ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/295/23 Номер провадження 22-ц/814/3960/23Головуючий у 1-й інстанції Должко С.Р. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Одринської Т.В., Панченка О.О.,

за участю секретаря судового засідання Сальної Н.О.,

за участю представників сторін: адвоката Тараненко С.О. та адвоката Кулик В.О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 19 червня 2023 року, що постановлена за результатом розгляду заяви представника позивача, адвоката Тараненка С.О., про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , державного реєстратора виконавчого комітету Ромоданівської селищної ради Телеш Юлії Володимирівни, державного реєстратора виконавчого комітету Гадяцької міської ради Ус Оксани Іванівни, Зіньківської міської ради, про скасування державної реєстрації та поновлення дії договорів,

УСТАНОВИВ:

короткого змісту позовних вимог і судового рішення суду першої інстанції;

У березні 2023 року ОСОБА_5 звернувся до місцевого суду з позовом про: скасування запису про державну реєстрацію про припинення договору оренди землі від 23.10.2015; поновлення дії договору оренди землі від 23.10.2015; скасування запису про державну реєстрацію договору оренди землі від 11.11.2022.

Також в п. 7 позову позивач прохав забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 на вчинення певних дій (проведення будь-яких весняно-польових робіт, відчуження, дарування та інше) на земельних ділянках площею 2,9801 га, кадастровий номер :00:022:0149 та площею 2,9913 га, кадастровий номер :00:022:0150, які знаходяться на території Лютенсько-Будищанського старостинського округу Зіньківської територіальної громади Полтавського району Полтавської області.

Ухвалою Зіньківського районного суду від 22.03.2023 в задоволенні заяви про забезпечення позову було відмовлено (а. с. 52).

27.03.2023 від позивача до суду надійшло клопотання про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 на вчинення певних дій (проведення будь-яких весняно-польових робіт, відчуження, дарування та інше) на земельних ділянках кадастровий номер :00:022:0149 та кадастровий номер :00:022:0150, які знаходяться на території Лютенсько-Будищанського старостинського округу Зіньківської територіальної громади Полтавського району Полтавської області.

Клопотання було обґрунтовано тими обставинами, що дія договорів оренди землі від 23.10.2015, укладеного між ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не закінчилася, ОСОБА_2 жодних угод про припинення дії договору оренди землі від 23.10.2015 не укладав.

В порушення вимог закону ОСОБА_3 , ОСОБА_3 уклали 11.11.2022 договори оренди зазначених земельних ділянок із ОСОБА_1 (а. с. 64- 66).

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 19 червня 2023 року заяву представника позивача, адвоката Тараненка С.О., про забезпечення позову задоволено.

Заборонено ОСОБА_1 вчиняти певні дії (проведення будь-яких весняно-польових робіт, відчуження, дарування та інше) на земельних ділянках площею 2,9801 га, кадастровий номер :00:022:0149 та площею 2,9913 га, кадастровий номер :00:022:0150, які знаходяться на території Лютенсько-Будищанського старостинського округу Зіньківської територіальної громади Полтавського району Полтавської області.

короткого змісту вимог апеляційної скарги; узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

Із вказаною ухвалою не погодився відповідач ОСОБА_1 та оскаржив її в апеляційному порядку.

Прохав ухвалу місцевого суду скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Скаргу обґрунтовував порушенням місцевим судом норм матеріального та процесуального права, оскільки місцевий суд взагалі жодним чином не мотивував свою ухвалу.

узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи;

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Задовольняючи заяву про забезпечення позову місцевий суд зазначив, що предметом спору є скасування запису про державну реєстрацію розірвання договорів оренди землі.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, ухваленого за його позовом. Забезпечення позову спрямоване проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, відчужити його тощо.

Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечений, зокрема, забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання тощо.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з клопотання про забезпечення позову, заявник взагалі не обґрунтував клопотання щодо забезпечення позову, його необхідність, та що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Місцевий суд на зазначену обставину взагалі уваги не звернув.

Апеляційний суд зазначає, що ухвала місцевого суду ухвалена з грубим порушенням норм процесуального права.

Суд взагалі не дав оцінки невідповідності заяви про забезпечення позову формі та змісту визначених статтею 151 ЦПК України, що заява про забезпечення позову взагалі не містить обґрунтування його необхідності.

В порушення частини 8 статті 153 ЦПК України суд в ухвалі про забезпечення позову не обґрунтував та не зазначив підстави для забезпечення позову.

Перелік норм процесуального права, які регулюють порядок забезпечення позову не є мотивувальною частиною ухвали суду та належним обґрунтуванням заявлених вимог.

Мотивувальна частина ухвали (рішення) повинна містити встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку та оцінку всіх доказів (пункт 3 частини 1 статті 260 ЦПК України, частина 4 статті 265 ЦПК України).

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про необхідність забезпечення позову у даній справі, та що незабезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання ухваленого у справі судового рішення.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Відповідно до вимог пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи висновки зазначені в мотивувальній частині, ухвала місцевого суду підлягає скасуванню, а в задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 19 червня 2023 року -скасувати.

У задоволенні заяви представника ОСОБА_2 , адвоката Тараненка С.О., про забезпечення позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко