ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 травня 2023 року

м.Харків

справа № 638/13147/21

провадження № 22-ц/818/670/23

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач - Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Глущенка Володимира Борисовича на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 01 лютого 2023 року, постановлене під головуванням судді Щепіхіної В.В. -

в с т а н о в и в :

У серпні 2021 року Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2023 року позов Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Страхова Компанія "ІНГО" матеріальну шкоду у розмірі 151 953 грн. 20 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Страхова Компанія "ІНГО" судовий збір у розмірі 2 279 грн. 30 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Глущенко Володимир Борисович просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вважає, що АТ «СК «ІНГО» завищено розмір страхового відшкодування. Визначаючи вартість відновлювального ремонту автомобіля, АТ «СК «ІНГО» безпідставно виходило із документів, наданих Суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_2 , оскільки на думку апелянта обсяг пошкоджень автомобіля не відповідає переліку робіт та запасних частин, визначених у звіті, з якого виходив страховик при виплаті страхового відшкодування. Судом першої інстанції необґрунтовано прийнято звіт щодо оцінки пошкодженого майна на підставі акту огляду від 04.12.2020 року. Вважає, що визначення вартості майна боржника проведено з недотриманням вимог Закону «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національного стандарту №1 та без належного ознайомлення оцінювача з об`єктом, що підлягав оцінці, ці дані вплинули на достовірність оцінки.

АТ «СК «ІНГО» надало до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просять апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що страховик цивільно-правової відповідальності ОСОБА_1 ТДВ "СК "Альфа-Гарант" сплатило позивачу на виконання вимог закону на підставі полісу суму страхового відшкодування відповідно до ліміту відповідальності (130 000 грн.) з урахуванням суми франшизи (2600 грн.) - суму 127 400,00 грн. (130 000грн.- 2600 грн.). Отже, різниця між фактичним розміром шкоди, сплаченої позивачем і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) з урахуванням п.3 ч.1 ст.1188 ЦК України складає: 151 953,20 грн, яка підлягає стягненню з відповідача.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 01.12.2020 року о 19 год. 30 хв. за адресою: м. Харків вул. Маршала Бажанова, біля будинку 21/23 водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем LEXUS, державний номерний знак НОМЕР_1 не обрав безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем «KIA», державний номерний знак НОМЕР_2 , чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху.

01.12.2020 року о 19 год. 30 хв. за адресою: м. Харків вул. Маршала Бажанова, біля будинку 21/23 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «KIA», державний номерний знак НОМЕР_2 при зміні напрямку руху не впевнився у безпечності, порушив проїзд дорожньої розмітки 1.3 та допустив зіткнення з автомобілем LEXUS, державний номерний знак НОМЕР_1 , чим порушив п. 8.5, 10.1 Правил дорожнього руху.

Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.

Відповідно до постанови Київського районного суду м. Харкова від 27.01.2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 визнано винними у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 КУпАП та накладено на них адміністративне стягнення.

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Між АТ «СК «ІНГО» та ОСОБА_4 , що є власником пошкодженого автомобілю LEXUS, державний номерний знак НОМЕР_1 , було укладено Договір добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків №720526913.20 від 26.11.2020 року.

Дорожньо-транспортна пригода була визнана страховиком АТ «СК «ІНГО» відповідно до умов Договору №720526913.20 від 26.11.2020 року, що підтверджується копіями страхового акту №3182730 від 22.12.2020 року та розпорядженням № 3182730 на виплату по страховій події. Відповідно до акту визначена сума страхового відшкодування складає 558 706,40 грн. Вказана сума була перерахована страховиком в оплату рахунку, виставленого ТОВ «АРТ-ЛЕКС ЛТД», яке здійснювало роботи з ремонту пошкодженого транспортного засобу LEXUS, державний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується копією платіжного доручення №1016 від 15.01.2021р. на суму 558 706,40 грн.

Тобто АТ «СК «ІНГО», як страховиком, повністю виконані зобов`язання за договором з власником пошкодженого транспортного засобу LEXUS та перераховано суму страхового відшкодування (фактичний розмір матеріальної шкоди) за страховим випадком, який стався з вини ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року зазначила, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст.ст.993,1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду іншій особі, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до постанови Київського районного суду м. Харкова від 27.01.2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 визнано винними у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 КУпАП.

Дорожньо-транспортна пригода була визнана страховиком АТ «СК «ІНГО» відповідно до умов Договору №720526913.20 від 26.11.2020 року страховим випадком, що підтверджується копіями страхового акту №3182730 від 22.12.2020 року та розпорядженням № 3182730 на виплату по страховій події. Відповідно до акту визначена сума страхового відшкодування складає 558706,40 грн. Дана сума була перерахована страховиком в оплату рахунку, виставленого ТОВ «АРТ-ЛЕКС ЛТД», яке здійснювало роботи з ремонту пошкодженого транспортного засобу LEXUS, державний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується копією платіжного доручення №1016 від 15.01.2021р. на суму 558706,40 грн.

Цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу «KIA», державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_1 , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована за полісом обов`язкового страхування №ЕР/201138248 в ТДВ «СК «Альфа-Гарант», згідно з яким ліміт відшкодування матеріальної шкоди встановлено у розмірі 130 000,00 грн., франшиза складає 2 600,00 грн., що підтверджується копією витягу від 06.01.2021 року, який міститься в матеріалах справи. ТДВ «СК «Альфа-Гарант» після звернення до нього позивача визнала даний страховий випадок та сплатила АТ «СК «ІНГО» страхове відшкодування в розмірі 127 400,00грн.

Відповідно до п. 9.1, 9.2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

З урахуванням положень ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_1 різниці між витратами по виплаті страхового відшкодування та виплаченою ТДВ «СК «Альфа-Гарант» сумою в розмірі 151 953,20 грн. (558 706,40 грн/2 127 400,00 грн), з урахуванням вини обох учасників ДТП.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що АТ «СК «ІНГО» було завищено розмір страхового відшкодування, а також на невідповідність переліку робіт та запасних частин, визначених у рахунках на проведення ремонтних робіт, обсягу пошкоджень автомобіля відповідно до оцінки пошкодженого майна на підставі акту огляду від 04.12.2020 року зробленого ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів на спростування таких обставин .

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Глущенка Володимира Борисовича - страхування» - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 01 лютого 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова