Справа № 740/1703/23
Провадження № 2/740/579/23
29 серпня 2023 року м.Ніжин
Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
судді Олійника В.П., при секретарі судового засідання Носилевській О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування Недригайлівської селищної ради Сумської області, орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав,
У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно доньки сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позов обгрунтований тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 21 березня 2013 року за рішенням суду. Донька перебуває на утриманні позивача і проживає з ним. Відповідач не бере участі у вихованні доньки, не зустрічається, не спілкується, не надає кошті на утримання, не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, остання самоусунулася від даних обов`язків. Позбавлення батьківських прав відповідає інтересам доньки. Просить позов задовольнити.
Ухвалою суду від 26 червня 2023 року за результатами підготовчого провадження справу призначено до судового розгляду по суті. Під час підготовчого провадження відзив чи заперечення на позов відповідачем не подані.
Згідно заяви від 29 серпня 2023 року позивач ОСОБА_1 просить справу розглянути у його відсутність, позов підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Відповідно до заяви від 29 серпня 2023 року представник Виконавчого комітету Ніжинської міської ради, як органу опіки та піклування, ОСОБА_4 просить провести судове засідання за відсутності та не заперечує щодо задоволення позовних вимог.
Згідно заяви від 15 червня 2023 року секретар Недригайлівської селищної ради Постоєнко І. просить розглянути справу за відсутності.
Положеннями ст.6 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні визначено, що реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.
Станом на час розгляду справи згідно повідомлення центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 29 березня 2023 року зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в АДРЕСА_1 , на вказану адресу судом надіслано рекомендоване повідомлення про судовий розгляд з матеріалами позову, відповідачем не подано відзиву, заперечення, повідомлення іншої адреси свого проживання.
Інформація про розгляд справи розміщена на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України.
Також судом враховується правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Інші заяви, клопотання учасників судового розгляду станом на 29 серпня 2023 року відсутні.
Враховуючи викладене та позицію позивача ОСОБА_1 щодо можливості ухвалення заочного рішення у справі,-встановлені підстави згідно ст.ст.280, 281 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.
Фактичні обставини та мотиви, з яких виходить суд, із застосованими нормами права. Сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 жовтня 2009 року і який згідно заочного рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 21 березня 2013 року розірваний, є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на час розгляду справи досягла 13-річного віку, проживає разом із батьком-позивачем ОСОБА_1 в смт.Недригайлів і перебуває на його утриманні.
Згідно копії нотаріально посвідченої заяви від 15 липня 2013 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не заперечує проти того, щоб дочка ОСОБА_3 , проживала та була зареєстрована з її батьком ОСОБА_1 ..
Рішенням виконавчого комітету Недригайлівської селищної ради Сумської області №57 від 15 червня 2023 року підтверджується доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частина 1 ст.8 Закону України Про охорону дитинства передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України Про охорону дитинства).

Частиною 7 ст.7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст.164 СК України. Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення наведених норм права дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Також судом враховується, що поведінка відповідача під час судового розгляду не змінилася, вона своїми діями як під час підготовчого провадження так і судового розгляду по суті не засвідчила те, що не втратила інтерес до дитини і бажає утримувати та виховувати її, також остання не надала суду у встановленому порядку відзив на позов чи заперечення, у зв`язку з чим несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням даних процесуальних дій, в даному випадку ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів.

Зазначені фактори в сукупності розцінюються судом як ухилення відповідача від виховання своєї малолітньої дочки, оскільки відповідач свідомо, без поважних причин нехтує своїми батьківськими обов"язками, що не спростовано, і є підставою для задоволення позову та позбавлення відповідача батьківських прав відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України.

Підстави на підтвердження необхідності зміни ставлення відповідача до виховання дитини в судовому засіданні не встановлені.

Також судом враховується, що згідно із ст.169 СК України мати, яка позбавлена батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо зміниться її поведінка та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

При розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані сторонами та органом опіки та піклування під час судового розгляду із врахуванням змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 83, 265, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку шляхом подачі до Чернігівського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі до Чернігівського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.Олійник.