Справа № 191/988/22
Провадження № 2/191/329/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
13 червня 2023 року м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Костеленко Я.Ю.
за участю секретаря - Омельченко К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Синельниківської міської ради в інтересах малолітньої дитини: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,-
Позивач - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Синельниківської міської ради звернувся до суду з позовною заявою в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на території АДРЕСА_1 , проживає сім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 проживає з дружиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та трьома дітьми: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Мати малолітнього ОСОБА_1 - ОСОБА_6 , померла. ОСОБА_1 з двохрічного віку проживав з сім`єю батька, але зі слів ОСОБА_3 коли дитині виповнилося 5 років, батько знову повернув ОСОБА_1 до бабусі ОСОБА_8 . Повернення дитини до бабусі батько та мачуха пояснюють тим, що у них не склалися теплі родинні стосунки з ОСОБА_1 . З настанням шкільного віку батько знову забрав ОСОБА_1 до себе.
До служби у справах дітей міської ради 20 травня 2019 року о 18.20 звернувся громадянин ОСОБА_9 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , щодо ОСОБА_1 , 2010 року народження, оскільки дитина прибігла до них за допомогою та просила захисту від батьків та бабусі. У ОСОБА_1 було виявлено ушкодження правої кінцівки руки, у вигляді опіку фаланг пальців. Зі слів дитини, це спричинили йому батьки, батько тримав його, а мачуха розпеченою ложкою припікала йому пальці. Всі ці події відбувалися, зі слів дитини, приблизно 11 травня 2019 року. Дані дії батьки чинили тому, що ОСОБА_1 брав без дозволу кошти та витрачав їх на іграшки.
У лютому 2019 року адміністрація Синельниківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3 зверталась до служби у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 прийшов до школи із слідами побоїв, які, за його словами, спричинила йому мачуха, ОСОБА_3 . Її разом з батьком дитини ОСОБА_2 викликали до служби у справах дітей та поліції, де ОСОБА_3 зізналась у побитті дитини. Було складено адміністративний протокол та ОСОБА_3 притягнуто до відповідальності та призначено покарання у вигляді штрафу. Батько написав пояснення, а ОСОБА_3 - зобов`язання, що в подальшому не застосовуватиме фізичної сили до ОСОБА_1.
Рішенням Синельниківського міськрайонного суду від 22.10.2019 року № 191/2200/19 малолітнього ОСОБА_1 відібрано від батька без позбавлення його батьківських прав терміном на один рік. У зв`язку з тим, що протягом 2019-2021 років тривали судові засідання по кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні кримінального злочину по відношенню до малолітньої дитини, орган опіки та піклування міської ради не звертався до суду про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 . Від батька дитини також не надходили заяви до суду про повернення йому дитини.

07 квітня 2021 року вироком Синельниківського міськрайонного суду ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано винуватими у вчиненні кримінального злочину по відношенню до дитини, передбаченого частиною 2 статті 127 Кримінального кодексу України.

06 жовтня 2021 року Дніпровським апеляційним судом прийнято ухвалу, якою вирок Синельниківського міськрайонного суду змінено та особам призначено іншу міру покарання.

У зв`язку із тим, що ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину по відношенню до своєї дитини, то це дає підстави позбавити його батьківських прав по відношенню до ОСОБА_1 .

Просять позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Представник позивача ОСОБА_12 до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Також зазначила, що ОСОБА_2 у травні-квітні 2022 року разом зі своєю сім`єю виїхав за кордон, при цьому залишив свого сина ОСОБА_1 з бабусею у м.Дніпро, тобто менших дітей намагався врятувати,а ОСОБА_1 не потребував його допомоги.

Відповідач ОСОБА_2 у відкрите судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, правом на надання відзиву не скористався.

У зв`язку з тим, що представник позивача не заперечувала проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд за її згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_6 в місті Дніпропетровськ народився ОСОБА_1 та його батьками є ОСОБА_2 і ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 06 липня 2010 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції.

ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 22 вересня 2010 року відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції.

22 жовтня 2019 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалено заочне рішення в цивільній справі №191/2200/19 за позовною заявою Органу опіки та піклування Синельниківської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_2 про відібрання малолітньої дитини від батька без позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів, яким вирішено відібрати малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , від батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без позбавлення його батьківських прав, терміном на один рік, а також стягнуто з ОСОБА_2 на користь осіб, на утриманні яких буде перебувати дитина, аліменти на дитину - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.06.2019 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Рішенням виконавчого комітету Синельниківської міської ради №80 від 26 лютого 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Рішенням виконавчого комітету Новокодацької районної у місті Дніпрі ради №281 від 224 липня 2020 року призначено ОСОБА_8 опікуном над малолітнім ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визначено місце проживання ОСОБА_1 разом з опікуном за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено опіку на 1/6 часткою майна за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та опікуном даного майна призначено ОСОБА_8 .

Постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2019 року, яка набрала законної сиди 12 березня 2019 року, ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме у вчиненні сварки з пасинком ОСОБА_1 , приниженні та завданні фізичного болю, тим самим спричиненні психологічної та фізичної шкоди здоров`я останнього, та до неї застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2021 року щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.127 КК України, змінено та застосовано відповідно до ст..91 КК України обмежувальні заходи, що застосовуються до осіб, які вчинили домашнє насильство, поклавши на них обов`язок відповідно до п.5 ч.1 ст.91-1 КК України: направлення для проходження програми для кривдників або апробаційної програми на строк 3 місяці. В решті вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2021 року щодо призначеного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років із застосуванням ст.75 КК України - звільнення від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, залишено без змін.

Рішенням виконавчого комітету Синельникіської міської ради № 73/0/8-22 від 14 лютого 2022 року затверджено висновок органу опіки та піклування Синельниківської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітньої дитини ОСОБА_1 .

Відповідно інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 16 листопада 2022 року та від 12 грудня 2022 року, яка надійшла до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області 25 листопада 2022 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10 березня 2022 року перетнув Державний кордон України в напрямку «виїзд» на автомобілі з державним номерним знаком НОМЕР_3 .

Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю.

Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Відповідно до приписів ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст. 152СК України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Згідно з ч.4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100).

Аналіз зазначених положень закону, практики Європейського суду з прав людини дає можливість зробити висновок, що підставою позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї обставин, коли батьки внаслідок свідомої, винної поведінки не виконують своїх обов`язків щодо виховання, утримання, розвитку дітей, їх навчання та лікування і коли таку ситуацію неможливо виправити іншими заходами.

Позбавлення батьківських прав, відповідно до ст. 166 СК України, є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька та матері, так і для дитини.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

На думку суду, з урахуванням наведених вище норм Закону, встановлено, що позивачем по справі надано достатньо переконливих і зважених аргументів, які можуть вважатись виправданими для розірвання сімейних зв`язків між батьком та дитиною і буде відповідати інтересам дитини.

Матеріали справи містять належні та допустимі докази, в розумінні ст.ст.12,81 ЦПК України, на підтвердження того, що відповідач байдуже ставляться до своєї дитини.

Позивачем доведено ті обставини, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, не сприяє забезпеченню дитиною необхідним медичним доглядом, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не дає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу тощо.

Крім того, відповідач був притягнутий до кримінальної відповідальності за злочин по відношенню до своєї дитини. Також, 10.03.2022 відповідач виїхав за межі України, тим самим залишив свою неповнолітню дитину.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно свого малолітньогосина, його поведінка є незмінною, тому наявні всі підстави для позбавлення його батьківських прав.

Керуючись ст. ст. 2-13, 81, 89, 141, 258-259, 264-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Я. Ю. Костеленко