Провадження № 2/686/29/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді Палінчака О.М.,

при секретарі Цибульській Г.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідачів

Тирончук В.В., Якубчак О.Р., ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_3 до військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області в особі відділення поліції № 1 (м. Сокиряни) Дністровського районного відділу поліції, Чернівецької обласної військової адміністрації, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання дій неправомірними, визнання незаконним та скасування наказу та визнання недійсним акту про примусове відчуження майна, -

встановив:

04 серпня 2022 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області в особі відділення поліції № 1 (м. Сокиряни) Дністровського районного відділу поліції, Чернівецької обласної військової адміністрації, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання дій неправомірними, визнання незаконним та скасування наказу та визнання недійсним акту про примусове відчуження майна.

На обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що має право на користування, володіння та розпорядження ТЗ «Мерседес Бенз» модель «3800» д.н.з. НОМЕР_2 згідно нотаріально-посвідченої довіреності від 18.06.2020 р. На початку грудня 2021 р. його знайомі відповідачі: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 попросили надати їм в користування даний транспортний засіб, домовившись, що вони повернуть автомобіль не пізніше 10.01.2022 р., проте автомобіль повернуто не було. Потім відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 повідомили позивачу, що відносно ОСОБА_6 було зареєстровано кримінальне провадження та автомобіль спочатку був на спецмайданчику поліції в м. Сокиряни, а потім його було передано військовим для потреб територіальної оборони.

У відповіді Відділення поліції № 1 Дністровського районного відділення поліції від 03.06.2020 р. на адвокатський запит було вказано про наявність кримінального провадження № 0000203 від 11.12.2021 р. і що 11.12.2021 р. під час огляду місця події було вилучено вищевказаний автомобіль та ТЗ було визнано речовим доказом по зазначеному кримінальному провадженню. 14.12.2021 р. ухвалою слідчого судді Сокирянського районного суду Чернівецької області Ратушенком О.М. було накладено арешт на даний ТЗ, шляхом заборони володіння, користування та розпорядження (відчуження), а згідно постанови Заступника начальника ВП № 1 (Сокиряни) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області від 11.12.2021 р. даний ТЗ було визнано речовим доказом та передано на зберігання до відділення поліції № 1 (м. Сокиряни) Дністровського РВП ГУНП Чернівецькій області до вирішення справи по суті.

Також, позивач зазначає, що згідно наказу № 95 командира військової частини НОМЕР_1 Нацгвардії України та Акту примусового відчуження майна даний ТЗ було передано та поставлено на облік військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Нацгвардії України.

Отже, позивач вважає, що дії відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 щодо не повернення автомобіля до 10.01.2022 р. є неправомірними. При цьому, вказує, що даний правочин щодо примусового відчуження транспортного засобу оформлений актом про примусове відчуження є недійсним, оскільки Акт було підписано, зокрема, заступником начальника ВП № 1 (м. Сокиряни) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області. Тому, при укладенні Акту сторонам було достеменно відомо про наявність кримінального провадження, та те, що даний автомобіль є речовим доказом у кримінальному провадженні, яке ще не закінчено та накладений арешт шляхом заборони користування, володіння і розпорядження (відчуження) майна. Тим паче, що даний автомобіль перебував на спеціальному майданчику поліції.

