Єдиний унікальний номер судової справи 462/6663/22
Номер провадження 2/462/48/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2023 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Галайко Н. М.,

за участю секретаря судового засідання Любінець В. Ю.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-гарант» про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та стягнення страхового відшкодування,

встановив:

Позовні вимоги.

ОСОБА_1 , 30.11.2022 року звернувся до Залізничного районного суду м. Львова з позовом до АТ «Страхова компанія» Мега-гарант», у якому просить стягнути з відповідача 146 648 грн. 00 коп. страхового відшкодування на утримання, а також 112 390 грн. 77 коп., з яких: пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 62 604 грн. 63 коп., 3 % річних від простроченої суми боргу у розмірі 6 665 грн. 45 коп., 43 120 грн. 69 коп. інфляційних втрат.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03.06.2020 року поблизу с. Лапаївка Пустомитівського р-ну Львівської обл. відбулася дорожньо-транспортна пригода, під час якої автомобіль марки «VOLVO», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 здійснив зіткнення із автомобілем марки «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події. Так, за фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди 03.06.2020 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000441 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Також позивач зазначив, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 , як володільця транспортного засобу на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів у АТ «СК «Мега-гарант» згідно Полісу № АО 4436966. 25.06.2020 року на адресу відповідача було направлено заяву про виплату страхового відшкодування батькові загиблого - ОСОБА_1 . Сума вимоги страхового відшкодування, заподіяною смертю ОСОБА_3 становить 226 704 грн. 00 коп., а саме 56 676 грн. 00 коп. - моральної шкоди та 170 028 грн. 00 коп. відшкодування на утримання. 21.07.2020 року на адресу АТ «СК «Мега-Гарант» скеровано заяву про долучення документів та виплату страхового відшкодування батькові загиблого - ОСОБА_1 , а саме 56 676 грн. 00 коп. моральної шкоди, 170 028 грн. 00 коп. відшкодування на утримання (сума, яка підлягає стягненню 146 648 грн. 00 коп.) та 44 317 грн. 00 коп. витрат на поховання. Листом від 28.07.2020 року відповідачем повідомлено про те, що рішення про виплату страхового відшкодування буде прийнято після отримання відповідачем відповідного рішення по кримінальній справі за фактом даної дорожньо-транспортної пригоди, вказавши, що страховик зупиняє розгляд справи до отримання вироку суду по кримінальній справі, який вступив в законну силу. 20.11.2020 року АТ «СК «Мега-Гарант» було направлено заяву про долучення завіреної копії вироку Пустомитівського районного суду Львівської області від 18.11.2020 року. 02.02.2021 року на адресу відповідача було скеровано заяву про долучення документів, а саме розписки ОСОБА_1 від 20.07.2020 року, у якій вказано, що він отримав від ОСОБА_2 певну суму грошових коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди, проте матеріальну та моральну шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, він має намір стягнути із страхової компанії у якій застрахований транспортний засіб. У подальшому 02.03.2021 року на адресу АТ «СК «Мега-Гарант» скеровано ухвалу Львівського апеляційного суду від 25.02.2021 року, якою залишено без змін вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 18.11.2020 року. Листом від 02.04.2021 року відповідач просив надати документ на підтвердження повноважень секретаря Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області посвідчувати довіреності від фізичних осіб (станом на дату посвідчення довіреності -19.06.2020 року) або подати заяву про виплату страхового відшкодування за підписом ОСОБА_1 . У відповідь на вказаний лист на адресу АТ «СК Мега-гарант» направлено заяву про виплату страхового відшкодування за підписом ОСОБА_1 від 07.04.2021 року. 13.04.2021 року відповідачу до страхової справи долучено доручення про представництво інтересів ОСОБА_1 від 08.04.2021 року. Відтак, позивачем та їх представниками ТОВ «ЮК «ЦЕНТР АВТОВИПЛАТ ПОЛІС» надано відповідачеві усі необхідні документи для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування. 25.05.2021 року від АТ «СК Мега-гарант» проведено часткову виплату страхового відшкодування у розмірі 34 183 грн. 00 коп. (витрати на поховання). При цьому, у виплаті моральної шкоди (56 676 грн. 00 коп.), відшкодування на утримання (170 028 грн. 00 коп.) та часткове відшкодування витрат на поховання (10 134 грн. 00 коп.) страховою компанією відмовлено, одним із аргументів було вказано те, що особою, що спричинила шкоду, а саме ОСОБА_2 було відшкодовано спричинену моральну шкоду. 09.06.2021 року відповідачем проведено виплату страхового відшкодування понесених витрат у зв`язку із встановленням надгробного пам`ятника у розмірі 22 493 грн. 00 коп. Відмовою у виплаті страхового відшкодування від 25.05.2022 року відповідач порушив права ОСОБА_1 на отримання належного, згідно чинного законодавства України, страхового відшкодування у вигляді грошової виплати. Враховуючи викладене, позивач звернувся до Залізничного районного суду м. Львова із позовною заявою про стягнення із АТ «СК «Мега - Гарант» страхового відшкодування моральної шкоди. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 17.12.2021 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 04.08.2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено та стягнуто за вказаними судовими рішеннями, моральну шкоду завдану позивачу. Проте, враховуючи (відсутність вимоги стягнення страхового відшкодування внаслідок втрати годувальника у вказаній позовній заяві, на даний час виникла необхідність у захисті законних прав та інтересів ОСОБА_1 щодо вказаної вимоги. Окремо зазначив, що у заяві про виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 виявляв намір стягнення із відповідача відшкодування утриманцю у розмірі 170 028 грн. 00 коп. Відповідно до Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг № 566 від 09.07.2010 року «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ліміти виплати страхового відшкодування на момент дорожньо-транспортної пригоди становили 260 000 грн. 00 коп. на одного потерпілого. Отже, враховуючи те, що позовні вимоги виходять за межі ліміту страхового відшкодування, розмір виплати щодо утримання позивачу становить 146 648 грн. 00 коп.

Рух справи в суді.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.11.2022 року для розгляду справи визначено головуючого суддю Галайко Н. М. (а.с. 77).

Судом у порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі (а.с. 78).

Відповідь на вказаний запит надійшла до суду 23.01.2023 року (а.с. 79).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 25.01.2023 року зазначену позовну заяву було залишено без руху, у зв`язку з її істотними недоліками (а.с. 80-82).

06.02.2023 року (вх. № 2320) від уповноваженого представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, у якій позивач виконав умови ухвали суду (а.с. 84-85).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 07.02.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті у приміщенні Залізничного районного суду м. Львова (а.с. 90).

Позиція сторін по справі.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, проте матеріали справи містять письмові клопотання уповноваженого представника позивача, зокрема від 16.02.2023 року (вх. № 3091), від 13.03.2023 року (вх. № 5013), від 13.04.2023 року (вх. № 7497), від 24.04.2023 року (вх. № 8297) та від 15.05.2023 року (вх. № 9957) про розгляд справи без участі сторони позивача, у яких позовні вимоги сторона позивача підтримала та просить суд задовольнити такі у повному обсязі.

Окрім цього, 16.02.2023 року (вх. № 3091) уповноваженим представником позивача подано письмову заяву про збільшення позовних вимог, у яких сторона позивача просить стягнути 146 648 грн. 00 коп. страхового відшкодування на утримання, а також 149 450 грн. 35 коп., з яких: пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 86 016 грн. 08 коп., 3 % річних від простроченої суми боргу у розмірі 8 847 грн. 09 коп., 54 587 грн. 18 коп. інфляційних втрат.

