ПОСТАНОВА

Іменем України

18 травня 2023 року м. Кропивницький

справа № 405/5324/21

провадження № 22-ц/4809/482/23

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді - Головань А. М., Дуковський О. Л.,

за участю секретаря судового засідання Сорокіної Н. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Українське Дунайське пароплавство»,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 грудня 2022 року (суддя Драний В. В.),-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог, відзиву на позов

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» про:

-поновлення строку для подачі позовної заяви до суду;

-визнання незаконним та скасування наказу по ПрАТ «Українське дунайське пароплавство» № 22л від 14.06.2021 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності виконувача обов`язків заступника голови правління ОСОБА_1 »;

-поновлення на посаді виконувача обов`язків заступника голови правління приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство»;

-стягнення з приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 98 000,00 грн і до ухвалення рішення по справі;

-стягнення з приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» заробітної плати за період з 01.06.2021 по 14.06.2021 в розмірі 35 000 грн;

-стягнення з приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» компенсації моральної шкоди в розмірі 5 000 грн.

В обґрунтування позову вказано наступне. Наказом відповідача від 14.06.2021 року № 22л позивача звільнено з посади виконувача обов`язків заступника голови правління ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» за прогули без поважної причини в період з 01.06.2021 року по 14.06.2021 року.

Разом з тим позивач був відсутній на роботі з поважних причин у зв`язку з хворобою, про що виданий лист тимчасової непрацездатності на період з 01.06.2021 по 15.06.2021.

Звільнення відбулося з порушенням законодавства, тобто без попередньої згоди виборного органу профспілки, так як позивач є членом виборного органу такої профспілки.

Незаконність дій відповідача призвела до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, завдання шкоди його діловій репутації.

10 листопада 2021 року надійшов відзив на позов представника відповідача - адвоката Іскрова К.М. яким сторона просить визнати позовні вимоги необґрунтованими. Так, позивач не заперечує своєї відсутності на роботі у період з 01.06.2021 року по 14.06.2021 року, наданий лист непрацездатності не відповідає нормативним вимогам, в ньому не вказано місце роботи та адресу проживання ОСОБА_1 . Відповідачеві лист непрацездатності працівником не пред`являвся. Зазначено про відсутність трудової книжки ОСОБА_1 в товаристві, оформлення листа непрацездатності свідчить про можливу роботу позивача за іншим місцем роботи в спірний період.

Звернута увага, що до профспілки із заявою про надання попередньої згоди на звільнення в.о. заступника голови Правління ОСОБА_1 відбулося, однак отримане повідомлення про неможливість надання відповіді на дану заяву.

Недотриманий строк звернення до суду (а.с.56-60 том 1).

Позивач 02.12.2021 року подав до суду відповідь на відзив відповідача, в якій вказав, поважність причин його відсутності на роботі обумовлені об`єктивними, незалежними від нього причинами, а саме хворобою, що підтверджується відповідним листом непрацездатності, навіть якщо такий лист і був оформлений з помилками. На порядок оформлення він не міг впливати, медичний заклад використовує за своїм розумінням нормативні положення оформлення документа. Хворів з 01.06.2021 року по 15.06.2021 року, перебував в стані непрацездатності, відтак роботодавець незаконно його звільнив за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин.

Звернув увагу, що саме роботодавець - ПрАТ "Українське дунайське пароплавство" не визначився з датою та підставами його звільнення, оскільки, 30 квітня 2021 року інспектором з кадрів служби управління персоналом Приватного акціонерного товариства "Українське дунайське пароплавство" ОСОБА_2 , був виданий йому обхідний лист у зв`язку зі звільненням. І цього ж дня, виконувач обов`язків голови Правління Приватного акціонерного товариства "Українське дунайське пароплавство" Яценко П.Д., в присутності іншого, на той час, виконувача обов`язків заступника голови Правління Приватного акціонерного товариства "Українське дунайське пароплавство" Волкіна Д.М., повідомив позивача, що з 05 травня 2021 року (перший робочий день в травні), він не виконує свої трудові обов`язки. З додатків до відзиву, отриманих в листопаді 2021 року, після відкритого судового цивільного провадження, з`ясував, що фактично його в зазначені дати не звільнено, направлявся лист за адресою у м. Кіровограді про продовження трудових відносин, який не отримано через хворобу та лікування у м. Києві.

