Справа № 344/5944/15-ц
Провадження № 22-ц/4808/1023/23
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суду складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Девляшевського В.А.,

суддів: Баркова В.М., Луганської В.М.,

секретаря Мельник О.В.,

з участю представника ТОВ «Олком-Лізинг» - Манзенко О.А.,розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду, постановлену головуючим суддею Бородовським С.О. 26 квітня 2023 року у справі за заявою представника ТОВ «Олком-Лізинг» про видачу дубліката виконавчого листа,

в с т а н о в и в :

У січні 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» (далі ТОВ «Олком-Лізинг» звернулось до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа у справі №344/5944/15-ц за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заява мотивована тим, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 26.11.2015 у задоволенні вказаного позову відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області ВІД 28.01.2016 вищевказане рішення скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором №1705pvl6-06 від 27.10.2006, яка складається із заборгованості за відсотками у розмірі 383,24 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти за офіційним курсом НБУ становить 9 009, 28 грн, простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 13 577,48 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти за офіційним курсом НБУ становить 319 199,66 грн, а всього відсотків 13 960,72 доларів, що еквівалентно 328 208, 94 грн, а також пеню у розмірі 400 000 грн.

Вказав, що 01.03.2016 Івано-Франківським міським судом видано виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_1 , на підставі якого відділом ДВС у місті Івано-Франківськ відкрито виконавче провадження № 50924427. 25.06.2018 державним виконавцем вказане виконавче провадження завершено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з встановленою забороною стягнення на майно, а виконавчий документ повернуто стягувачу.

09.10.2020 між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Олком-Лізинг» укладено договір про відступлення прав вимоги, за яким відступлено право вимоги також і щодо боржника ОСОБА_1 , однак будь-які виконавчі документи відсутні.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 16.02.2021 замінено стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у виконавчому провадженні на його правонаступника ТОВ «Олком-Лізинг».

Заявник вважає, що трирічний строк на пред`явлення виконавчого документа №344/5944/2015, виданого 01.03.2016 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області, не пропущено, оскільки діяла заборона щодо звернення стягнення на майно боржника, яка встановлена Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відтак строк почав свій відлік з 22.04.2021 дня втрати чинності цього Закону.

Враховуючи наведене, просив видати ТОВ «Олком-Лізинг» дублікат вказаного вище виконавчого листа.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 26 квітня 2023 року заяву задоволено. Видано дублікат виконавчого листа №344/5944/15-ц, виданого Івано-Франківським міським судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фінанси і Кредит» заборгованість за кредитним договором.

Не погодившись із ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вказує, що місцевим судом не з`ясовувались питання втрати виконавчого листа та пропуску строків звернення його до виконання. Зазначає, що провадження ВП №50924427 щодо виконання виконавчого листа №344/5944/2015 від 01.03.2016 завершено 25.06.2018 згідно п. 9 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку з встановленою забороною стягнення на майно. Так, Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», введено заборону на примусове звернення стягнення на майно, віднесене до об`єктів житлового фонду, що є предметом іпотеки. Вказаний закон втратив чинність 21.04.2021. Однак, рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 27.01.2016 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором у сумі 728 208,94 грн. Вказує, що мораторію на виконання рішень про стягнення коштів у валюті не було. А тому, на думку апелянта, трирічний строк на пред`явлення виконавчого документа почав свій відлік з дня повернення виконавчого листа 25.06.2018.

ОСОБА_1 зауважує, що ТОВ «Олком-Лізинг» не просив поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, не навів поважних причин його пропуску, хоча право вимоги перейшло до нього ще в жовтні 2020 року.

Просить оскаржену ухвалу скасувати та постановити нову, якою в задоволенні заяви ТОВ «Олком-Лізинг» про видачу дубліката виконавчого листа відмовити, вирішити питання судових витрат, судовий розгляд проводити без його участі.

Представник ТОВ «Олком-Лізинг» подав відзив на апеляційну скаргу, оскільки вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що ухвалою місцевого суду від 16.02.2021 замінено стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у виконавчому провадженні на його правонаступника - ТОВ «Олком-Лізинг». Вказана ухвала не оскаржувалася, а тому заявник є належним стягувачем у справі №344/5944/25-ц за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1705 pv16-06 від 27.10.2006.

Вважає, що строк пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання не пропущено, оскільки діяла заборона щодо звернення стягнення на майно боржника, яка встановлена Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Вказане, на думку апелянта, відповідає правовим позиціям Верховного Суду у постановах від 03.02.2021 у справі №643/20898/13 та від 14.12.2022 у справі №2-1380/08.

Зважаючи на викладене, а також положення ст. 129-1 Конституції України щодо обов`язковості виконання судових рішень, просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, до апеляційного суду подав клопотання про розгляд справи без його участі.

В засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференцзв`язку представник ТОВ «Олком-Лізинг» апеляційну скаргу заперечив з огляду на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника стягувача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви та видачу дубліката виконавчого листа, суд першої інстанції, враховуючи положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також факт видачі виконавчого листа 03.03.2016, дійшов до висновку про обґрунтованість заяви.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду не відповідають встановленим по справі обставинам та вимогам закону, виходячи з такого.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 січня 2016 року стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором №1705pvl6-06 від 27.10.2006, яка складається із заборгованості за відсотками у розмірі 383,24 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти за офіційним курсом НБУ становить 9 009, 28 грн, простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 13 577,48 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти за офіційним курсом НБУ становить 319 199,66 грн, а всього відсотків 13 960,72 доларів, що еквівалентно 328 208, 94 грн, а також пеню у розмірі 400 000 грн.

На виконання вказаного рішення суду 01.03.2016 Івано-Франківським міським судом було видано виконавчий лист 344/5944/15-ц.

Відповідно до договору про відступлення прав вимог від 09.10.2020 року ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» відступило ТОВ «Олком-Лізинг» право вимоги за кредитним договором №1705pv16-06 від 27.10.2006.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 15 лютого 2021 року задоволено заяву ТОВ «Олком-Лізинг» про заміну сторони виконавчого провадження. Замінено стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» у виконавчому провадженні у справі 344/5944/15-ц на його правонаступника ТОВ «Олком-Лізинг».

Згідно копії листа-відповіді ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» від 06.09.2021року станом на 06.09.2021 року в головному офісі АТ «Банк Фінанси та Кредит» відсутні оригінали виконавчих документів відносно боржника ОСОБА_1 .

Із наданої відповіді Відділу державної виконавчої служби у м. Івано-Франківську від 26.12.2022 №161177 вбачається, що на виконанні у Відділі ДВС у м. Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало ВП №50924427 з виконання виконавчого листа №344/5944/2015 від 01.03.2016, виданого Івано-Франківським міським судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» 725208,94 грн. Це виконавче провадження завершено 25.06.2018 згідно п.9 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку з встановленою законом забороною стягнення на майно. Зазначене виконавче провадження знищено у зв`язку з закінчення строку зберігання їх в архіві.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (чинній на момент повернення виконавчого документа стягувачу) було визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з підпунктом 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

У постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що виходячи з положень частини шостої статті 12 Закону № 1404-VIII, частини першої статті 433 ЦПК України та підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

На противагу вказаному, суд першої інстанції не дав правової оцінки доводам заявника щодо обставин переривання строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, чим порушено ст.ст.264, 265 ЦПК України.

Згідно з пунктом 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

У пункті 1 частини другої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» передбачалось, що строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час повернення виконавчого листа) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Частиною 5 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Судом встановлено, що у відділі державної виконавчої служби у м. Івано-Франківську на виконанні перебувало виконавче провадження ВП №50924427 з виконання виконавчого листа №344/5944/2015 від 01.03.2016, виданого Івано-Франківським міським судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Фінанси та кредит» 725208,94 грн.

Виконавче провадження завершено 25.06.2018 згідно п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з встановленою забороною стягнення на майно.

Відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду (далі - нерухоме житлове майно), об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно/об`єкт незавершеного житлового будівництва/майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; або; таке нерухоме житлове майно придбавалося за кредитні кошти і при цьому умовами кредитного договору передбачена заборона реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою знаходження нерухомого житлового майна, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує 140 квадратних метрів для квартири та 250 квадратних метрів для житлового будинку; 2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, за недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); 3) кредитна установа не має права відступити (відчужити) на користь (у власність) іншої особи свої права вимоги до позичальників за кредитами, забезпеченням за якими виступає майно/майнові права, зазначені у підпункті 1 цього пункту.

Тобто, даним Законом було введено заборону на примусове звернення стягнення на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду, що є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку». Вказаний закон втратив чинність 21.04.2021 року.

Однак, рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 січня 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси і кредит» заборгованість за кредитним договором №1705 pv16-06 від 27.10.2006 року в сумі 728 208,94 грн.

Мораторію на виконання рішень про стягнення коштів у валюті не було. Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду у постанові від 19 червня 2023 року у справі №205/7116/13-ц (провадження 61-1142св23).

З урахуванням зазначеного та вимог ч.5 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» трирічний строк на пред`явлення виконавчого документа почав свій відлік з дня повернення виконавчого листа 25.06.2018 року (закриття виконавчого провадження).

Таким чином колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що на момент подання заяви про видачу дублікату виконавчого листа трирічний строк на пред`явлення виконавчого листа заявником пропущено.

Колегія суддів зауважує, що обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого документа є звернення до суду з такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

ТОВ «Олком лізинг» в заяві про видачу дубліката виконавчого листа не просить про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Враховуючи те, що строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання закінчився, і судом його не поновлено, відсутні отже і обґрунтовані підстави для видачі дубліката виконавчого листа.

Таким чином, вирішуючи заяву, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та допустив порушення норм процесуального права, що в силу статті 376 ЦПК України, є підставою для скасування ухвали суду та відмови в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа.

Керуючись статтями 374, 376, 381 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 26 квітня 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» про видачу дубліката виконавчого листа №344/5944/15-ц, виданого 01.03.2016 Івано-Франківським міським судом у справі №344/5944/15-ц за позовом ВАТ «Банк Фінанси і Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» (ЄДОПОУ 40001502, вул. Прахових Сім`ї, м. Київ) на користь ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Барков

В.М. Луганська

Повний текст постанови складено 21 вересня 2023 року.