Провадження № 2/686/284/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі

головуючої судді Заворотної О.Л.

секретаря судового засідання Сікори Ю.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,

встановив:

В серпні 2022 року ОСОБА_3 звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, в обґрунтування якого вказала, що з 2005 року перебувала з відповідачем ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний згідно рішення суду від 05.05.2022. Під час шлюбу у 2019 році подружжям було придбано транспортний засіб марки Peugeot 5008, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2011 року випуску, номер кузова (VIN-код) НОМЕР_2 , який був імпортований в Україну з Нідерландів. Після розірвання шлюбу автомобілем фактично продовжував користуватися ОСОБА_4 , оскільки позивачка не має посвідчення водія. Позивачка намагалася вирішити питання поділу майна безспірно, однак чоловік певний час уникав вирішення питання щодо розподілу, до того ж, він разом із сім`єю не проживає та періодично виїздить за кордон, де працює водієм вантажних автомобілів. Влітку 2022 року позивачка дізналася, що відповідач, скориставшись тим, що автомобіль був зареєстрований лише на його ім`я, перереєстрував його на свою матір ОСОБА_5 , 1956 р.н. із присвоєнням нового державного номеру НОМЕР_3 . Повідомити місцезнаходження автомобіля на даний час як ОСОБА_4 , так і його мати відмовляються. У такий спосіб ОСОБА_4 фактично відчужив транспортний засіб на користь третьої особи, без згоди позивачки, як того вимагає ч. 3 ст. 65 СК України. Оскільки позивачка не давала згоди на відчуження автомобіля, який є спільною сумісною власністю, на користь третьої особи, у такий спосіб ОСОБА_4 порушив права позивачки як співвласника, а тому просить стягнути із відповідача грошову компенсацію середньої ринкової вартості 1/2 частини спірного транспортного засобу в розмірі 6540 доларів США, що еквівалентно 232 575 грн., а також понесені судові витрати.

01.09.2022 представник відповідача адвокат Фанда Н.М. подала відзив на позов, де зазначила, що після розірвання шлюбу сторони домовились про добровільний розподіл майна. ОСОБА_4 сплатив ОСОБА_3 кошти в розмірі 9 тис. 550 доларів США і одну тисячу Євро в рахунок поділу майна подружжя. Вважає, що транспортний засіб Peugeot 5008, 2011 року випуску, номер кузова (VIN-код) НОМЕР_2 , компенсації половини якого бажає ОСОБА_3 , не є спільним майном подружжя, оскільки ним користувалися по довіреності, просить в задоволенні позову ОСОБА_3 про поділ майна подружжя відмовити.

11.11.2022 на електронну пошту суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_4 щодо позовних вимог, де зазначено, що ОСОБА_4 із позовною заявою не погоджується, оскільки у вересні 2021 року коли постало питання про поділ майна подружжя, то відповідачка заявила, що всі фінансові збереження мають залишитись у неї, натомість вона не матиме претензій на автомобіль марки Peugeot, при цьому відмовлялась оформити передачу фінансів у законній площині, 29.09.2021 ОСОБА_3 була написана розписка, зробивши копію розписки, була спроба завірити у нотаріуса, але приватним нотаріусом Лавришиною А.О. було відмовлено у засвідченні. Свідком наявності оригіналу розписки і її копії була хрещена мати сина, ОСОБА_6 , Розписка переходила з руку в руки, і через певний проміжок часу ОСОБА_4 виявив, у нього залишилась копія розписки. Крім фінансів, в розпорядження ОСОБА_3 залишилось усе придбане майно в період шлюбу (техніка та меблі). Окрім цього, в 2009 році з сімейного бюджету були виділені кошти в розмірі 35тис. 500грн. на купівлю квартири матері ОСОБА_3 , де ОСОБА_4 був проведений ремонт, також за період проживання в квартирі по АДРЕСА_1 , були замінені вікна та балконні двері на металопластикові, проведений капітальний ремонт однієї з кімнат, разом з меблюванням.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, з приводу розписки пояснив, що позивачка заперечує написання такої розписки, оригінала розписки в позивачки не має, просить зобов`язати відповідача надати оригінал поданої розписки, у разі якщо оригінал надано не буде, просить суд не брати до уваги такий доказ, як недостовірний та недопустимий.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, вказала, позивачка в рахунок поділу майна подружжя отримала грошові кошти, про що написала розписку, оригінал розписки знаходиться у позивачки, яка відмовляється її надати, також вказала, що не погоджується із вартістю автомобіля, оскільки така визначена без огляду спірного автомобіля та його технічного стану.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши в сукупності докази у справі, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 13.08.2005, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_4 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.05.2022 справа № 686/22825/21 шлюб, укладений ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано.

27.01.2022 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали договір купівлі-продажу транспортного засобу № 684/2022/3070937, відповідно до умов якого ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_5 купила транспортний засіб марки Peugeot 5008, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2011 року випуску, номер кузова (VIN-код) НОМЕР_2 , який був зареєстрований за продавцем 18.07.2019.

Згідно п. 1.2. договору зазначено, що продавець гарантує, що майно, яка є предметом продажу за даним договором, належить йому на праві власності, не обтяжене арештом, у розшуку, заставі не перебуває, не являється предметом спору у суді.

Пунктом 3.1 договору сторони погодили, що ціна транспортного засобу складає 150000грн.