Факт відсутності позивача ОСОБА_1 на роботі в Приватному акціонерному товаристві "Українське дунайське пароплавство", в період з 01.06.2021 року по 14.06.2021 року, з поважних, об`єктивних, незалежних від нього причин, повністю виключає можливість застосування пункту четвертого частини першої статті 40 КзпП України. Визначальним для вирішення питання законності звільнення з роботи за прогул є не тільки встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, а й встановлення поважності причин відсутності. В період з 01.06.2021 року по 15.06.2021 року позивач вказує, що хворів та перебував на амбулаторному лікуванні в ТОВ "Медичний центр "Добробут-поліклініка", що підтверджується листком непрацездатності, серія АЛД № 466842 (загальний час лікування з 01.06.2021 року по 25.06.2021 року).

Щодо строків звернення вказав наступне. Оскаржуваний наказ отримав поштою 25 червня 2021 року, а місячний строк з дня вручення наказу припадав на вихідний день (неділя), позовна заява була подана в перший робочий день - 26.07.2021 року, тобто, в строки передбачені статтею 233 КзпП України. Вказана обставина підтверджується відповідним описом вкладення, який є в матеріалах справи, та накладною № 012 від 26.07.2021 року.

Просить позовні вимоги задовольнити повністю, не приймати до уваги відзив на позовну заяву та додані до нього документи, через порушення вимог частини 1 статті 278 ЦПК України (а.с.198-208 том 1).

28.12.2021 року представник відповідача подав до суду заперечення на відповідь на відзив на позов, наполягає на правомірності звільнення позивача. Звертає увагу на невідповідність оформлення листа непрацездатності в частині, що стосується місця роботи ОСОБА_1 , цей документ не створює правових наслідків, оскільки не є доказом поважності причин відсутності за основним місцем роботи працівника в ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство». Позивач не виконав вимог локальних актів роботодавця про повідомлення та підтвердження своєї непрацездатності у період з 01.06.2021 року по 14.06.2021 року (а.с.11-16 том 2).

Короткий зміст оскарженого судового рішення

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 грудня 2022 року позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, задоволений частково.

Визнаний незаконним та скасований наказ Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» № 22л від 14.06.2021 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності виконувача обов`язків заступника голови Правління ОСОБА_1 ».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді виконувача обов`язків заступника голови Правління Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство».

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15.06.2021 року по 20.12.2022 року в розмірі 1 407 000 грн., компенсацію моральної шкоди у розмірі 3 000 грн., а також судовий збір у розмірі 1503,44 грн. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн.

Частково задовольняючи вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуваний наказ є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_1 був відсутнім на роботі з поважних причин, звільнення відбулося в період тимчасової непрацездатності працівника. Відтак, позивача необхідно поновити на посаді. За наслідком задоволених вимог про поновлення на роботі, підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, пов`язаної з незаконним звільненням.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу

Не погоджуючись з судовим рішенням, представник ПрАТ «УДП» Денис Коновалов подав апеляційну скаргу, якою просить скасувати судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування вказано декілька підстав. Незгода розгляду справи у відсутність представника відповідача, не врахування головуючого про технічну неможливість застосування відеозв`язку в умовах воєнного стану. Судом першої інстанції нерозглянуті клопотання про допит свідка, що на думку сторони, має суттєве значення обставин відсутності ОСОБА_1 на робочому місті.

По суті судових висновків. Згідно Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 532/274/136-ос/1406 від 03.11.2004 р, в листі має зазначатись саме та робота, звільнення від якої передбачається на період непрацездатності. В іншому випадку втрачається сенс цього документу. Інформація про місце роботи вноситься лікарем до листка непрацездатності зі слів пацієнта.

Позивач навмисно приховав від відповідача факт хвороби 01.06.2021 - 14.06.2021 р. Йому достеменно за своєю посадою було відомо про дію локального наказу, яким зобов`язано всіх працівників повідомляти про непрацездатність.

В апеляційній скарзі дублюється виклад обставин щодо неявки ОСОБА_1 на роботі та застосування заходів встановлення підстав його відсутності, що вказувалося стороною в письмових поясненнях-запереченнях на позов, долучені письмові докази.

Сторона не погоджується з розрахунком середнього заробітку, зазначаючи, що робочих днів на підприємстві було менше в силу наказів за період з 27.05.2021 по 07.10.2022 року, ці накази долучені до апеляційної скарги. Відтак період вимушеного прогулу становить 352 дні, а сума стягнення 1 232 000 грн. Суд першої інстанції міг би з власної ініціативи з`ясувати про режим роботи відповідача в умовах воєнного стану.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 вказав наступне.

Щодо процесуальних зауважень. Суд першої інстанції постановив декілька ухвал про задоволення клопотань представників відповідача, а саме Іскрова К.М. та Поляновського В.Г. про їх участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Неодноразово, з підстав переривання зв`язку, під час відеоконференції, з представником відповідача розгляд справи відкладався або оголошувалася перерва в судовому засіданні, що відображено в матеріалах справи. Згідно частини 5 статті 212 ЦПК України, ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку, тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Доказ відсутності позивача на роботі з поважних причин є лист непрацездатності, який не може бути спростований показами свідка, про допит якого заявляв відповідач в своєму клопотанні. У відповідності до пункту 7 частини 2 статті 356 ЦПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені клопотання особи, яка подала скаргу.

Помилки при оформленні листа непрацездатності, жодним чином не нівелюють факт хвороби особи та поважність причини відсутності на роботі, не дають підстав звільнення працівника.

Лист непрацездатності серії АЛД №466842 засвідчує факт тимчасової непрацездатності та перебування ОСОБА_1 , в період з 01.06.2021 року по 15.06.2021 року, на амбулаторному лікуванні в ТОВ "Медичний центр "Добробут- поліклініка".

Саме хвороба, а не лист непрацездатності, як помилково вважає представник відповідача, є поважною причиною відсутності ОСОБА_1 на роботі в ПрАТ "Українське дунайське пароплавство " спірний період.

Наказ по ПрАТ "Українське дунайське пароплавство" № 22л від 14.06.2021 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності виконувача обов`язків заступника голови Правління ОСОБА_1 ", обґрунтовано визнаний незаконним та скасований Ленінським районним судом м. Кіровограда.

Представник відповідача не надав жодних доказів неможливості подання наказів по ПрАТ "Українське дунайське пароплавство" про режим роботи з 27.05.2021 року по 07.10.2022 № 607 до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, тому дана обставина не може бути прийнята до уваги судом апеляційної інстанції.

Твердження, що суд мав би витребувати необхідні докази при розрахунку виплат за ст. 235 КЗпП не відповідає основним засадам (принципам) цивільного судочинства, оскільки у відповідності до частин 1, 2 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (а.с.7-22 том 3).

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подана відповідачем 31 січня 2023 року.

Ухвалою суду від 31 січня 2023 року витребувано матеріали даної цивільної справи з Ленінського районного суду м. Кіровограда.

Ухвалою суду від 28 лютого 2023 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» залишено без руху; встановлено строк для усунення недоліків.

Оскільки недоліки апеляційної скарги відповідачем усунуто у встановлений судом строк, ухвалою суду від 21 березня 2023 року відкрито провадження у даній справі, встановлено строк для подачі відзиву.

