ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2712/23 Справа № 229/7287/21 Суддя у 1-й інстанції - Рагозіна С.О. Суддя у 2-й інстанції - Хейло Я. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року м.Кривий Ріг

Справа № 229/7287/21

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Хейло Я.В.,

суддів Мірути О.А., Тимченко О.О.,

секретар судового засідання: Тимофєєва В.О.

сторонни:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Головне управлінняПенсійного фонду в Донецькій області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 16 грудня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію та стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом, яке ухвалене суддею Рагозіною С.О. у місті Дружківка Донецької області, повне судове рішення складено 16 грудня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію та стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що є донькою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Факт смерті ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території був встановлений рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 04 червня 2021 року за заявою ОСОБА_1 . Після чого остання звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

16 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до відділу обслуговування громадян №4 (сервісний центр м. Дружківка) Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з заявою щодо повідомлення про розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_2 з грудня 2016 року.

ОСОБА_1 отримала виписку по пенсійним виплатам ОСОБА_2 , з якої вбачається, що з січня 2017 року по березень 2021 року (включно) ОСОБА_2 була нарахована, але не сплачена пенсія у розмірі 132788.63 грн.

06 жовтня 2021 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з грошових сум з належними відсотками і компенсаціями у вигляді недоотриманої пенсії станом на 13 червня 2021 року у розмірі 97952,56 грн., яка обчислена відповідно до довідки відповідача від 03.08.2021 №0500-1801-8/45954.

06 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача з заявою про виплату недоотриманої пенсії та надала свідоцтво про право на спадщину.

Крім того, ОСОБА_1 звернулася до відповідача з заявою про виплату недоотриманої пенсії після смерті матері, яка не увійшла до свідоцтва про право на спадщину за законом у сумі 34836,07 грн.

01.11.2021 року відповідач надав відповідь №16806-16071/Б-15/8-0500/21, в якій зазначив, що «…03.08.2021 року на запит нотаріуса була надана відповідь №0500-1801-8/45954 про те, що розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_2 склав 34836,07 грн. У відповіді було зазначено, що сума недоотриманої пенсії буде зменшена в залежності від дати звернення до територіального управління Пенсійного фонду України особи, яка має право на спадщину. 06.10.2021 вами до відділу обслуговування громадян №4 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління подано заяву про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_2 . Сума недоодержаної пенсії відповідно до статті ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1056 буде перерахована за три роки до дня звернення за отриманням недоотриманої пенсії».

Згідно з випискою по пенсійним виплатам ОСОБА_2 при розрахунку невиплаченої пенсії з дати звернення ОСОБА_1 , а саме з 06.10.2021 року , за останні три роки сума недоотриманої пенсії складає 89 789,34 грн.

Заборгованість пенсійних виплат за життя ОСОБА_2 , яка не зазначена у свідоцтві про право на спадщину за законом та яка увійшла до складу спадщини складає 34 836,07 грн.: (132 788,63 грн. 97 952,56 грн.).

Заборгованість пенсійних виплат за життя ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом та які перераховані за останні 3 (три) роки з дати звернення з відповідною заявою позивача до відповідача (06.10.2021 р.) складає 8163,22 грн. (97952,56 грн. 89789,34 грн.).

У встановленому нотаріальному порядку позивач не може оформити право власності на недоотриману пенсію у розмірі 34 836,07 грн, оскільки у довідці відповідача, що надійшла нотаріусу зазначено, що «нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно, відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» станом на 13.06.2021 складають 97 952,56 грн. та розмір недоотриманих сум пенсійних виплат буде зменшено в залежності від дати звернення до територіального Пенсійного фонду особи, яка має право на спадщину».

Таким чином, відповідач не визнає за ОСОБА_1 право на недоотриману пенсію померлої матері ОСОБА_2 у розмірі 42999 грн. 29 коп.(34836,07 грн + 8163,22 грн).

25 березня 2022 року позивач подала до суду заяву про збільшення позовних вимог у зв`язку з тим, що відповідачем до суду надана довідка від 28.01.2022 року в якій зазначено, що сума недоотриманої пенсії за період з 01.01.2017 року по 30.04.2021 року складає 133 027,04 грн. Розмір недоотриманої пенсії з урахуванням ст. 46 Закону України №1056 за останні три роки складає 89 506,07 грн, залишок складає 43 520,97 грн.

З урахуванням вищевикладеного, позивач просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на недоотриману за життя пенсію ОСОБА_2 в розмірі 35 074,48 грн, стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 недоотриману за життя пенсію ОСОБА_2 в розмірі 43 520,97 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 16 грудня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію та стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на недоотриману за життя пенсію ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 35 074 (тридцять п`ять тисяч сімдесят чотири) грн 48 коп.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 недоотриману за життя пенсію ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в загальному розмірі 43 520 (сорок три тисячі п`ятсот двадцять) грн 97 коп.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь державного бюджету судовий збір у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвали нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що ОСОБА_2 виплата пенсії була призупинена з 01.01.2017 року, за життя вона не зверталась за поновленням виплати. Пенсія, яка не була нарахована за життя спадкодавця, не входить до складу спадщини.

Обчислення розміру пенсії, що могла бути нарахована, проводиться згідно з частиною другою статті 49 Закону № 1058, з урахуванням вимог статті 46 Закону № 1058 (не більше ніж за три року до дня звернення за отриманням пенсії).

Вважає, що відсутні норма закони, які б зобов`язували органи ПФУ нарахувати суми пенсії пенсіонерам після їх смерті за зверненням членів сім`ї. Норми стосовно виплати пенсії після смерті пенсіонера стосується лише тієї пенсії, яка була нарахована пенсіонеру за час його життя , тобто належала пенсіонеру на час смерті.

Узагальнення доводів та заперечень інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надано.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час, місце та дату розгляду справи повідомлені належним чином.

Від відповідача Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області надійшло клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні. Не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника Головного управління, підтримує доводи в повному обсязі.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Горлівка Донецької області (а.с.11-14).

Відповідно до довідки від 31.07.2015 року ОСОБА_2 була зареєстрована, як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, за адресою: АДРЕСА_1 з 21 липня 2015 року (а.с.16).

10 червня 2021 року в Лиманській державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_2 (а.с.17).

06 жовтня 2021 року на ім`я ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом №300 на майно ОСОБА_2 , яке складалося з грошових сум з належними відсотками та компенсаціями, у вигляді недоотриманої пенсії станом на 13.06.2021 у розмірі 97952,56 грн (а.с.20-21).

На звернення ОСОБА_1 від 06.10.2021 року до відповідача надана відповідь про те, що сума недоодержаної пенсії відповідно до статті ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1056 буде перерахована за три роки до дня звернення за отриманням недоотриманої пенсії (а.с.26).

Відповідно до довідки відділу обслуговування громадян №4 (сервісний центр) від 28.01.2022 сума недоотриманої пенсії за період з 01.01.2017 по 30.04.2021 складає 133027,04 грн. Враховуючи те, що померла ОСОБА_2 за період життя не зверталася за поновленням виплати, а спадкоємець її дочка ОСОБА_1 звернулася до управління із заявою про виплату недоотриманої пенсії та необхідними документами 06.10.2021, то розмір недоотриманої пенсії був зменшений з урахуванням вимог статті 46 Закону №1056, та складає 89506,07 грн. Залишок складає 43520,97 грн (а.с.47).

З урахуванням цього заборгованість пенсійних виплат за життя ОСОБА_2 , яка не зазначена у свідоцтві про право на спадщину за законом та яка увійшла до складу спадщини складає 35074,48 грн: (133027,04 грн 97952,56 грн). Заборгованість пенсійних виплат за життя ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом та які перераховані за останні 3 (три) роки з дати звернення з відповідною заявою позивача до відповідача (06.10.2021 р.) складає 8446,49 грн (97952,56 грн 89506,07 грн).

Позиція апеляційного суду

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 16 грудня 2022 року залишити без змін.

Мотиви з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права

Відповідно до частин 1, 3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості позовних вимог. Вважав, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна, яке визначено в свідоцтві про право на спадщину за законом від 06.10.2021 №300. Вищевказане свідоцтво про право на спадщину за законом від 06 жовтня 2021 року, видане на ім`я ОСОБА_1 і у якому зазначено, що спадщина складається з недоотриманих пенсійних коштів у розмірі 97 952,56 грн, не оспорено та є чинним, а тому зменшення суми пенсії спадкодавця, що належить спадкоємцю, є безпідставним. Суд дійшов висновку, що за ОСОБА_1 підлягає визнання права власності за решту недоотриманої пенсії, а саме 35 074,48 грн., виходячи з розрахунку: 133 027,04 грн. 97 952,56 грн. Ця сума, а також різниця між сумою, вказаною у свідоцтві про право на спадщину за законом (97 952,56 грн.) та сумою, яку призначив відповідач до виплати за три роки, що передують зверненню спадкоємиці із заявою, (89 506,07 грн.) у розмірі 8 446,49 грн., що в загальному розмірі складає 43 520,97 грн., підлягають стягненню з відповідача на корить позивачки ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до приписів ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

У ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст частини третьої статті 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, встановивши, що позивач як спадкоємець за законом, яка прийняла спадщину, має право на спадкове майно (пенсію) своєї матері відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; приймаючи до уваги, що свідоцтво про право на спадщину за законом не оспорено та є чинним, докази визнання його недійсним в цілому чи певних його частинах, чи внесення змін у нього у матеріалах справи відсутні, - суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з ГУ ПФУ Донецької області на користь ОСОБА_1 недоотриманої суми пенсії, після смерті матері у розмірі 43520,97 грн.; судом першої інстанції обгрунтовано визнано право власності за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом на недоотриману за життя пенсію ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 35 074 грн 48 коп.

Положення частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на положення статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно якої нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до звернення за отриманням пенсії, не заслуговують на увагу, оскільки вказана норма регулює отримання недоотриманої пенсії з вини пенсіонера, а в даному випадку між сторонами виникли правовідносини стосовно отримання нарахованої, але неодержаної пенсії померлого пенсіонера в порядку спадкування. Сума недоотриманої пенсії змінила свій правовий статус і є вже не пенсією, недоотриманою пенсіонером, а коштами, які увійшли до складу спадщини і подальше правове регулювання переходу права на ці кошти іншим особам регулюються нормами ЦК України про спадкові відносини.

Колегія суддів зазначає, що припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсії. Право на таку пенсію у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці пенсійні виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання пенсії у порядку спадкування за законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18), постанові Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 243/5697/16-ц (провадження № 61-34175св18) та у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 227/2802/16-ц (провадження № 61-6270св18) зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованого та правильного висновку суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Розподіл судових витрат

Відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи висновки апеляційного суду за результатами розгляду справи, судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 16 грудня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 березня 2023 року.

Головуючий:

Судді: