Справа № 486/591/23
Провадження № 2/486/375/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2023 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючої судді Волкової О.І.,

за участю: секретаря судового засідання Жук А.Ю.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську, Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

До Южноукраїнського міського суду Миколаївської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з 14 жовтня 2000 року перебуває з відповідачем у шлюбі. З 2015 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Відповідач має іншу сім`ю, в якій народився син. Їх шлюб фактично припинив існування. Подальше його збереження та спільне життя з відповідачем суперечитиме їх інтересам. Примирення між ними неможливе. Просить суд розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишите їй прізвище « ОСОБА_3 ».

У судове засідання 25.08.2023 позивачка ОСОБА_2 не з`явилась, надіслала до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі, після розірвання шлюбу залишите їй шлюбне прізвище « ОСОБА_3 ».

У судовому засіданні 25.08.2023 відповідач ОСОБА_1 визнав позов та суду пояснив, що з 2020 року він проживає з іншою жінкою. В них народилась донька. Не заперечував проти розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що 14 жовтня 2000 року сторони зареєстрували шлюб в Семенівській сільській раді Арбузинського району Миколаївської області, про що складений відповідний актовий запис № 9 та видане свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.4).

Судом встановлено, що сторони шлюбних відносин не підтримують, сумісного господарства не ведуть. Подружнє життя сторін не склалося, про що зазначено у позовній заяві. Відповідач згоден з позовом про розірвання шлюбу.

Спорів про поділ майна між сторонами на час розгляду справи не існує.

Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами не має, примирення між позивачем та відповідачем неможливе.

Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти цього, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню.

Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу є виключним правом того, хто у зв`язку із шлюбом змінив своє прізвище, позивачка просить суд залишити їй шлюбне прізвище « ОСОБА_3 ».

На підставі викладеного та керуючись ст. 51 Конституції України, статтями 1-12, 13, 76-80, 81, 89, 210, 247, 258, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 14 жовтня 2000 року Семенівською сільскою радою Арбузинського району Миколаївської області між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , актовий запис № 9, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 - розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці ОСОБА_2 залишити шлюбне прізвище « ОСОБА_3 ».

Відповідно ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України, копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О.І. Волкова