03 квітня 2023 року закінчено підготовчі дії, справу призначено до розгляду в Кропивницькому апеляційному суді на 18 травня 2023 року, про що постановлено відповідну ухвалу.

Ухвалою суду від 15 травня 2023 року задоволено клопотання представника відповідача, адвоката Поляновського В.Г. про участь в судовому засіданні, призначеному на 18 травня 2023 року в режимі відеоконференції з використаннями власних технічних засобів.

Про участь сторін в суді апеляційної інстанції

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 заперечував щодо доводів апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні. Наполягав на обґрунтованості свої вимог.

Представник відповідача адвокат Поляновський В.Г., який брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримав доводи апеляційної скарги, просив про її задоволення. Надав пояснення в межах і по суті поданої скарги.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Позивач ОСОБА_1 працював на посаді виконувача обов`язків заступника голови Правління ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство». Згідно наказу ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» від 25.02.2021 року робоче місце в.о. заступника голови Правління ОСОБА_1 знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 150-158).

Наказом ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» від 14.06.2021 року № 22л «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності виконувача обов`язків заступника голови Правління ОСОБА_1 » звільнено із займаної посади за прогули без поважної причини 14.06.2021 року, період з 01.06.2021 року по 14.06.2021 року визнано прогулами (т. 1, а.с. 24-25).

В обґрунтуванні даного наказу вказано, що в.о. заступника голови Правління ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці з 01.06.2021 року по 14.06.2021 року.

25.05.2021 року ОСОБА_1 направлено лист, що трудові відносини між сторонами тривають та з проханням надати відповідачу трудову книжку позивача для її зберігання та внесення відомостей про роботу (т. 1, а.с. 187, 188-189).

03.06.2021 року ОСОБА_1 за місцем його реєстрації кур`єрською поштою UPS було направлено лист щодо надання письмових пояснень причин його відсутності на роботі з 01.06.2021 року (т. 1, а.с. 190, 191).

Станом на 10.06.2021 року даний лист позивачем не отриманий (т. 1, а.с. 192).

На підставі розпорядження по ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» від 03.06.2021 року № кп/76 проведено службове розслідування за фактом відсутності на роботі ОСОБА_1 , про що складено акти від 03.06.2021 року, 09.06.2021 року та від 14.06.2021 року (т. 1, а.с. 164-165, 170-172, 179-181).

В.о. голови Правління 09.06.2021 року зателефонував ОСОБА_1 та попросив надати пояснення щодо причин відсутності на роботі, про що складено акт від 09.06.2021 року (т. 1, а.с. 173).

09.06.2021 року відповідач звернувся до голови професійної спілки працівників ПрАТ «УДП» А. Півня з листом, в якому просив надати згоду на звільнення ОСОБА_1 за прогул без поважної причини.

11.06.2021 року від голови профспілки надійшла відповідь про не з`ясовність наявності повноважень надавати таку згоду, оскільки відсутні будь-які документи про заснування та діяльності профспілки, яку він очолює (т. 1, а.с. 192, 193).

25.06.2021 року позивачу було вручено поштове відправлення № 090, яким відповідач направив оскаржуваний наказ про звільнення (т. 1, а.с. 8, 9).

ОСОБА_1 звернувся до суду 26.07.2021 року, що підтверджується відповідним конвертом (т. 1, а.с. 14).

Відповідно до листа непрацездатності серії АЛД № 466842 (первинний), виданого ТОВ «Медичний центр «Добробут-Поліклініка», ОСОБА_1 (адвокат, АДРЕСА_2 ) перебував на амбулаторному лікуванні за загальним захворюванням у період з 01.06.2021 року по 15.06.2021 року. Датою виходу на роботу вказано 16.06.2021 року (т. 1, а.с. 7).

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частини другої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За положеннями ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши підстави оскарження, переглядаючи судове рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення місцевого суду відповідає вимогам законності, обґрунтованості, справедливості.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Спір в даній справі виник з трудових правовідносин, незаконного звільнення працівника, реалізації захисту порушеного права пов`язаного з поновленням на роботі.

Згідно ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом.

У ст. 43 Конституції України закріплено: кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

За ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Спірні правовідносини, що склались між учасниками справи, регулюються Конституцією України та КЗпП України.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Статтею 21 КЗпП України врегульовано, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

ОСОБА_1 працював на посаді виконувача обов`язків заступника голови Правління ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство». Згідно наказу ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» від 25.02.2021 року робоче місце в.о. заступника голови Правління ОСОБА_1 розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскаржуваним наказом ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» від 14.06.2021 року № 22л «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності виконувача обов`язків заступника голови Правління ОСОБА_1 », позивача звільнено із займаної посади за прогули без поважної причини, період з 01.06.2021 року по 14.06.2021 року вказаний прогулом.

Згідно ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника застосовується стягнення: догана або звільнення.

Статтею 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, під яким розуміється протиправне, винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх обов`язків, що випливають із нормативно-правових та інших актів у сфері праці, колективного і трудового договорів.

За положенням пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Прогулом вважається відсутність на роботі більше трьох годин без поважних причин.

Встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, не є підставою звільнення, визначальним фактором для вирішення питання про застосування стягнення є з`ясування поважності причини його відсутності.

Поважними визнаються такі причини, які виключають вину працівника. До поважних причин відноситься хвороба.

Між сторонами до періоду, визначеного відповідачем в підставу прогулу, склалися відносини, за яких позивач вважав себе звільненим ще в травні місяці 2021 року, про що зазначив у письмових поясненнях і в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Але спірний період становить саме з 01.06.2021 року по 14.06.2021 року, саме цей час досліджується на поважність причин відсутності працівника на роботі чи мав місце прогул.

Відповідно до листка непрацездатності серії АЛД № 466842 (первинний), виданого ТОВ «Медичний центр «Добробут-Поліклініка», ОСОБА_1 (адвокат, АДРЕСА_2 ) перебував на амбулаторному лікуванні за загальним захворюванням у період з 01.06.2021 року по 15.06.2021 року. Датою виходу на роботу вказано 16.06.2021 року.

Тобто спірний період охоплюється періодом хвороби позивача, що доводиться об`єктивним та достатнім доказом листком непрацездатності. Відтак поважність відсутності працівника на роботі встановлена.

Суд першої інстанції застосував відповідні норми права, керувався положеннями ч. 4 ст. 263 ЦПК, за якою при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, враховуються висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Правильно визначився зі спірними правовідносинами, навів позиції Верховного Суду за аналогічними правовідносинами, використані при вирішенні спору. Відтак, здійснив обґрунтовані висновки за наслідком розгляду справи і законно задовольнив позов про скасування оскаржуваного наказу про звільнення та поновлення позивача на посаді та похідні вимоги.

Що стосується доводів відповідача, суд апеляційної інстанції повністю погоджується з висновком місцевого суду, що листок непрацездатності хоча і не містить інформації про місце роботи позивача - ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство», однак ця обставина ніяким чином не змінює факту тимчасової непрацездатності працівника, не нівелює хворобу позивача. Більш того, як вказав ОСОБА_1 , взагалі вважав себе звільненим з початку травня 2021 року.

Твердження про порушення позивачем локальних актів роботодавця про порядок повідомлення про знаходження на лікарняному (наказ ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» від 14.08.2018 року № 349 «Про порядок повідомлення про знаходження на лікарняному працівників берегових структурних підрозділів та плав складу ПрАТ «УДП» та наказ відповідача від 29.04.2020 року № 124 про зміни до наказу від 14.08.2018 року № 124 (т. 1, а.с. 185, 186), є безпідставними, відсутні дані про ознайомлення позивача з такими документами роботодавця і навіть ознайомлення з ними ніяким чином не встановили б прогул.

Суд критично поставився до доводів відповідача про ненадання працівником листа непрацездатності, не повідомлення про хворобу, оскільки наказ про звільнення видано 14.06.2021 року, а лист непрацездатності АЛД № 466842 (первинний) закрито 15.06.2021 року, тобто після оскаржуваного наказу, а тому позивач об`єктивно не міг його надати, також не повідомив про хворобу, так як не знав про продовження дії трудових відносин, не отримав відповідного листа з товариства.

Строк звернення до суду судом перевірений, порушень положень ст. 233 КЗпП не встановлено.

Відповідно до статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

При вирішенні справи місцевий суд правильно застосував дану норму права, стягнувши на користь незаконно звільненого працівника 1 407 000 грн, навівши розрахунок середнього заробітку здійсненого відповідно до Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядом обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100.

В апеляційній скарзі представник скаржника, не погоджуючись з сумою стягнення вказав, що суд першої інстанції не врахував особливий режим роботи працівників ПрАТ «УДП» встановлений наказами від 27.05.2021 № 95; від 30.07.2021 № 178; від 30.12.2021 № 357; від 19.04.2022 №160; від 28.04.2022 №172; від 24.05.2022 №237; від 14.06.2022 № 280; від 02.08.2022 № 417; від 07.10.2022 № 607. А відтак кількість робочих днів за вимушений період не роботи позивача складає 352 дні. Копії наказів долучені до апеляційної скарги. Ну думку апелянта, суд мав встановити, чи не вносилися зміни до режиму роботи товариства, чи не вплинули обставини СОVID-19 та воєнний стан на кількість робочих днів та відповідно як це вплинуло на розрахунок середнього заробітку.

Колегія судів на вищевикладене зауважує наступне. Таке твердження сторони не відповідає основним засадам (принципам) цивільного судочинства, оскільки у відповідності до частин 1, 2 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Як було зазначено вище, відповідних доказів (документів) щодо режиму роботи товариства, відповідач до суду першої інстанції не надав і не заявив клопотав в апеляційній скарзі про долучення та врахування наказів товариства для розрахунку середнього заробітку, як і не заявляв про допит свідка, що передбачає ч. 3 ст. 367 ЦПК за якою докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Зазначена норма права не дотримана і не заявлялось відповідне клопотання в апеляційній скарзі.

Не заслуговують на увагу і обґрунтування скарги щодо закінчення судового розгляду за відсутності представника відповідача, що становить процесуальне порушення. Провадження у справі тривало з липня 2021 року. Матеріали справи містять численні письмові пояснення і докази обох сторін, до того ж судові засідання за участі представника відповідача відбувалися 16.08.2022 року, 13.09.2022 року, 18.10.2022 року, 16.11.2022 року в режимі відео конференції, так як 23.05.2022 року представник-адвокат Поляновський В.Г. подав до суду заяву про участь у судових засіданнях поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів за допомогою сервісу Easycon (т. 2, а.с. 83) За ініціативою та заявою даної сторони провадження у справі зупинялось.

У судове засідання 20.12.2022 року представник відповідача не з`явився, повідомлявся належним чином про судовий розгляд, телефонограмою повідомив про неможливість участі в режимі відеоконференції в системі «EasyCon» через відсутність з`єднання з мережею Інтернет, про відкладення розгляду справи вимогу не заявив.

Відповідно до ч. 5 ст. 212 ЦПК України ризики технічної неможливості участі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву, норму праву використав місцевий суд про що зазначив в судовому рішенні.

Процесуальних порушень, які визначені законодавством в підставу скасування судового рішення з ухваленням нового, враховуючи історію судового розгляду, тривалість слухання, що сприяло повній реалізації прав сторони, апеляційною інстанцією не встановлено.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Частиною першою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 грудня 2022 року,- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді А.М. Головань

О.Л. Дуковський