони що перевищували нормативні показники, та фізичного навантаження.

Причиною виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) зазначено концентрація пилу переважно фіброгенної дії з вмістом вільного діоксину кремнію від 10 % до 20 % повітрі робочої зони, масу вантажу, що постійно підіймається і переміщується вручну, постійне перебування у вимушеній робочій позі, що перевищували гранично допустимі рівні (п.18).

Особи, які порушили законодавства про охорону праці, комісією не визначені через тривалий час роботи позивача в умовах дії шкідливих факторів та зміною керівників структурного підрозділу (п.20 Акту) (а.с.21-25).

Шкідливі умови праці позивача підтверджені також санітарно-гігієничною характеристикою умов праці (а.с.11-20).

Внаслідок отримання зазначених вище хронічних професійних захворювань, первісним висновком медико-соціальною експертної комісії ОСОБА_1 10.05.2022 встановлено ступінь втрати професійної працездатності 40 % (20 % - по ХОЗЛ; 20 % - по радікулопатії) без визначення групи інвалідності, з 25 квітня 2022 року безстроково (а.с.26).

Необхідність проходження позивачем лікування з метою покращення здоров`я підтверджується наданими нею письмовими доказами, зокрема виписками з медичної карти стаціонарного хворого за 2019-2022 роки, з яких видно, що вона проходила лікування в закладах охорони здоров`я з приводу скарг на постійний біль у попереко-крижовому відділах хребта з іррадіацією в обидві ноги, посилення болю при фізичному навантаженні, тривалій вимушеній позі і ході, біль у плечових, ліктьових, колінних суглобах, затерпання рук, їх слабкість та ін. (а.с.31-52).

Зміст спірних правовідносин.

Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини, які регулюють відшкодування моральної шкоди.

Норми права, які застосовує суд та мотиви їх застосування.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 року встановлено, що громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення ушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання.

Висновок суду.

Сам факт втрати професійної працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди. Зазначене також випливає з положень ст. 3 Конституції України, відповідно до якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом достовірно встановлено, що у зв`язку з отриманням професійних захворювань та встановленням стійкої втрати працездатності 40 %, позивачу заподіяно моральну шкоду, оскільки внаслідок їх отримання у позивача змінилися образ та якість життя, що завдає йому моральних страждань.

Суд вважає, що ушкодження здоров`я, втрата значного відсотка працездатності, постійні процеси лікування, прийоми ліків, перенесення фізичних страждань, безумовно спричиняє позивачу моральні страждання.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При цьому, суд враховує період роботи позивача понад 14 років в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, характер та тривалість отриманих професійних захворювань, відсоток втрати позивачем професійної працездатності 40 % з 25.04.2022 року безстроково, тяжкість вимушених змін в його життєвих стосунках, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життяі свідчить про погіршення стану здоров`я позивача, незворотність негативних наслідків профзахворювань і у своїй сукупності вказує на заподіяння позивачу моральної шкоди.

Суд не бере до уваги доводи відповідача, зазначені у відзиві на позов, оскільки обов`язок створити безпечні умови праці законодавством покладено саме на роботодавця відповідача по справі.

Водночас, погоджується з позицією відповідача стосовно того, що позивачем не наведено конкретних достатніх аргументів на обґрунтування саме зазначеної у позові суми спричиненої шкоди.

Отже, виходячи з вищевказаних обставин, суд вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 100 000 гривень. В іншій частині позовних вимог слід відмовити, у зв`язку з необґрунтованістю.

Щодо заперечень відповідача в частині стягнення моральної шкоди без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб, суд зазначає наступне.

За змістом п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України з 23.05.2020 року звільняються від оподаткування податком доходи фізичних осіб у виді відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Оскільки судом задовольняються вимоги позивача на суму 100 000 грн., то суд вважає за необхідне стягнути моральну шкоду з урахуванням утримання з неї обов`язкових податків і зборів.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 10, 12, 19, 23, 76-81, 89, 95, 258-259, 263-265, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 100 000 (сто тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я, з урахуванням утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ»,місце знаходження: 50026, м. Кривий Ріг, .

Повне судове рішення складено 30 березня 2023 року.

Головуючий суддя В.В. Попов