Також, позивач вказав, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 28.04.2022 р. № 95 про примусове відчуження майна вказано здійснити примусове відчуження із володіння територіального підрозділу ГУНП в Чернівецькій області (ВП № 1 Дністровського РВП) для потреб частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, пов`язаних із виконанням завдань територіальної оборони в умовах правового режиму воєнного стану транспортний засіб «Мерседес Бенз» модель «380D» д.н.з. НОМЕР_2 . Згідно п. 2 Наказу посадовим особам в/ч НОМЕР_1 забезпечити проведення оцінки майна, що підлягає примусовому відчуженню, відповідно до порядку, встановленого законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність, а сам Акт про примусове відчуження без дати по формі і змісту не відповідає нормам чинного законодавства України: в Акті вказано, що він складений військовою частиною НОМЕР_1 та погоджено з Чернівецькою районною військовою адміністрацію, проте наказ № 95 від 28.04.2022 р. був погоджений Чернівецькою обласною військовою адміністрацію, а сам Акт про примусове відчуження не підписаний та не містить печатки, ані Чернівецької ОВА, ані Чернівецької РВА. В графі власник вказано тільки прізвище, ім`я та по-батькові ОСОБА_7 та вказано, що ТЗ вилучений у ОСОБА_5 , проте в ній відсутня будь-яка інша інформація, що суперечить ст. 7 Закону. Акт не містить дати підписання (фактично відсутня дата укладення), що прямо суперечить закону, а також в акті вказано, що оцінку проведено Експертом та за результатами оцінки майна складено висновок експертного дослідження від 02.05.2022 р. Отже, порядок визначення вартості прямо порушено, адже вартість майна визначалась не на підставі ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та не суб`єктом оціночної діяльності, а експертною установою Чернівецьким НДЕКЦ), що прямо вплинуло на визначення вартості та ціну даного ТЗ. Також, проведення експертизи та визначення вартості було здійснено з грубими порушення Методики, що ще раз вказує на її незаконність та недостовірність визначення експертом такої вартості ТЗ (експерт не попереджався про кримінальну відповідальність за дачу свідомо неправдивого висновку та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків; експерт не вказує, коли він проводив огляд ТЗ, в колонці «дата огляду» стоїть прочерк, експерт в порушення Закону та Методики дійшов помилкового висновку, що ринкова вартість такого ТЗ становить 133 336, 56 грн.).

Тому, з огляду на те, що Наказ від 28.04.2022 р. щодо примусового відчуження даного ТЗ є незаконним, та те, що укладення даного Акту про примусове відчуження суперечить законодавству України та незаконності (недійсності) умови правочину щодо визначення його вартості (яка є істотною умовою даного правочину), позивач вважає даний акт про примусове відчуження недійсним.

Отже, з огляду на недійсність Акту про примусове відчуження ТЗ позивач просить застосувати, також, наслідки недійсності правочину та зобов`язати Відповідача 1 повернути даний транспортний засіб до місця, з якого було вилучено ТЗ - спецмайданчик відділення поліції № 1 (м. Сокиряни) Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області. А зі сторони Позивача не підлягає вчинення будь-яких дій, так як жодних коштів за даний ТЗ він не отримав.

Позивач зазначив, що факт правомірності володіння майном (отриманий у власника такого майна технічний паспорт на автомобіль) є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права. Отже, позивач, який має право на користування, володіння та розпорядження даним ТЗ (є фактичним власником згідно генеральної довіреності), а отже має право на звернення до суду за захистом порушених прав, що стосуються даного ТЗ. А тому, просить визнати неправомірними дії ОСОБА_5 та ОСОБА_4 щодо неповернення ОСОБА_3 транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ 308D», реєстраційний номер НОМЕР_2 в строк до 10.01.2022 р.; визнати незаконним та скасувати Наказ командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 95 від 28.04.2022 р., погоджений Чернівецькою обласною військовою адміністрацією щодо примусового відчуження із володіння територіального підрозділу ГУНП в Чернівецькій області (відділення поліції № 1 Дністровського РВП) для потреб військової частини НОМЕР_1 в умовах правового режиму воєнного стану транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ 308D», реєстраційний номер НОМЕР_2 ; визнати недійсним Акт про примусове відчуження (без номеру та дати) підписаний заступником начальника ВП № 1 (м. Сокиряни) ДРВП ГУНП в Хмельницькій області, Заступником командира в/ч НОМЕР_1 з озброєння та Начальником автомобільної служби в/ч НОМЕР_1 ; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України повернути уповноваженій особі відділення поліції № 1 (м. Сокиряни) Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області транспортний засіб марки «MERCEDES- BENZ» моделі «308D», 1994 року випуску, номер шасі (кузову, рами) № НОМЕР_3 , державний номерний знак при укладенні Акту - 32706НЕ та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 . Судові витрати просив покласти на Відповідачів.

Ухвалою судді від 21 жовтня 2022 року у справі відкрите провадження та призначено по справі підготовче засідання.

01 грудня 2022 року від представника відповідача Чернівецької обласної державної адміністрації надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить закрити провадження у даній справі за відсутності предмету спору.

12 грудня 2022 року представник відповідача Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області подав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

20 січня 2023 року до суду надійшов відзив на позов від представника відповідача військової частини НОМЕР_1 ЗОТО Національної гвардії України, в якому відповідач просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

16 березня 2023 року представник позивача ОСОБА_8 подав до суду заяву про зміну предмету позову, а саме: змінив п. 5 прохальної частини та просив «5. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України повернути позивачу транспортний засіб марки «MERCEDES- BENZ» моделі «308D», 1994 року випуску, номер шасі (кузову, рами) № НОМЕР_3 , державний номерний знак при укладенні Акту - 32706НЕ та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 .»

Ухвалою суду від 27 квітня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача ОСОБА_8 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Представник відповідача військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України Якубчак О.Р., представник відповідача Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області в особі відділення поліції № 1 (м. Сокиряни) Дністровського районного відділу поліції Гроссу Д.М. в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзивах на позов.

Представник Чернівецької обласної військової адміністрації Тирончук В.В. в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, клопотань та заяв, а також, відзив на позовну заяву до суду не надходили.

Заслухавши пояснення представників учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом об`єктивно встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 15.08.2002 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником автомобіля MERCEDES-BENZ, модель 308D, 1994 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до довіреності від 18.06.2020 року зі строком дії на п`ять років, яка дійсна по 18.06.2025 року, ОСОБА_7 уповноважив ОСОБА_3 на розпорядження автомобілем MERCEDES-BENZ 308D, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Як вбачається із копії відповіді старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 (Сокиряни) Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області від 03.06.2020 р. 11.12.2021 року під час огляду місця події було вилучено автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель 308D, 1994 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та постановою від 11.12.2021 року даний автомобіль було визнано речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000203 від 11.12.2021 року і ухвалою слідчого судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 14.12.2021 року було накладено арешт на вказаний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 шляхом заборони володіння, користування та розпорядження (відчуження).

Дані обставини підтверджуються копією Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 11.12.2021 року, копією постанови про визнання речовим доказом та прилучення його до кримінального провадження від 11.12.2021 року, копією ухвали слідчого судді по справі №722/1618/21 від 14.12.2021 року.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 28.04.2022 року № 95 «Про примусове відчуження майна», погодженого із начальником Чернівецької обласної військової адміністрації, здійснено примусове відчуження із володіння територіального підрозділу ГУ НП в Чернівецькій області (відділення поліції № 1 Дністровського РВП) для потреб військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України пов`язаних із виконанням завдань територіальної оборони в умовах правового режиму воєнного стану, наступне майно: транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, модель 308D, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Дані обставини було зафіксовано актом про примусове відчуження вказаного транспортного засобу.

Із копії висновку експертного дослідження від 02.05.2022 року №ЕД-19/126-22/2718-АВ вбачається, що ринкова вартість вантажного автомобіля MERCEDES-BENZ 308D, номерний знак НОМЕР_2 , станом на момент проведення дослідження (02.05.2022) становить 133336,52 грн.

Згідно відповіді на запит від 30.06.2022 року №13/506 вбачається, що спірний автомобіль прийнято на облік військової частини НОМЕР_1 та введено в штат автомобільної техніки військової частини НОМЕР_1 , що також, підтверджується копією акту № 61 технічного стану автомобіля від 02.05.2022 року.

Вироком Новодністровського міського суду Чернівецької області від 03.11.2022 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, скасовано арешт, накладений згідно ухвали Сокирянського районного суду Чернівецької області від 14.12.2021 року на фургон вантажний марки MERCEDES-BENZ 308D, реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу являється ОСОБА_7 , та який на момент вилучення перебував в користуванні ОСОБА_5 , та скасовано арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 .

Згідно положень ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 77, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Так, Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ХІ, та від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, та Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX) в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, строк дії якого продовжено з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Пунктом 3 Указу Президента України від 24 лютого №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХвизначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34,38, 39.41-44,53 Конституції України.

Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

У п. 8 цього Указу встановлено місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку виділення тимчасово будівель, споруд, земельних ділянок, транспортних та інших матеріально-технічних засобів, надання послуг Збройним Силам України, Національній гвардії України, Службі безпеки України, Державній прикордонній службі України, Державній спеціальній службі транспорту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України та іншим військовим формуванням України відповідно до мобілізаційних планів.

Згідно п.4 ч.1 ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» №389-VIII від 12 травня 2015 року №389-VIII в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема, примусово відчужувати майно, що перебуває у приватній або комунальній власності, вилучати майно державних підприємств, державних господарських об`єднань для потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану в установленому законом порядку та видавати про це відповідні документи встановленого зразка.

Механізм передачі, примусового відчуження або вилучення майна у юридичних та фізичних осіб для потреб держави в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану визначено Законом України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового воєнного чи надзвичайного стану» №4765-VI від 17 травня 2012 року (далі - Закон №4765-VI).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону №4765-VI примусове відчуження майна - позбавлення власника права власності на індивідуально визначене майно, що перебуває у приватній або комунальній власності та яке переходить у власність держави для використання в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану за умови попереднього або наступного повного відшкодування його вартості.

Згідно ч.1 ст.4 Закону №4765-VI примусове відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану здійснюється за рішенням військового командування, погодженим відповідно з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, районною, Київською чи Севастопольською міською державною адміністрацією або виконавчим органом відповідної місцевої ради.

Статтею 7 Закону №4765-VI передбачено, що про примусове відчуження або вилучення майна складається акт. Бланк акта про примусове відчуження або вилучення майна (далі - акт) виготовляється за єдиним зразком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

У разі якщо після скасування правового режиму воєнного чи надзвичайного стану майно, яке було примусово відчужене, збереглося, а колишній власник або уповноважена ним особа наполягає на поверненні майна, таке повернення здійснюється в судовому порядку. Підставою для повернення майна є рішення суду, яке набрало законної сили. У разі повернення майна особі у неї поновлюється право власності на це майно. Одночасно особа зобов`язується повернути грошову суму, яка була нею одержана у зв`язку з відчуженням майна, з вирахуванням розумної плати за використання цього майна. Колишній власник майна, яке було примусово відчужене, може вимагати взамін надання йому іншого майна, якщо це можливо (стаття 12 Закону №4765-VI).

З матеріалів справи вбачається, що для потреб військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, пов`язаних із виконанням завдань територіальної оборони в умовах правового режиму воєнного стану було примусово відчужено спірний транспортний засіб.

Отже, спірні правовідносини виникли щодо примусового відчуження державними органами майна позивача в період воєнного стану.

Оскільки на момент розгляду даної справи автомобіль MERCEDES-BENZ 308D, державний номер НОМЕР_2 , відчужено на користь держави, тому вимога про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 НГУ повернути автомобіля задоволена бути не може.

Позивачем не наведено належних доказів, аргументів для визнання судом незаконним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГУ № 95 від 28.04.2022 року; визнання недійсним акту про примусове відчуження автомобіля, а недоліки щодо форми акту не впливають на зміст та законність акту в цілому.

Незгода з оцінкою транспортного засобу не позбавляє можливості оскаржити висновок експертного дослідження від 02.05.2022 року.

Щодо посилань позивача на недійсність акту про примусове відчуження, суд звертає увагу, що згідно ст. 353 ЦК України у разі стихійного лиха, аварії, епідемії, епізоотії та за інших надзвичайних обставин, з метою суспільної необхідності майно може бути примусово відчужене у власника на підставі та в порядку, встановлених законом, за умови попереднього і повного відшкодування його вартості (реквізиція). В умовах воєнного або надзвичайного стану майно може бути примусово відчужене у власника з наступним повним відшкодуванням його вартості. Реквізоване майно переходить у власність держави або знищується.

Отже, реквізиція є особливим інструментом держави, який застосовується у виняткових випадках, з метою усунення небезпеки, яка загрожує державному чи громадському порядку та потребує невідкладних дій, а тому ототожнення реквізиції із правочином на думку суду є помилковим.

Виходячи із поняття та мети примусового відчуження майна в умовах правового режиму воєнного стану, накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, чи іншій галузі права, не може бути перешкодою у здійсненні примусового відчуження майна на користь держави, оскільки арешт чи будь яке інше обтяження на майно застосовується задля тимчасово обмеження (позбавлення) права саме власника (володільця) майна на розпорядження таким майном задля забезпечення тієї чи іншої мети.

Більш того Закон не містить будь-яких обмежень щодо правового статусу майна при необхідності у застосуванні державою примусового відчуження майна в умовах правового режиму воєнного стану.

Також, щодо вимоги про повернення транспортного засобу позивачу, суд зазначає, що для вирішення даної позовної вимоги необхідним є з`ясування чи зберігся транспортний засіб, оскільки у випадку його фізичного знищення позивач отримує право на компенсацію вартості. Однак, учасниками справи не надано до суду доказів місця перебування транспортного засобу та його фізичного стану, позивачем клопотань про витребування таких доказів в ході судового розгляду заявлено не було, тому дана позовна вимога є передчасною та не підлягає задоволенню.

Окрім того, відповідно до абзацу 11 статті 1 Закону України «Про оборону України», у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (далі Закон).

В умовах триваючого воєнного конфлікту законодавець встановив певні обов`язки щодо виконання певними особами військово-транспортного обов`язку.

Приписами статті 6 Закону унормовано, що військово-транспортний обов`язок установлюється з метою задоволення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань на особливий період транспортними засобами і технікою і поширюється на центральні та місцеві органи виконавчої влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи і організації, у тому числі на залізниці, порти, пристані, аеропорти, нафтобази, автозаправні станції дорожнього господарства та інші підприємства, установи і організації, які забезпечують експлуатацію транспортних засобів, а також на громадян - власників транспортних засобів (ч.1). Порядок виконання військово-транспортного обов`язку визначається Кабінетом Міністрів України (ч.2).

Отже військово-транспортний обов`язок поширюється як на центральні та місцеві органи виконавчої влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи і організації, а також на громадян - власників транспортних засобів.

Цією нормою, також, передбачено, що повернення транспортних засобів власнику здійснюється протягом 30 календарних днів з моменту оголошення демобілізації.

Отже, саме з періоду оголошення Президентом України загальної мобілізації (24.02.2022) відповідно до положень Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» законодавець пов`язує настання особливого періоду. При цьому, сама мобілізація не вичерпує завдань особливого періоду, а лише розпочинає його дію. Закінчення періоду мобілізації, у свою чергу, не є самостійною підставою для припинення особливого періоду та в проміжках між періодами проведення мобілізації стан особливого періоду не припинявся.

Таким чином, під час дії особливого періоду повернення транспортного засобу фізичним особам не передбачено, тому наведені вище положення норм права застосовуються до спірних правовідносин та є підставою для відмови у задоволенні позову в частині вимог щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_1 повернути транспортний засіб.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.02.2021 у справі №916/3534/19, яка враховується судом під час вирішення даного спору по суті.

Окрім того, позивач просить визнати неправомірними дії ОСОБА_5 та ОСОБА_4 щодо неповернення ОСОБА_3 транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ 308D», реєстраційний номер НОМЕР_2 в строк до 10.01.2022 р., проте жодних доказів на підтвердження вказаних обставин позивачем та його представником до суду не було подала, жодних клопотань чи заяв про витребування не заявлялось.

Щодо решти доводів суд застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, підстави для задоволення позову відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 11-13, 15, 16, 77, 81, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 202, 203, 207, 215, 418, 420, 492, 494, 495, 626, 627, 638 ЦК України, суд

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області в особі відділення поліції № 1 (м. Сокиряни) Дністровського районного відділу поліції, Чернівецької обласної військової адміністрації, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання дій неправомірними, визнання незаконним та скасування наказу та визнання недійсним акту про примусове відчуження майна - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текс рішення складено 07 червня 2023 року.

Суддя: О.М. Палінчак