Номер провадження: 22-ц/813/6917/23
Справа № 523/9802/20
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про поновлення строку апеляційного оскарження та відкриття апеляційного провадження

31.08.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Сегеди С.М.,

вирішуючи питання щодо відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката Племениченко Геннадія В`ячеславовича, який діє інтересах ОСОБА_1 , на рішення Суворовського районного суду м. Одеса від 25 листопада 2022 року по цивільній справі за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Управління державної реєстрації юридичний департамент Одеської міської ради, про скасування записів про право власності, скасування рішень державного реєстратора, визнання недійсним договору та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинно прибудованого об`єкту,

ВСТАНОВИВ:

Одеська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа - Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, в якому просили скасувати рішення державного реєстратора про реєстрацію змін розділу від 10 вересня 2019 року № 48599636, що є підставою для проведення державної реєстрації припинення права власності ОСОБА_2 на нежитлове приміщення першого поверху за адресою: АДРЕСА_1 , скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25 вересня 2019 року № 48863376, що є підставою для проведення державної реєстрації припинення права власності ОСОБА_2 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 а скасувати запис про право власності від 21 вересня 2019 року № 33392343, що є підставою для проведення державної реєстрації припинення права власності ОСОБА_2 на квартиру, скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25 вересня 2019 року № 48863605, що є підставою для проведення державної реєстрації припинення права власності ОСОБА_2 на вищезазначену квартиру, скасувати запис про право власності від 21 вересня 2019 року № 33392549, що є підставою для проведення державної реєстрації припинення права власності ОСОБА_2 на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , визнати недійсним іпотечний договір від 16 жовтня 2019 року № 2277 та скасувати запис про іпотеку від 16 жовтня 2019 року № 33700536 і рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16 жовтня 2019 року № 49197031, зобов`язати відповідача за власний рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення самочинно збудованого об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначаючи, що 03 серпня 2017 року на підставі договору купівлі-продажу територіальна громада м. Одеси продала ОСОБА_3 нежитлове приміщення першого поверху, загальною площею 31,8 кв. м. по АДРЕСА_1 та зареєстровано за нею право власності 10 червня 2000 року. ОСОБА_3 продала вказане нежитлове приміщення ОСОБА_2 та за ним було зареєстровано право власності на зазначений об`єкт, площею 31,8 кв. м. за № 22782637. У подальшому відповідач ОСОБА_2 на підставі довідки та техпаспорту, виготовленого ТОВ «Ан Експерт» здійснив реєстрацію змін розділу, якими загальна площа об`єкта змінена з 31,8 кв. м. до 131,3 кв. м., а в подальшому здійснив поділ новоутвореного об`єкта, в результаті чого утворилося два нових об`єкта, один з яких став предметом іпотеки за договором, укладеним з відповідачем ОСОБА_1 . Оскільки у власності відповідача ОСОБА_4 знаходяться зараз два окремо зареєстрованих самочинно збудованих об`єкта: квартира № 1а та АДРЕСА_2 , площами 269,6 кв. м. та 120,4 кв. м., що розташовані на земельній ділянці територіальної громади м. Одеси, тому позивач як власник земель комунальної власності територіальної громади м. Одеси у зв`язку із порушенням права власності на земельну ділянку шляхом проведення самочинного будівництва загальною площею 390 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , із подальшим його поділом на дві окремі житлові квартири № 1а та 16 та незаконною реєстрацією права власності на них звертається до суду із даним позовом (т. 1, а.с. 1-18).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеса від 25 листопада 2022 року позовні вимоги задоволено. Скасовано рішення державного реєстратора про реєстрацію змін розділу від 10 вересня 2019 року № 48599636, що є підставою для проведення державної реєстрації припинення права власності ОСОБА_2 на нежитлове приміщення першого поверху за адресою: АДРЕСА_1 , скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25 вересня 2019 року № 48863376, що є підставою для проведення державної реєстрації припинення права власності ОСОБА_2 на квартиру зазначену квартиру. Скасовано запис про право власності від 21 вересня 2019 року № 33392343. Скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25 вересня 2019 року № 48863605, запис про право власності від 21 вересня 2019 року № 33392549. Визнати недійсним іпотечний договір від 16 жовтня 2019 року № 2277 укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лутченко А.А.. Скасувати запис про іпотеку від 16 травня 2019 року № 33700536, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.10.2019 року № 49197031, зобов`язати ОСОБА_2 за власний рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення самочинно збудованого об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнути з ОСОБА_2 та з ОСОБА_1 на користь територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради судові витрати у розмірі 21020 грн (т. 2, а.с. 74-79).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, адвокат Племениченко Геннадій В`ячеславович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся дор суду із апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, зупинити виконання рішення та вирішити питання щодо розподілу судових витрат. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення є незаконним, необґрунтоване, ухвалене з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що суд врахував того, що неможливо скасувати запис про право власності, оскільки у ч. 2 ст. 26 Закону України № 1952, який був чинний до 16 січня 2020 року, встановлювався порядок внесення записів до Державного реєстру речових прав, змін до них та їх скасування. Однак згідно із ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, ст.. 26 Закону України № 1952 викладено у новій редакції, відповідно до п. 1,2,3 якого, відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав не підлягають скасуванню та/або вилученню. У розумінні положень наведеної норми у чинній редакції, на відміну від минулої, ефективними способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, судове рішення про скасування державної реєстрації прав. Викладене свідчить, що з 16 січня 2020 року такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права, закон не передбачав. Таким чином, вищезазначене призвело до ухвалення незаконного рішення від 25 листопада 2022 року у частині скасування запису про право власності від 21 вересня 2019 року, що є підставою для проведення державної реєстрації припинення права власності ОСОБА_2 на квартиру. Разом з тим, судом не було враховано, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою й можливе лише після використання усіх передбачених законодавством заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності, оскільки правовими підставами для знесення самочинного будівництва є: істотне відхилення від проекту або порушення будівельних норм і правил, що суперечать суспільним інтересам, або порушує права інших осіб; неможливість проведення перебудови або відмова особи, яка здійснила будівництво, від її проведення. Зважаючи на вищевикладене апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази істотного порушення будівельних норм і правил, тому це не є підставою задля знесення самочинного будівництва. Відносно іншої підстави, згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи, усунути зазначені у висновку невідповідності без відповідної перебудови неможливо, тому суд повинен був становити чи є можливість виконати перебудову, чи вона відсутня. До того ж позивачем не надано жодних доказів того, що неможливо проведення перебудови об`єкта відповідача, у тому числі будь-якого висновку експертизи, у результаті чого дані обставини позбавили можливості суд першої інстанції вірно оцінити можливість чи неможливість перебудови, що у свою чергу є вагомою підставою для відмови у задоволенні цієї частини (т. 2, а.с. 102-113).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.07.2023 року апеляційну скаргу адвоката Племениченко Геннадія В`ячеславовича в інтересах ОСОБА_1 було залишено без руху, у зв`язку із пропуском строку апеляційного оскарження та витребувано матеріали цивільної справи № 523/9802/20 у Суворовському районному судді м. Одеса, з метою перевірки наведених апелянтом підстав пропуску встановленого строку (т. 2, а.с. 114-117, 128-129). 01 серпня 2023 року матеріали цивільної справи надійшли на адресу апеляційного суду (т. 2, а.с. 134). 09 серпня 2023 року на адресу суду надійшла також відповідна заява адвоката Племениченко Геннадія В`ячеславовича в інтересах ОСОБА_1 про усунення недоліків, згідно якої останній зазначав, що оскаржуване рішення було ухвалено без участі апелянта, копію рішення не отримував та лише 03 липня 2023 року, коли на банківський рахунок ОСОБА_1 виконавчою службою було накладено арешт, зв`язавшись із виконавцем, дізнався про оскаржуване рішення суду. При цьому, зазначає, що лише 11 липня 2023 року адвокат Племениченко Геннадій В`ячеславович, який діє в інтересах ОСОБА_1 шляхом безпосереднього доступу до підсистеми Електронний суд отримав доступ до матеріалів цивільної справи та відповідно до змісту оскаржуваного рішення від 25 листопада 2023 року (т. 2, а.с. 135-141). На підтвердження зазначених обставин, представником апелянта до заяви про усунення недоліків було долучено витяг з АСВП, повідомлення про надання доступу до підсистеми Електронний суд адвокату апелянта № 20181 та інформацію щодо реєстрації повідомлення в ОАС від 11 липня 2023 року за вхідним № 15238/23-Вх.

За таких обставин, зважаючи на те, що наявні матеріали справи не містять жодних відомостей щодо направлення апелянту чи його представнику копії оскаржуваного рішення суду першої інстанції та відомостей щодо ознайомлення останніх з відповідними матеріалами, апеляційний суд приходить до висновку про наявність відповідних підстав для поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження та відкриття апеляційного провадження.

Так апеляційна скарга відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України, перешкоди для відкриття апеляційного провадження у справі відсутні, тому на підставі ч.1 ст. 359 ЦПК України, апеляційний суд відкриває апеляційне провадження за поданою скаргою.

Відповідно до ст. 360 ЦПК України, учасники справ, мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі.

Відзив на апеляційну скаргу має містити:

-найменування суду апеляційної інстанції;

-ім`я (найменування), поштову адресу особи, яка подає відзив на апеляційну скаргу, а також номер засобу зв`язку, адресу електронної пошти, за наявності;

-обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги;

-у разі необхідності - клопотання особи, яка подає відзив на апеляційну скаргу;

-перелік матеріалів, що додаються.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. До відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 352-354, 357, 359, 361 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката Племениченко Геннадія В`ячеславовича, який діє інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Поновити адвокату Племениченко Геннадію В`ячеславовичу, який діє інтересах ОСОБА_1 пропущений строк апеляційного оскарження рішення Суворовського районного суду м. Одеса від 25 листопада 2022 року.

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Племениченко Геннадія В`ячеславовича, який діє інтересах ОСОБА_1 , на рішення Суворовського районного суду м. Одеса від 25 листопада 2022 року по цивільній справі за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Управління державної реєстрації юридичний департамент Одеської міської ради, про скасування записів про право власності, скасування рішень державного реєстратора, визнання недійсним договору та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинно прибудованого об`єкту.

Копію апеляційної скарги з поданими матеріалами направити особам, які беруть участь у справі та запропонувати надати суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу протягом десяти календарних днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі.

Учасники можуть отримати інформацію щодо справи в мережі Інтернет за веб-адресою - https://reyestr.court.gov.ua/

В процесі розгляду справ Одеським апеляційним судом застосовуються Правила організації ефективного цивільного судочинства, затверджені рішенням Ради суддів України №14 від 28.02.2020 року, з текстом яких можна ознайомитися за посиланням: https://oda.court.gov.ua/sud4813/inshe/3/1163581/

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню у касаційному порядку не підлягає

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

С.М. Сегеда