На підставі заяви № 464152564 від 27.01.2022 транспортний засіб Peugeot 5008, 2011 року випуску, номер кузова (VIN-код) НОМЕР_2 , перереєстрований за ОСОБА_5 .

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення, за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього зареєстровано лише за одним з подружжя.

Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Подібні за змістом висновки викладені, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Щодо доводів відповідача про добровільний поділ майна подружжя та сплату відповідачем компенсації в рахунок поділу майна подружжя.

На підтвердження добровільного поділу майна, представник відповідача надав фотокопію розписки ОСОБА_3 від 23.09.2021 про отримання грошової компенсації при розподілі майна подружжя.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 95 ЦПК України учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

В порушення вимог ч. 5 ст. 95 ЦПК України представником відповідача надано незасвідчену в установленому законом порядку ксерокопію розписки, оригінал розписки суду не надано, позивач заперечує написання такої розписки.

Оскільки позивач ставить під сумнів вказаний доказ, зазначаючи що не підписувала такий документ, оригінал суду не надано, такий доказ не береться судом до уваги.

Згідно частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (стаття 70 СК України).

Відповідно до положень статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Аналіз змісту положень статті 71 СК України дає підстави для висновку про те, що частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку.

Оцінюючи положення частини п`ятої статті 71 СК України як такі, що застосовуються до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до іншого з вимогами про припинення його права на частку у спільному майні, Верховний Суд робить висновок, що ця норма не вимагає обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач.

Аналогічні висновки висловлені, зокрема у постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 210/4854/15-ц (провадження № 61-30421св18) та від 03 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц (провадження № 61-46326св18).

Так Верховний суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 10.06.2022 справа № 544/856/20 сформував наступну правову позицію : «Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

З урахуванням наведеного та відступаючи від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 201/14044/16-ц, провадження № 61-189ск17, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно».

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/123-23/504-АВ від 27.01.2023 ринкова вартість КТЗ марки Peugeot 5008, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2011 року випуску, номер кузова (VIN-код) НОМЕР_2 , станом на момент проведення дослідження становила 481610,00грн.

Щодо наданим відповідачем оцінки № DCO/HP5491/85802-WP від 27.10.2022 та відеозапису з оглядом автомобіля.

Відповідно до ч. 1, 6, 7 ст. 101 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.

У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Вказаним вимогам надана відповідачем оцінка транспортного засобу № DCO/HP5491/85802-WP від 27.10.2022 не відповідає.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Наданий відповідачем відеозапис з оглядом транспортного засобу не засвідчений в устанволеному заокном порядку, враховуючи вищевикладене, оцінка транспортного засобу № DCO/HP5491/85802-WP від 27.10.2022 та відеозапис огляду транспортного засобу є недопустимими доказами.

Щодо вимог про стягнення грошової компенсації в іноземній валюті.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про валюту і валютні операції» гривня є єдиним законним платіжним засобом в Україні з урахуванням особливостей, встановлених частиною другою цієї статті, і приймається без обмежень на всій території України для проведення розрахунків.

Усі розрахунки на території України проводяться виключно у гривні, крім розрахунків за:

1) операціями зі здійснення іноземних інвестицій та повернення іноземному інвестору прибутків, доходів (у тому числі дивідендів) та інших коштів, одержаних на законних підставах у результаті здійснення іноземних інвестицій;

2) операціями банків з надання банківських та інших фінансових послуг на підставі банківської ліцензії;

3) операціями з надання фінансових послуг, визначених пунктами 1-5 частини другої та частиною третьою статті 9 цього Закону, що надаються небанківськими фінансовими установами та операторами поштового зв`язку, які мають ліцензію Національного банку України на здійснення валютних операцій;

4) операціями з розміщення, виплати грошового доходу та погашення облігацій, казначейських зобов`язань України, номінованих в іноземній валюті, якщо це передбачено проспектом цінних паперів (умовами їх розміщення);

5) операціями з купівлі-продажу державних цінних паперів, номінованих в іноземній валюті, якщо ініціатором або отримувачем за такою валютною операцією є банк;

6) іншими операціями, визначеними Митним кодексом України та (або) нормативно-правовими актами Національного банку України.

Отже, оскільки ринкова вартість КТЗ марки Peugeot 5008, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2011 року випуску, номер кузова (VIN-код) НОМЕР_2 визначена у гривнях, грошовий еквівалент в іноземній валюті в договорі сторони не визначали, а тому, грошова компенсація підлягає стягненню у гривні.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Станом на момент проведення дослідження ринкова вартість КТЗ марки Peugeot 5008, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2011 року випуску, номер кузова (VIN-код) НОМЕР_2 становила 481610,00грн., а отже частина грошової компенсації становить 240805грн., разом з тим позивач в позовній заяві просить стягнути 232 575 грн., заяви про збільшення позовних вимог позивачка не подавала, а тому з відповідача підлягає стягненню 232 575 грн.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню частково, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню грошова компенсація половини вартості транспортного засобу марки Peugeot 5008, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 в розмірі 232 575 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судових збір в розмірі 2325,75 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 30, 48, 76, 78, 81,100, 1001, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 368, 524, 533 ЦК України, ст.ст. 57, 60, 65, 69, 70, 71 СК України, Законом України «Про валюту і валютні операції», суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію половини вартості транспортного засобу марки Peugeot 5008, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 в розмірі 232 575 грн.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 2325,75грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач : ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 .

Дата складання повного тексту рішення 09.06.2023.

Суддя: