Справа № 367/9402/21
Провадження №2/367/2136/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

14 лютого 2023 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Кухленка Д.С.,

при секретарі Вишневецькій А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та визначення порядку користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 про вселення, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та визначення порядку користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, серія та номер бн, виданий 07.02.1997 року Авіаційним науково-технічним комплексом «Антонов», та свідоцтва про право на спадщину за законом, яке було видане 02.11.2020 року, приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Поваровою Л.В. після смерті батька ОСОБА_3 , позивачка ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 230649507 свідоцтвом про право на спадщину за законом та свідоцтвом про право власності від 07 лютого 1997 року. Право власності на квартиру позивача складає 1/3 частку, інша частка, а саме 2/3 знаходиться на праві власності у відповідача. Після смерті матері, а саме в березні 2021 року відповідач ОСОБА_2 , забрала ключі від вхідних дверей квартири та не впускає позивача, до квартири. Ключі від вхідних дверей квартири відповідач надавати відмовляється не зважаючи на те, що вона має право власності на 1/3 частину квартири і також має право як співвласник користуватися вищевказаною квартирою. На сьогоднішній день, відповідач мешкає в квартирі самостійно, на неодноразові її звернення, відповідач не бажає надати ключі від квартири а також перешкоджає їй користуватися даною квартирою. Пояснює свою відмову тим, що в неї більша частка в цій квартирі, а саме 2/3, тому ключі повинні бути тільки у відповідача, а так як вона проживає в іншому місці, тому не має права взагалі користуватися цією квартирою. Будь-яке виселення людини, якщо вона добровільно не бажає звільнити житлове приміщення, допускається виключно на підставах передбачених законом та має відбуватися тільки в судовому порядку. Однак, фактично, позивача було позбавлено права користування квартирою відповідачем. 16.11.2021 року представник позивача звернувся до Ірпінського ВП № 2 Бучанського РУП ГУ НП в Київський області з заявою, що відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні квартирою. Звернення підтверджується копією заяви від 16.11.2021 року. Відповіді на день подачі позову не отримано. Відповідач жодним чином не відреагувала на звернення до поліції, ключів та доступу до квартири не надала. 24.11.2021 року, відповідач повторно чинила перешкоди позивачу у користуванні квартирою. 24.11.2021 року, позивач повторно звернулася з заявою до Ірпінського ВП № 2 Бучанського РУП ГУ НП в Київський області з тим, що відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні квартирою. Відповіді на вищевказану заяву від Ірпінського ВП № 2 Бучанського РУП ГУ НП в Київський області також отримано не було. Вважає, що на даний час також порушується відповідачкою, право позивача як співвласника на користування 1/3 частиною квартири.

Позивач зазначила, відповідач ОСОБА_2 добровільно не хоче визначити порядок користування квартирою, тому виникла необхідність визначити такий порядок через суд. Згідно технічного паспорта, квартира АДРЕСА_1 складається з 4 кімнат житловою площею 49,8кв.м., у тому числі: 1-а кімната на плані технічного паспорта площею 8,1кв.м., 2-а кімната на плані технічного паспорта площею 12,0кв.м., 3-я кімната на плані технічного паспорта площею 11,8кв.м., 4-а кімната на плані технічного паспорта площею 17,9кв.м., кухні на плані технічного паспорта площею 8,4кв.м., коридору на плані технічного паспорта площею 5,0кв.м., передпокою на плані технічного паспорта площею 4,6кв.м., вбиральні на плані технічного паспорта площею 1,2кв.м., ванної кімнати на плані технічного паспорта площею 2,6кв.м., крім того квартира обладнана балконом на плані технічного паспорта площею 3,2кв.м., лоджією на плані технічного паспорта площею 2,53кв.м. Загальна площа квартири складає: 76,83кв.м. Виходячи з вищенаведеного, частка позивача в квартирі становить 1/3 частину, тому таким чином у житловій площі вона відповідає 16,6кв.м. Найбільш відповідним розміру долі позивача це кімната площею 17,9кв.м., ця кімната є буквальною, вона має 2 (два) виходи один вихід це до коридору інший до іншої кімнати. (Дана кімната також має вихід до коридору). Таким чином вважаю, що у користування позивача можливо виділити кімнату площею 17,9кв.м., так як в цій кімнаті можливо закласти прохід між кімнати площею 12.0кв.м., яка в подальшому буде ізольованою кімнатою.

Також зазначила, що позивач фактично позбавлена можливості користуватися та володіти своєю часткою у квартирі, між позивачем та відповідачем як співвласниками цього нерухомого майна виникають непорозуміння, сварки, суперечки з приводу користування, утримання та збереження цього майна. Відповідач вчиняє перешкоди позивачу щодо користування та володіння даною квартирою. На думку позивача, відповідач мабуть забула про те, що право власності є непорушним правом, яке охороняється законами України та Конституцією України. Так, для захисту порушених прав позивач звернувся до адвоката Возного М.В. з яким було укладено договір по надання правової допомоги. Відповідно до умов вказаного договору адвокат Возний М.В. надає правову допомогу, а позивач оплатив послуги (гонорар (винагороду) адвокатові у розмірі 15000 гривень, 00 копійок., що підтверджується, договором по надання правової допомоги, додатковою угодою до даного договору, та виписками з рахунку від 11.12.2021 року про оплату вищевказаних коштів.

На підставі вищевикладеного просила суд, усунути перешкоди у здійсненні права користування квартирою, АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою, АДРЕСА_3 РНОКПП: НОМЕР_1 , шляхом вселення та зобов`язанням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 передати ключі від вхідних дверей квартири. Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_4 наступним чином: 1. виділити в користування Позивачу - ОСОБА_1 житлову кімнату на плані технічного паспорта площею 17,9кв.м, з балконом 3,2кв.м. 2. виділити в користування Відповідачу - ОСОБА_2 житлову кімнату на плані технічного паспорта площею 8,1кв.м, житлову кімнату на плані технічного паспорта площею 11,8кв.м, з лоджією 2,53кв.м., житлову кімнату на плані технічного паспорта площею 12,0кв.м. У спільному користуванні залишити кухню на плані технічного паспорта площею 8,4кв.м., коридор на плані технічного паспорта площею 5,0кв.м., передпокій на плані технічного паспорта площею 4,6кв.м., вбиральню на плані технічного паспорта площею 1,2кв.м., ванну кімнату на плані технічного паспорта площею 2,6кв.м. Стягнути з відповідача, ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь позивача ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір за подання позову в розмірі 1816 грн., 00 копійок, та витрати на правову допомогу в розмірі 15000 грн. 00 копійок.

05.01.2022 року Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області відкрито спрощене позовне провадження у справі.

11.02.2022 відповідачем через канцелярію суду зареєстровано відзив на позовну заяву, в які вона вказала, що Повідомляю суд, що вона ніколи не перешкоджала позивачу - своїй рідній сестрі, у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , яка після смерті їхніх батьків в порядку спадкування за законом, є їхньою спільною сумісною власністю. Зазначила, що вона ніколи не міняла замків в зазначеній квартирі, і ніколи не вбачала причин, щоб перешкоджати своїй рідній сестрі користуватися їхньою спільною власністю. Вважає, що представником позивачки - своєї рідної сестри, не надано суду будь-яких доказів на підтвердження чинення нею - відповідачем, перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 . Сам лише факт звернення до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення та визначення порядку користування житловим приміщенням, надання правовстановлюючих документів на квартиру без надання та зазначення будь-яких доказів на підтвердження чинення перешкод у користуванні житлом не є підставою для задоволення позову. Посилання в позовній заяві, про те що 16.11.2021р. представник позивача звернувся до Ірпінського ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області з заявою, що відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні квартирою, а також повторне звернення 24.11.2021 року, уже позивача до поліції з заявою, що Відповідач чинить перешкоди у користуванні квартирою, вважає створеними навмисно, штучно, щоб надати до суду, будь які нібито докази. Разом з тим, представник позивачки зазначає, що відповіді на заяви від Ірпінського ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області не отримано. Такі доводи представника позивача є бездоказовими, нічим не підтвердженими, на вимогах Закону не ґрунтуються, і не можуть бути прийняті судом до уваги. Після того, коли 05.08.2021р. її рідна сестра звернулася до Ірпінського міського суду Київської області з позовною заявою до неї - ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Поварова Людмила Володимирівна про визнання права власності в порядку спадкування за законом, (справа № 367/5868/21, перебуває на розгляді у судді Карабаза Н.Ф.), вона поштовим листом направила позивачці (своїй рідній сестрі) свої пропозиції, щодо врегулювання можливих спірних питань, які стосуються спадщини. Ніякої відповіді, вона на жаль не отримала. Разом з тим, вона не вважає зазначене конфліктною ситуацією, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками. Просила, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та визначення порядку користування житловим приміщенням - відмовити.

21.02.2022 представником позивача через канцелярію суду зареєстровано відповідь на відзив, в якому зазначив, що позивач вважає твердження відповідача, що викладені у відзиві, безпідставними незаконними та необґрунтованими, виходячи з наступного. У своєму відзиві відповідач зазначає, що: ніколи не перешкоджала позивачу - своїй рідній сестрі у користуванні квартирою під що розташована в буд. АДРЕСА_2 ; що не міняла замки у вказаній квартирі і ніколи не вбачала причин щоб перешкоджати позивачу користуватися їхньою спільною власністю; заяви до Ірпінського ВП №2 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області, що відповідач чинить перешкоди у користуванні квартирою, вважає створеними навмисно, штучно аби надати будь-які докази. З позицією відповідача погодитись неможливо, так як вона є надуманою та перекрученою на свою користь. По-перше - те, що відповідач дійсно перешкоджає позивачу користуватися вказаною квартирою, свідчить саме звернення позивача до суду із вищевказаним позовом. Крім цього, у позивача до сьогоднішнього дня відсутні ключі до вхідних дверей квартири під АДРЕСА_1 відповідач у безспірному порядку вирішити це питання відмовляється. По-друге - в позовній заяві позивач взагалі не веде мову про те, що відповідач змінила замки у вказаній квартирі. По-третє - заяви до Ірпінського ВП №2 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області, про те, що відповідач чинить перешкоди у користуванні квартирою, подавалися представником позивача та самою позивачкою, після того, як відповідач відмовилася надати ключі від квартири, а також повідомила позивача, що вона самостійно не має права заходити до спільної квартири, так як у відповідача в праві спільної часткової власності на квартиру, частка є більшою ніж у позивача. Даний факт підтверджується аудіозаписами телефонної розмови позивача з відповідачем, які додають як доказ до матеріалів справи. Твердження відповідача, які зазначені у відзиві, є надуманими та необґрунтованими. Просили, позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі.

26.08.2022 відповідачем через канцелярією суду зареєстровано заперечення на відповідь на відзив, в якому вона вказала, що повністю підтримує обставини викладені нею у відзиві на позовну заяву позивачки, та бажає повідомити суду про наступне. Повідомляє суд, що вона ніколи не перешкоджала позивачу - своїй рідній сестрі, у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , яка після смерті їхніх батьків в порядку спадкування за законом, є їхньою спільною сумісною власністю. Зазначила, що вона ніколи не міняла замків в зазначеній квартирі, і ніколи не вбачала причин, щоб перешкоджати своїй рідній сестрі користуватися їхньою спільною власністю. Вважає, що представником - позивачки її рідної сестри, не надано суду будь-яких доказів на підтвердження чинення нею - відповідачем, перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 . Що стосується аудіо запису нібито її розмови з відповідачкою - її рідною сестрою, то між ними сестрами телефонні розмови були різноманітні, і також щодо спадщини після смерті батьків, оскільки це стосується особистого їхнього життя. Вважає, що питання можливості використання отриманого аудіо запису телефонної розмови наданої суду представником позивачки, слід розглядати у розрізі визнання чи не визнання його належним доказом. Просила, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та визначення порядку користування житловим приміщенням - відмовити.

