ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/662/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/4638/21 Категорія: 310000000 Демчик Р.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

Головуючого Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )

Суддів Бородійчука В.Г., Карпенко О.В.

За участю секретаря Мунтян К.С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 ;

третя особа - Служба у справах дітей Черкаської міської ради;

особа, яка подає апеляційну скаргу - ОСОБА_2 в особі представника Давигори С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Давигори Світлани Анатоліївни на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 лютого 2023 року, постановлене під головуванням судді Демчика Р.В., 09.02.2023 року, повний текст рішення складено 20.02.2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Макеєва Валерія Федоровича до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, -

в с т а н о в и в :

23.07.2021 року ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Макеєва В.Ф. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 , яка під час розгляду справи змінила прізвище на ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.

Позов обґрунтовує тим, що 14.07.2018 року між ним і відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Черкаській області за актовим записом № 1011.

В шлюбі мають дочку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Фактично шлюбні відносини між сторонами припинилися з початку 2021 року, за ініціативою відповідача.

10 червня 2021 року з метою захисту прав новонародженої дитини, представником позивача адвокатом Макеєвим В.Ф. було направлено звернення до Служби у справах дітей Черкаської міської ради та до Уповноваженого Президента з прав дитини, оскільки матір`ю новонародженої дитини більше одного місяця з дня народження не було вчинено жодних дій, спрямованих на реєстрацію народження дитини та щодо присвоєння їй прізвища, власного імені та по батькові в органах реєстрації актів цивільного стану, що є порушенням прав дитини та чинного законодавства.

Позивач вважає, що вказана бездіяльність позбавляла дитину належного медичного обслуговування, що також є грубим порушенням прав дитини. Позбавлення дитини права на реєстрацію, права мати власне ім`я та по батькові, права на медичне обслуговування, та позбавлення батька комунікації із дитиною є проявом психологічного насильства та грубим порушенням Стамбульської конвенції щодо проявів насильства у сім`ї.

Листом від 01.07.2021 року Служба у справах дітей Черкаської міської ради проінформувала представника позивача про те, що 25.06.2021 року в наслідок активної позиції представника позивача у справі - адвоката Макеєва В.Ф. та за сприянням служби у справах дітей Черкаської міської ради, мати дитини ОСОБА_3 , зареєструвала факт народження малолітньої дитини, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Черкаському міському відділі ДРАЦС.

Факт реєстрації новонародженої дитини підтверджується свідоцтвом (виданим повторно на запит представника позивача) про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Серія НОМЕР_1 від 15.07.2021 року.

Разом з тим, незважаючи на підтверджений документально факт батьківства позивача відповідач не допускає батька до новонародженої дитини, агресивними діями - позбавляє батька доступу до комунікації з дитиною.

Зі сторони відповідача на позивача чиниться моральний тиск, позбавляючи позивача спілкування із дитиною, відповідач стверджує що донька ОСОБА_5 - не є біологічною донькою позивача.

Позивач вказує, що не бачить можливості за взаємною згоду у позасудовому порядку домовитися з відповідачем добровільно визначити порядок побачень з донькою. Тому позивач ОСОБА_1 змушений звернутися до суду за захистом своїх батьківський прав, оскільки з відповідачем проживає окремо.

ОСОБА_1 вважає, що відповідач тим, що перешкоджає йому вільно спілкуватися з донькою порушує, як його батьківські права, так права та інтереси дитини, яка позбавлена батьківської уваги та любові.

Тому позивач ОСОБА_1 просить суд зобов`язати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у спілкування з дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В подальшому, представником позивача - адвокатом Макеєвим В.Ф. було подано заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої просив суд зобов`язати ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою - ОСОБА_5 ; визначити наступні способи участі ОСОБА_1 у вихованні доньки ОСОБА_5 : побачення один раз на два тижні з 11:00 год. до 13:00 год. за місцем проживання (перебування) доньки, у тому числі, для прогулянок на свіжому повітрі на дитячих майданчиках поблизу місця перебування дитини; зобов`язати ОСОБА_3 , за два дні до дня зустрічі ОСОБА_1 з донькою, надати батьку дитини точну інформацію щодо фактичного місця проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це батька дитини особисто на наступний день з дня настання таких обставин.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.02.2023 року позов ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Макеєва Валерія Федоровича до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною - задоволено.

Зобов?язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перешкод у спілкуванні з дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначено ОСОБА_1 для участі у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі способи участі:

- до досягнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку - побачення з дитиною, кожну другу та четверту суботу кожного місяця з 11:00 год. до 13:00 год., за місцем проживання (перебування) дитини, у тому числі, для прогулянок на дитячих майданчиках, в присутності матері ОСОБА_2 , з врахування стану здоров`я дитини.

- після досягнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку - побачення з дитиною, кожну другу та четверту суботу кожного місяця з 11:00 год. до 13:00 год., за місцем проживання (перебування) дитини, у тому числі, для прогулянок на дитячих майданчиках, з врахування стану здоров`я дитини.

Зобов`язано ОСОБА_2 , за два дні до зустрічі ОСОБА_1 з дитиною, повідомляти ОСОБА_1 про фактичне місце проживання та перебування дитини.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позову про усунення ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини, шляхом зобов?язання ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_5 оскаржила через свого представника - адвоката Давигори С.А. рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що судом першої інстанції неповно встановлені обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та наданим доказам, тому скаржник вважає, що рішення суду підлягає скасуванню в зазначеній вище частині.

Апеляційна скарга мотивована тим, що фактично висновки суду в частині спричинення перешкод зведені до позиції відповідача в судовому засіданні. Така позиція повністю себе вичерпала існуванням висновку судової молекулярно-генетичної експертизи, а тому перешкоди, про які суд описав у рішенні не мали місце на дату подання позову, ще і за відсутності належних доказів у справі.

Скаржником зазначається в апеляційній скарзі, що навіть в подальшому, за час проведення такого дослідження, перешкод у батька не було на спілкування та його участь у вихованні доньки. Відповідач ОСОБА_2 вважає, що факт усунення перешкод у спілкуванні дитиною є недоведеним та таким, що не відповідає дійсності.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Давигора С.А. просить рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.02.2023 року в частині задоволення позову про усунення ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини, шляхом зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасувати, ухваливши в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні зазначених вимог.

19 квітня 2023 року на адресу Черкаського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 - адвоката Макеєва В.Ф. надійшов відзив на апеляційну скаргу.

В обґрунтування відзиву зазначається, що з огляду на встановлені обставини та наявність в матеріалах справи доказів, суд першої інстанції прийняв законне рішення, а апеляційна скарга є необґрунтованою та підлягає відхиленню судом апеляційної інстанції.

Відзив обґрунтований тим, та акцентується увага на тому, що факт народження малолітньої дитини ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 було здійснено скаржником лише 25.06.2021 року внаслідок активної позиції представника позивача у справі та за сприянням Служби у справах дітей Черкаської міської ради.

У відзиві зазначається, що з моменту народження дитини на неодноразові звернення позивача, як в телефонному режимі, так і в переписках в меседжерах скаржник під надуманими приводами відмовляла позивачу у зустрічі (побаченні) з донькою.

Факт відмов підтверджується, у тому числі, з роздруківок переписки позивача та відповідача в меседжері «Telegram» за 07.04.2022 року та 09.04.2022 року, які були подані позивачем суду першої інстанції, як у роздрукованому вигляді, так і в електронному виді шляхом накладення електронного цифрового підпису та запису на диск.

У відзиві вказується, що факт не допуску та не реєстрації матір?ю народження дитини підтверджується зверненням представника позивача від 10.06.2021 року до Служби у справах дітей Черкаської міської ради, уповноваженому президента України з прав дитини.

Таким чином, зі сторони відповідача на позивача чиниться моральний тиск, позбавляючи спілкуванню з дитиною, у зв`язку з чим в ході розгляду справи позивач був змушений довести своє батьківство, шляхом проведення у справі судової молекулярної-генетичної експертизи.

З огляду на встановлені обставини, представник позивача - адвокат Макеєв В.Ф. вважає, що суд першої інстанції прийняв законне рішення, а апеляційна скарга є необґрунтованою та підлягає відхиленню судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника відповідача, яка з?явилась в судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши доводи скаржника, апеляційний суд вважає що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно ст. 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості та доведеності позовних вимог, врахував права та інтереси малолітньої дитини, вказавши, що в даному випадку, за результатами розгляду справи є спір між батьками щодо спілкування та участі батька у вихованні дитини.

Суд першої інстанції зазначив, що активна поведінка батька (звернення до суду із даним позовом), відвідування дитини за місцем її проживання, зацікавленість процесом її життя), свідчить про те, що, незважаючи на те, що сторони припинили сімейні відносини, не проживають разом, батько має намір та бажання спілкуватися з дитиною, брати участь у її вихованні та житті.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону, оскільки судом першої інстанції встановлено дійсні обставини справи, дано належну оцінку зібраним доказам, правильно застосовано норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалено у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, апеляційний суд не вбачає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 14 липня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, зареєстрований у Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Черкаській області, актовий запис № 1011.

Відповідно до свідоцтва про народження, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_5 , батьками якої записані: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .

Після припинення шлюбних відносин сторін, донька ОСОБА_5 залишилася проживати з матір`ю.

Звертаючись в суд з даним позовом, ОСОБА_1 вказував про перешкоди у спілкуванні з дитиною, які завдає мати дитини, ОСОБА_2 .

Так, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції представник ОСОБА_1 - адвокат Макеєв В.Ф. звертався зі зверненням, викладеним у листі від 10.06.2021 року до Служби у справах дітей Черкаської міської ради та просив службу здійснити реагування на дане звернення, захистивши права новонародженої дитини.

Згідно листа вбачається, що матір дитини ОСОБА_3 не допускає батька ОСОБА_1 до новонародженої дитини, агресивними діями - позбавляє батька доступу до комунікації з дитиною.

ОСОБА_3 більше одного місяця з дня народження дитини не вчинила жодних дій, спрямованих на реєстрацію народження дитини та щодо присвоєння їй прізвища, власного імені та по батькові в органах реєстрації актів цивільного стану, що є порушенням прав дитини та чинного законодавства (а. с.7).

Так, згідно відповіді Служби у справах дітей від 01.07.2021 року вбачається, що 25.06.2021 року мати дитини, ОСОБА_3 , за сприянням служби у справах дітей Черкаської міської ради, зареєструвала факт народження малолітньої дитини, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Черкаському міському відділі ДРАЦС (а. с. 8).

Колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне звернути увагу, що реєстрація факту народження малолітньої дитини була проведена за сприяння Служби у справах дітей Черкаської міської ради, що підтверджується листом від 01.07.2021 року (а. с. 8).

В подальшому, представник ОСОБА_1 - адвоката Макеєв В.Ф. був змушений звертатися до суду з клопотанням про призначення судово-генетичної експертизи для з`ясування питання щодо встановлення батьківства, оскільки, зі слів позивача ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 (мати) не допускає позивача (батька) до новонародженої дитини, агресивними діями позбавляє батька доступу до комунікації з дитиною.

Колегія суддів вважає за важливе вказати, що в матеріалах справи не міститься жодних заперечень відповідача стосовно підстав не проведення вище вказаної експертизи, відсутні будь-які заперечення, що твердження позивача стосовно того, що ОСОБА_2 вважає, що ОСОБА_1 не є батьком дитини, є надуманими та не відповідають дійсності.

ОСОБА_1 з метою захисту своїх батьківських прав був змушений заявити клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи, яке було задоволено судом першої інстанції ухвалою від 05 листопада 2021 року (а. с. 49).

Згідно даних висновку експертизи, проведеної у даній справі, біологічне батьківство ОСОБА_1 відносно ОСОБА_5 (доньки) практично доведено (вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_9 відносно ОСОБА_5 складає величину не менш ніж 99,99%).

Колегія суддів вважає за важливе вказати, що зі змісту ухвали суду від 05.11.2021 року про призначення експертизи вбачається, що : «в підготовчому відповідач не заперечувала проти призначення експертизи у справі, але вказувала, що позивач не є біологічним батьком дитини».

Отже, з даних слів відповідача вбачається, що матір дитини ОСОБА_3 під час розгляду справи в суді першої інстанції не визнавала батьком малолітньої дитини, ОСОБА_5 - ОСОБА_1 , що спростовує доводи скаржника про безпідставність твердження позивача про перешкоду у спілкуванні з дитиною.

