Справа № 347/2015/23
Провадження № 2/347/534/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Кіцули Ю.С.,

секретаря с/з Мошулі Т.В.,

розглянувши у підготовчому відкритому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Яблунівської селищної ради, Косівського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позицій позивача, та заперечень відповідача.

01.08.2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з вищевказаним позовом. В обґрунтування вимог покликався на те, що з народження проживає в АДРЕСА_1 . Його батьками були: ОСОБА_2 , 1933 року народження, та ОСОБА_1 , 1934 року народження.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживав в с. Люча, Косівського району, Івано-Франківської області. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його мати, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За життя мати зробила заповітне розпорядження, згідно з яким, все своє майно, з чого б воно не складалося заповіла ОСОБА_1 (позивачу). Після смерті матері відкрилась спадщина, за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкове майно складається з житлового будинку, загальною площею 63,0 кв.м., господарських будівель та споруд, літня кухня, стодола, стайня, гараж, сарай, дроворубня, пивниця, огорожа, огорожа, криниця, відмостка. Ринкова вартість будинковолодіння станом на 05.07.2023 року становить 99 650 гривень.

Після смерті матері, ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса, з метою оформлення спадкових справ. Однак, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, з підстав відсутності правовстановлюючих документів у спадкодавця на майно.

З цих підстав, ОСОБА_1 просив визнати за ним, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , право власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок загальною площею, 63,0 кв.м., житловою площею 46.2, кв.м., та господарських будівель і споруд-літня кухня, стодола, стайня, гараж, сарай, дроворубня, пивниця, огорожа, огорожа, криниця, відмостка, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1

Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано.

Заяви, та клопотання учасників справи.

Позивач, будучи належним чином повідомленим, в підготовче засідання не з`явився, однак в позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав (а.с. 3)

Відповідач Яблунівська селищна рада Косівського району Івано- Франківської області, будучи належним чином повідомленою, не забезпечила явку свого представника в судове засідання, однак подала клопотання, у якому просила проводити розгляд справи без участі представника Яблунівської селищної ради. Позовні вимоги підтримали, заперечень не висловили (а. с. 36).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 02.08.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче засідання на 31.08.2023 року (а.с. 33).

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України судом проведено розгляд справи у відсутності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що згідно копії постанови приватного нотаріуса Косівського РНО Григорчук З.Р., вих.№02-31/114 від 11.08.2020 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_1 , з підстав відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на майно, що є об`єктом спадщини (а.с.4).

Відповідно до копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, зареєстровано спадкову справу після смерті ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.5).

Відповідно до копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, житловий будинок по АДРЕСА_1 1958 року побудови (а.с.6-9).

Згідно копії технічного паспорту такий виготовлений ФОП ОСОБА_4 на ім`я замовника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.10-20).

Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого повторно, батьками позивача ОСОБА_1 , були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.21).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис13 (а.с.22).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть, ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис №16 (а.с.22, на звороті).

Згідно копії заповіту посвідченого секретарем Лючанської сільської ради Косівського району Коломийчуком В.В., 04.02.2009 року, ОСОБА_2 , на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження, згідно з яким, все своє майно заповів своєму сину ОСОБА_1 (а.с.23).

Згідно копії заповіту посвідченого секретарем Лючанської сільської ради Косівського району Коломийчуком В.В., 04.02.2009 року, ОСОБА_3 , на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, згідно з яким, все своє майно заповіла своєму сину ОСОБА_1 (а.с.23 на звороті).

Згідно копії довідки виданої виконкомом Лючанської селищної ради від 23.05.2023 року №143, ОСОБА_1 , 1934 року народження, з 1957 року і до дня смерті проживала в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 . У даному житловому будинку, на день смерті ОСОБА_1 проживав її син, ОСОБА_1 , 1971 року народження, і проживає на даний час (а.с.24).

Відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 становить 99 650 гривень (а.с.25-26).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування за заповітом і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на майно, яке є об`єктом спадщини.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Фактичний вступ в управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У ч. 1 ст. 1269 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право.

Відповідно до частини першої та другої статті 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Як передбачено у підпунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно п.23 постанови пленуму Верхового суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В пункті п.3.3. роз`яснень, що містяться у листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначає, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Судам при вирішенні справ цієї категорії необхідно згідно із нормами, що регулюють підстави виникнення права власності на нерухоме майно, та нормами щодо складу спадщини перевіряти, чи належав та на якій правовій підставі об`єкт нерухомості спадкодавцеві.

Згідно з частиною другою статті 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом.

Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

До часу набрання чинності ЦК 2003 року та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Державна реєстрація права на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно затверджене Наказом Міністерства Юстиції України від 07.02.2002 № 7/5, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції 18.02.2002 № 157/6445 з подальшими змінами. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будівлі та споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Із Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української УРСР 31.01.1966, погодженої заступником Голови Верховного Суду УРСР від 15.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, будинки ж, розташовані у селах реєстрації не підлягали.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 01.03.2013 за змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Таким чином, за змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті матері ОСОБА_3 . Позивач був зареєстрований та постійно проживав на час смерті матері в АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки Яблунівської селищної ради від 23.05.2023 року за № 143, та копією постанови нотаріуса про відмову в у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Згідно технічного паспорта на будинок, вказаний житловий будинок 1958 року побудови, який не підлягав державній реєстрації.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що спадкодавець ОСОБА_1 за життя володіла вищезазначеним майном, спадкоємець ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем, у встановленому законом порядку прийняв спадщину, спору щодо спадкового майна немає, однак оформити право власності на спадкове майно у нотаріальному порядку не має можливості, у зв`язку з чим його право підлягає захисту у судовому порядку.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 200, 223, 247, 263, 264, 265 ЦПК України і на підставі ст. ст. 392, 1216, 1222, 1223, 1268, 1269, 1270, 1296, 1297 ЦК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ( АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до Яблунівської селищної ради, Косівського району Івано-Франківської області (78621, смт. Яблунів, вул. Франка, буд. 57, Косівського району, Івано-Франківської області) про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ( АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , (померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 ) на житловий будинок загальною площею 63,0 кв. м., житловою площею 46,2 кв. м., та господарських будівель і споруд: літня кухня, стодола, стайня, гараж, сарай, дроворубня, пивниця, огорожа, огорожа, криниця, відмостка, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 31.08.2023 року.

Суддя Ю. С. Кіцула