06.09.2022 представником позивача через канцелярію суду зареєстровано відповідь на заперечення, зазначили, що ознайомившись із змістом листа заперечення сторони відповідача від 17 серпня 2022 року, сторона позивача повідомляє суд про те, що сторона відповідача подає відверто неправдиву інформацію. Намагаючись захиститись, сторона відповідача безпідставно заперечує дійсні обставини спілкування ОСОБА_2 з ОСОБА_4 . Зазначає про надумані фейкові, буцімто докази не винуватості ОСОБА_2 . Тому стороною позивача, надається відповідь по кожному абзацу вказаного заперечення: 1. Після смерті батьків ОСОБА_2 діючи навмисно, протизаконно, заволоділа ключами від всього спадкового майна, і по теперішній час всіма можливими способами та методами перешкоджає ОСОБА_1 володіти та користуватись, належним їй по законодавству України, майном. 2. Також відповідач незаконно заволоділа низкою особистих документів ОСОБА_1 і лише після звернення позивачки до суду, ОСОБА_5 17.06.2022 повернула ОСОБА_6 її особисті документи, що підтверджує розписка ОСОБА_6 для ОСОБА_5 про передачу документів. 3. На неодноразові прохання ОСОБА_6 до ОСОБА_5 передати комплект дублікатів ключів від спадкового майна, саме кв. АДРЕСА_1 , від тимчасового металевого гаража в гаражному кооперативі, від автомобілів, співвласниками яких являються ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , відповідачка завжди відповідала відмовою, і говорила про те, що дозволяє ОСОБА_6 приходити у вище вказану квартиру та інше вказане майно лише в її присутності, попередньо повідомивши її про візит, а використати батьківський автомобіль ОСОБА_7 взагалі заборонила. А такі дії ОСОБА_5 є протиправними. 4. Сторона відповідача вказує про те, що не міняла замків спадкового майна. Однак це надумані, не логічні, буцім то докази. Тому, що не було сенсу, та жодних потреб щодо зміни замків, оскільки всі ключі у відповідачки. 5. Сторона відповідача у своєму запереченні вказує, що не бачить потреби у зверненні ОСОБА_6 до суду. Однак, лише такі дії ОСОБА_6 дають змогу захистити її законні права, від протиправних дій ОСОБА_8 , що стосується родинного спілкування між сестрами, то ОСОБА_6 зазначає, що при житті батьків спілкування з ОСОБА_9 було мізерним та складним, а після смерті батьків, за ініціативою ОСОБА_2 , спілкування майже припинилося. Так, ОСОБА_5 припинила вітати ОСОБА_6 з днем народження, та святами. ОСОБА_5 , проживаючи з батьками, не повідомила ОСОБА_6 про нездужання та смерть батька, і цьому є свідки сторонні особи. Також, за наполегливою ініціативою ОСОБА_5 спілкування з ОСОБА_6 переведено суто в листування замовними листами через Укрпошту. І про це є відомості в останніх смс від ОСОБА_10 . 6. Відомості та посилання, як на доказ, сторони відповідача про відсутність реакції поліції за заявою ОСОБА_6 стосовно протиправних дій ОСОБА_5 , свідчать про не професійність правового захисту сторони відповідача, оскільки стосунки між сестрами ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відносяться до цивільно-правових відносин, які вирішуються, згідно законодавства, в судовому порядку. 7. Відомості сторони відповідача про те, що ОСОБА_6 з 2009 року була виписана із вказаної квартири, ніяк не можуть впливати на суть справи. ОСОБА_6 є законною власницею приватизованих, та законно успадкованих часток вказаної квартири, що підтверджує законно видане свідоцтво на право власності нотаріуса ОСОБА_11 . 8. Сторона відповідача, за браком доказів про невинуватість ОСОБА_2 , починає вигадувати обставини про негативний вплив з боку чоловіка ОСОБА_6 на неї. Однак позивач ОСОБА_6 категорично про це заперечує, та зазначає про гарні сімейні відносини з чоловіком. Свої дії вона вчиняє за власною волею та розсудом. А, відсутність стосунків з ОСОБА_12 , пояснює складним характером ОСОБА_13 , її не влаштованістю в житті, за прямі та правдиві висловлювання на адресу ОСОБА_13 з боку чоловіка. 9. Також повідомляємо сторону відповідача, про не обов`язковість особистої присутності ОСОБА_6 на судових засіданнях при наявності законно укладеного договору та доручення про законного представника її інтересів. 10. Стосовно фіксування розмов ОСОБА_6 з ОСОБА_5 сторона позивача зазначає, що ОСОБА_6 після неодноразових конфліктів та погроз з наклепами з боку ОСОБА_5 , з метою самоконтролю, захисту особистих прав, не одноразово попередивши ОСОБА_5 письмово, усно та через смс, була вимушена фіксувати домовленості, з ОСОБА_5 , так як остання їх змінювала, а це стосувалось особистого життя ОСОБА_14 . При цьому ОСОБА_2 знаючи про фіксування розмов, їх продовжувала, цим самим погоджуючись. При цьому таємниця спілкування збережена. Запис чергової відмови ОСОБА_5 про передачу ключів, наданий для суду, є підтвердження порушення прав позивача ОСОБА_6 , про що було відомо ОСОБА_2 підсумок, вона, ОСОБА_1 категорично заявляє про те, що підтримує і наполягає на своєму позові, та просить суд захистити її права та винести рішення про її вселення до вказаної квартири, та відновлення її сплюндрованих прав.

Позивач та представник в судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, просили задовольнити позовні вимоги.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки суд не повідомили.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст. 12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, серія та номер бн, виданий 07.02.1997 року Авіаційним науково-технічним комплексом « ОСОБА_15 », та свідоцтва про право на спадщину за законом, яке було видане 02.11.2020 року, приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Поваровою Л.В. після смерті батька ОСОБА_3 , позивачка ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 230649507 свідоцтвом про право на спадщину за законом та свідоцтвом про право власності від 07 лютого 1997 року. Право власності на квартиру позивача складає 1/3 частку, інша частка, а саме 2/3 знаходиться на праві власності у відповідача.

Також, 16.11.2021 року представник позивача звернувся до Ірпінського ВП № 2 Бучанського РУП ГУ НП в Київський області з заявою, що відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні квартирою. Звернення підтверджується копією заяви від 16.11.2021 року. Відповідач не відреагувала на звернення до поліції, ключів та доступу до квартири не надала. 24.11.2021 року, відповідач повторно чинила перешкоди позивачу у користуванні квартирою. 24.11.2021 року, позивач повторно звернулася з заявою до Ірпінського ВП № 2 Бучанського РУП ГУ НП в Київський області з тим, що відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні квартирою. На даний час порушується відповідачкою, право позивача як співвласника на користування 1/3 частиною квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Як передбачено нормами ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Суд вважає, що встановлення порядку користування квартирою не порушує права інших співвласників, тому рішення суду про встановлення порядку користування квартирою їхні права ніяким чином не порушить. На думку суду, позивач звернулася до суду з вимогою про визначення порядку користування квартирою. Вказаний позивачем варіант враховує баланс інтересів кожного зі співвласників, встановлення порядку користування приміщенням квартири між співвласниками відповідно до змісту статей 319, 368 ЦК України є складовою здійснення ними права спільної часткової власності та не змінює розміру часток належних кожному зі співвласників.

В обґрунтування заявленої суми на надання правничої допомоги представником позивача надано копію договору про надання юридичних послуг адвокатом від 06.11.2022р., та копію додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги 06.11.2022р. укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Возним М.В. з яких вбачається, що витрати на правову допомогу склали 15000,00 грн. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що заявником документально підтверджено понесені витрати на правничу допомогу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1816,00 грн.

Керуючись ст. 19, 76, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 355, 356 ЦК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та визначення порядку користування житловим приміщенням задовольнити.

Усунути перешкоди у здійсненні права користування квартирою, АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою, АДРЕСА_3 РНОКПП: НОМЕР_1 , шляхом вселення та зобов`язанням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 передати ключі від вхідних дверей квартири.

Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_4 наступним чином: 1. виділити в користування Позивачу - ОСОБА_1 житлову кімнату на плані технічного паспорта площею 17,9кв.м, з балконом 3,2кв.м. 2. виділити в користування Відповідачу - ОСОБА_2 житлову кімнату на плані технічного паспорта площею 8,1кв.м, житлову кімнату на плані технічного паспорта площею 11,8кв.м, з лоджією 2,53кв.м., житлову кімнату на плані технічного паспорта площею 12,0кв.м. У спільному користуванні залишити кухню на плані технічного паспорта площею 8,4кв.м., коридор на плані технічного паспорта площею 5,0кв.м., передпокій на плані технічного паспорта площею 4,6кв.м., вбиральню на плані технічного паспорта площею 1,2кв.м., ванну кімнату на плані технічного паспорта площею 2,6кв.м. Стягнути з відповідача, ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь позивача ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір за подання позову в розмірі 1816 грн., 00 копійок, та витрати на правову допомогу в розмірі 15000 грн. 00 копійок.

Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Д.С. Кухленко