В підтвердження позовних вимог та тверджень про перешкоди у спілкуванні з дитиною, представник ОСОБА_1 - адвокат Макеєв В.Ф. подав до суду електронні докази (скрін-шоти переписок), листування між позивачем та відповідачем, які підтверджують безпідставне обмеження відповідачем права позивача у зустрічні з донькою (а. с. 81) та зазначив, що на неодноразові звернення позивача, як в телефонному режимі, так і в переписках (у меседжерах) матір дитини ОСОБА_3 під надуманими приводами відмовляє батькові у зустрічі (побаченні) з донькою.

Так, з поданих копій повідомлень вбачається бажання батька бачити свою доньку, проте з наданих повідомлень не вбачається згода матері на побачення батька з дитиною.

Колегія суддів апеляційного суду вважає за важливе вказати, що відповідачем не спростовано факт перешкоджання у побаченні батька з дитиною, не додано жодних доказів про побачення батька з дитиною, час, місце зустрічей, які проходили, тобто жодним чином не спростовано твердження позивача про перешкоджання у побаченнях з дитиною.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем була запропонована мирова угода (а. с.152), проте, згідно заяви адвоката Давигори С.А., яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 , зазначено, що мирним шляхом вирішити спір, сторони не досягли згоди.

Колегія суддів апеляційного суду вважає за важливе зазначити, що представником відповідача було визнано, що спір між сторонами існує, а тому є проблеми у визначенні побачень батька з донькою.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини згідно ст. 151 СК України.

Відповідно до частин 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК України).

Відповідно до ст. 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 3 ст. 9 «Конвенції про права дитини» визнано право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» вказано, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі, коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Щодо позовних вимог стосовно порядку і способу участі батька у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_5 , то задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції, обґрунтовано виходив з того, що саме такий визначений порядок участі батька у спілкуванні з дитиною, якнайкраще відповідатиме інтересам малолітньої дитини та сприятиме реалізації прав позивача, як батька дитини, на спілкування із нею та прийняття участі у її вихованні.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із такими висновками суду першої інстанції, яким по суті визначено, що для поступового налагодження спілкування і формування емоційної прихильності дочки до батька, встановлення родинних та дочірніх відносин, стійкого психологічного зв`язку дівчинки з батьком потрібен перехідний період. Присутність матері, до досягнення трирічного віку при прогулянках дочки з батьком буде цілком виправданою та доцільною.

Враховуючи інтереси та потреби малолітньої ОСОБА_5 , яка в силу свого віку та особливостей розвитку дитини в такому віці, не може бути залишена на тривалий час без нагляду та присутності матері, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що встановлення позивачу способу участі у вихованні та спілкуванні із дитиною, який передбачає присутність матері, в першу чергу, буде найкращим забезпеченням інтересів дитини та проявом турботи батьків.

На вказаний період спосіб участі батька у вихованні малолітньої дитини визначено наступним чином: - побачення з дитиною, кожну другу та четверту суботу кожного місяця з 11:00 год. до 13:00 год., за місцем проживання (перебування) дитини, у тому числі, для прогулянок на дитячих майданчиках та в присутності матері; після досягнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку - побачення з дитиною, кожну другу та четверту суботу кожного місяця з 11:00 год. до 13:00 год., за місцем проживання (перебування) дитини, у тому числі, для прогулянок на дитячих майданчиках, з врахування стану здоров`я дитини.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам в їх сукупності, правильно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, і дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, апеляційний суд виходить із того, що у справі, що переглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (рішення у справах "Пономарьов проти України", "Устименко проти України", "Рябих проти Російської Федерації", "Нелюбін проти Російської Федерації"), які з огляду на положення статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується судами при розгляді справ як джерело права, повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, а не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох поглядів на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов?язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , тому відсутні підстави для зміни чи скасування рішення згідно доводів та вимог апеляційної скарги, які не спростовують висновків суду, тому не підлягають задоволенню апеляційним судом.

З вищевикладеного не вбачається, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, залишено не розглянутими обставини, що мають значення для справи, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції за доводів апеляційної скарги.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи, і правильності висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав задоволення апеляційної скарги в повному обсязі, то відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

'Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Давигори Світлани Анатоліївни - залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 лютого 2023 року -залишити без змін.

Судові витрати залишити за сторонами.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного Суду, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту постанови, в порядку та за умов, визначених цивільно - процесуальним законодавством.

Повний текст постанови складений 15.06. 2023 року.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді В.Г. Бородійчук

О.В. Карпенко