ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/1676/22 Головуючий суддя І інстанції Штих Т. В.
Провадження № 22-ц/818/408/23 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про розірвання шлюбу
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Сізонової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мартовицького Кирила Вікторовича на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Позов мотивовано тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей- доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя не склалось з причин суперечок та конфліктів, що у подальшому призвело до неможливості умов спільного мешкання. Відповідач покинув територію України та не цікавиться долею шлюбу. Спільне господарство не ведуть більше двох років.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 21 листопада 2022 року позов задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції сторони вступили в шлюб 23 лютого 2008 року, актовий запис № 84.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму судових витрат в розмірі 992 гривни 40 копійок.

Після розірвання шлюбу, прізвище позивачки залишити без змін ОСОБА_5 .

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Мартовицький К.В. посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення скасувати та провадження у справі закрити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що в рішенні суд послався на те, що примирення між сторонами неможливо із-за небажання зберегти сім`ю, зазначено що відповідач покину територію України, не ведуть спільного господарства більше ніж два роки, що не відповідає дійсності.

Зазначає, що відповідач разом з дружиною та дітьми після 24 лютого 2022 року деякий час мешкали разом проте потім переїхали до м.Мерефа Харківської області, але згодом дружина виїхала за кордон де і знаходиться до теперішнього часу.

Вказує, що відповідач до суду не з`явився, проте йому не надсилалось жодного повідомлення як стороні у справі.

Звертає увагу на те, що дійсно у нього були непорозуміння з дружиною, проте це не є підставою для розірвання шлюбу та руйнування їхніх сімейних відносин, суд не з`ясував фактичні взаємини між сторонами, не в повній мірі врахував наявність малолітньої дитини та не вжив достатніх заходів для примирення подружжя.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Бережнова Ю.Є. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що з момент у подання позову мину значний проміжок часу, позивач наполягає на розірванні шлюбу, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи та відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не зовсім відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 від 23 лютого 2008 року, виданого Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції сторони вступили в шлюб 23 лютого 2008 року, актовий запис № 84.

Від шлюбу мають неповнолітніх дітей ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження НОМЕР_2 та НОМЕР_3 відповідно.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд першої інстанції дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

За змістом ч.3 ст.109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч.1 ст.110, ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

При цьому, слід зазначити, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року надано роз`яснення, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи, що позивач не бажає миритися з відповідачем, примирення між ними до цього часу не відбулося, та позивач не виявив намір на збереження сім`ї, суд не може примусити її зберегти шлюб, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Колегія суддів надавала сторонам два місяці на примирення, до якого сторони не дійшли, а тому вважає, що рішення позивачки про розірвання шлюбу, з урахуванням тривалого часу її розгляду судами двох інстанцій, є вільним та виваженим, що підтверджує висновки суду першої інстації про те, що подальше спільне сімейне життя подружжя є неможливим.

Таким чином, ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, про те що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а наведені з цього приводу доводи скарги не знайшли свого підтвердження, оскільки перебування шлюбі ґрунтується лише на принципі взаємного вільного волевиявлення.

Разом з тим, знайшли підтвердження доводи скарги про наявність безумовної підстави для скасування постанови суду.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами є однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 3) частини третьої статті 2 ЦПК України).

Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом (частина перша статті 8 ЦПК України).

Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи (частина друга статті 211 ЦПК України).

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку (частини шоста, сьома статті 128 ЦПК України).

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (пункт 3 частини третьої статті 376 ЦПК України).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції норм цивільного процесуального права, а саме - неповідомлення його про відкрите судове засідання.

З матеріалів справи вбачається, що відомості про належне повідомлення відповідача про розгляд справи у матеріалах справи відсутні.

Таким чином, суд першої інстанції розглянув справу за відсутності учасника справи - відповідача ОСОБА_1 , належним чином не повідомленої про місце, дату та час судового засідання.

Отже доводи апеляційної скарги про порушення вищевказаної норми процесуального права, а саме неналежного повідомлення щодо розгляду справи, знайшли своє підтвердження, що є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову повністю та часткове задоволення апеляційної скарги.

З передбачених ст. 141 ЦПК України підстав за рахунок відповідача підлягають до відшкодування понесені позивачкою судові витрати - сплачений судовий збір за подачу позову до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384, 389 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мартовицького Кирила Вікторовича задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2022 рокускасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції сторони вступили в шлюб 23 лютого 2008 року, актовий запис № 84.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму судових витрат в розмірі 992 гривни 40 копійок.

Після розірвання шлюбу, прізвище позивачки залишити без змін ОСОБА_5 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 30 березня 2023 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді - І.В.Бурлака.

Ю.М. Мальований.