Справа № 214/1174/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 червня 2023 року Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Собченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд зменшити розмір аліментів, які з нього стягуються на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.07.2009 року у цивільній справі №2-2651/09 на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/6 частки всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у нього із відповідачем є спільна дитина син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.07.2009 року з нього на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів. 10.10.2015 року від шлюбу із ОСОБА_4 у нього народився другий син ОСОБА_5 . На теперішній час він не проживає із ОСОБА_4 та їхнім сином. За місцем роботи позивач написав заяву про утримання з його заробітної плати аліментів у розмірі 1/6 частки доходів на утримання сина ОСОБА_5 . Також він має батьків пенсійного віку, яких він також має утримувати. Таким чином, він не має можливості сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки від усіх його доходів, у зв`язку із чим звернувся до суду з даним позовом.

Позивач у судове засідання надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідач, будучи повідомленою про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій позовні вимоги визнала та просила роглянути справу за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як убачається з матеріалів справи, сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.12).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.07.2009 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання їх спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму, починаючи з 15.06.2009 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.18-19).

Крім того, позивач є батьком малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11), на утримання якого за його заявою за місцем роботи з заробітної плати починаючи з 01.02.2023 року відраховуються аліменти на користь ОСОБА_4 (а.с.14,23).

Позивач також має батьків, які є пенсіонерами за віком (а.с.15,16).

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Стаття 273 СК України містить дві підстави для їх коригування: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення та і у бік покращення.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Так, установлені судом обставини вказують на погіршення майнового положення позивача, в порівнянні з його матеріальним становищем, яке існувало на момент ухвалення рішення про стягнення з нього на користь відповідача аліментів, розмір яких на даний час позивач бажає зменшити, що в розумінні ст. 192 СК України є підставою для звернення до суду із позовом про зменшенням розміру аліментів.

При цьому, відповідно до положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Положеннями ч. 5 ст. 183 СК України, які також узгоджуються з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Таким чином, враховуючи положення ст. 52 Конституції України щодо того, що діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним, а також положення ст. 142 СК України щодо того, що діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою, суд не має права надавати переваги щодо утримання однієї дитини перед іншою.

Разом з тим, згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Отже, зважаючи на вищевикладене та позаяк відповідач визнала пред`явлені позовні вимоги та з матеріалів справи не вбачається, що визнання нею позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивач має розподіляти свої доходи між всіма дітьми, а також мати кошти для належного утримання самого себе, а як убачається із зазначених положень законодавства на утримання двох дітей стягується третина заробітку платника аліментів. При цьому, суд не приймає до уваги доводи позивача стосовно того, що на його утриманні перебувають батьки, які є пенсіонерами, оскільки такі по-перше мають отримувати пенсію, а по-друге позивач не надав суду доказів понесення будь-яких витрат на їх утримання.

У зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимог про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст. 13 ЦПК України,не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно ст. 141 ЦПК України та звертає увагу позивача на те, що згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.182, 192, 273 СК України, ст.ст. 3, 4, 5, 10-13, 19, 23, 76-82, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354-355, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, які згідно рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.07.2009 року, стягуються із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/6 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягувати аліменти у зменшеному розмірі від дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Попов.