Представник відповідача АТ «Страхова компанія «Мега-гарант» у судове засідання не з`явився хоча про дату, місце та час проведення судового засідання був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи, оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для ухвалення судом законного та об`єктивного рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, з повідомленням (викликом) сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлені судом фактичні обставини справи.

Під час розгляду справи встановлено, що 03.06.2020 року поблизу с. Лапаївка Пустомитівського р-ну Львівської обл. мала місце дорожньо-транспортна пригода, під час якої автомобіль марки «VOLVO», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 здійснив зіткнення із автомобілем марки «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 .. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.

Із копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000441 від 03.06.2020 вбачається, що 03.06.2020 року поблизу с. Лапаївка Пустомитівського р-у Львівської обл. відбулася дорожньо-транспортна пригода, під час якої автомобіль марки «VOLVO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , здійснив зіткнення з автомобілем «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій транспортного засобу «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці дорожньо-транспортної пригоди. Відомості за даним фактом внесено до ЄРДР за № 0000441 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с. 19).

Смерть ОСОБА_3 12.06.2020 року стверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , актовий запис № 543 (а. с. 18).

Із копії Вироку Пустомитівського районного суду Львівської області № 450/2090/20 від 18.11.2020 року (який Ухвалою Львівського апеляційного суду від 25.02.2021 року залишено без змін) (а.с. 33-34) вбачається, що ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. Згідно ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_2 звільнено від відбування обраного основного покарання з випробуванням, надавши іспитовий строк 2 роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Стягнуто з засудженого ОСОБА_2 в доход держави процесуальні витрати за проведення експертних досліджень в сумі 17 978 грн. 40 коп. (а.с. 27-28).

Також судом встановлено, що Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 17.12.2021 року (яке Постановою Львівського апеляційного суду від 04.08.2022 року залишено без змін) (а.с. 70-76) позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «Страхова компанія «Мега-гарант» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування задоволено частково. Ухвалено стягнути з АТ «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої наслідками дорожньо-транспортної пригоди (страхове відшкодування) у сумі 62 001 грн. 67 коп. з яких: 56 676 грн. 00 коп. - страхове відшкодування, пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 3 861 грн. 73 коп., 3% річних у розмірі 726 грн. 70 коп., інфляційні витрати у розмірі 737 грн. 24 коп., та витрати на правову допомогу в розмірі 6 000 грн. 00 коп. Стягнуто з АТ «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ» на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

Окрім цього, суд приймає до уваги той факт, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 , як володільця транспортного засобу на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів у АТ «СК «Мега-гарант», згідно Полісу № АО 4436966 (а.с. 20).

25.06.2020 року на адресу відповідача було направлено заяву про виплату страхового відшкодування батькові загиблого ОСОБА_4 . Сума вимоги страхового відшкодування, заподіяною смертю ОСОБА_3 становить 226 704 грн. 00 коп., а саме 56 676,00 грн - моральної шкоди та 170 028,00 грн відшкодування на утримання (а.с. 7).

Факт родинних відносин між померлим ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (син-батько) підтверджується копією Свідоцтва про народження ОСОБА_3 (а. с. 12).

Суд приймає до уваги і те, що звернення з вимогою про виплату страхового відшкодування, за розміром не виходить за межі розміру ліміту страхових сум, відповідно до Розпорядження, Державної комісії з регулювання ринків Фінансових послуг № 566 від 09.07.2010 року «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції станом на час ДТП).

Листом від 28.07.2020 року відповідачем повідомлено про те, що рішення про виплату страхового відшкодування буде прийнято після отримання відповідачем відповідного рішення кримінальній справі за фактом дорожньо-транспортної пригоди, вказавши, що страховик зупиняє розгляд справи до отримання вироку суду по кримінальній справі, який вступив в законну силу (а.с. 25).

20.11.2020 року відповідачу направлено заяву про долучення завіреного вироку Пустомитівського районного суду Львівської області від 18.11.2020 року (а.с. 26).

02.02.2021 року було скеровано заяву про долучення документів, а саме розписка ОСОБА_1 від 20.07.2020 року, у якій вказано, що він отримав від ОСОБА_2 певну суму грошових коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди, проте матеріальну та моральну шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, він має намір стягнути із страхової компанії в якій застрахований транспортний засіб (а.с. 30, 31).

У подальшому 02.03.2021 року на адресу відповідача було скеровано ухвалу Львівського апеляційного суду від 25.02.2021 року, якою залишено без змін вироку Пустомитівського районного суду Львівської області від 18.11.2020 року (а.с. 32).

Листом від 02.04.2021 року відповідач просить надати до АТ «СК Мега-гарант» документ на підтвердження повноважень секретаря Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області посвідчувати довіреності від фізичних осіб (станом на дату посвідчення довіреності -19.06.2020 року) або подати заяву про виплату страхового відшкодування за підписом ОСОБА_1 (а.с. 33).

У відповідь на вказаний лист на адресу АТ «СК Мега-гарант» направлено заяву про виплату страхового відшкодування за підписом ОСОБА_1 від 07.04.2021 року.

13.04.2021 року відповідачу до страхової справи долучено доручення про представництво інтересів ОСОБА_1 від 08.04.2021 року (а.с. 38, 39).

24.05.2021 року та 07.06.2021 року на адресу НБУ направлено скаргу про порушення вимог законодавства щодо строків виплати страхового відшкодування з боку АТ «СК Мега-гарант».

Позивачем та представниками ТОВ «ЮК «Центр авто виплат поліс» відповідачеві надані всі необхідні документи для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування.

25.05.2021 року АТ «СК «Мега-гарант» проведено з позивачем часткову виплату страхового відшкодування у розмірі 35 183 грн. витрат на поховання.

Витрати на поховання, виготовлення та встановлення надгробного пам`ятника у загальному розмірі 56 676 грн. 00 коп. були виплачені страховиком 25.05.2021 року та 09.062021 року. Вказаною відмовою у виплаті страхового відшкодування відповідач порушив права ОСОБА_1 на отримання належного, згідно чинного законодавства України, страхового відшкодування у вигляді грошової виплати.

Із наданого суду копії Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 4610- вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Копією Пенсійного посвідчення № НОМЕР_4 серії НОМЕР_5 стверджується, що ОСОБА_1 встановлено пенсію за віком довічно (а.с. 11).

Копією Довідки Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області № 552 від 19.06.2020 року стверджується, що ОСОБА_3 до дня смерті, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 проживав без реєстрації у АДРЕСА_2 . Разом з тим на момент смерті постійно проживали, та проживають по цей час у згаданому будинку батько ОСОБА_1 та бабця ОСОБА_5 (а.с. 16).

Копією Довідки Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області № 510 від 16.06.2020 року стверджується, що ОСОБА_1 дійсно займався похороном сина ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 17).

Копією Довідки Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області № 511 від 16.06.2020 року ОСОБА_1 постійно проживав без реєстрації разом із сином ОСОБА_3 , який проживав без реєстрації в АДРЕСА_2 в одному будинку і вели спільне господарство до дня його смерті, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 17).

Згідно копії Довідки ТОВ НВП «Корпорація КРТ» № 2020/06-16-01 від 16.06.2020 року стверджується, що сума доходу ОСОБА_3 у ТОВ НВП «Корпорація КРТ» з 01.03.2019 року по 30.08.2019 року на посаді інженера склала 119 435 грн. 68 коп. (а.с. 14).

Згідно копії Довідки Городоцької районної філії Львівського центру зайнятості № 555 від 23.06.2020 року виданої ОСОБА_1 на безробітного ОСОБА_3 вбачається, що дохід за період з 09.09.2019 року по 03.06.2020 року становив 65 865 грн. 21 коп. (а.с. 15).

Також суд приймає до уваги надані позивачем копії виписок із КНП «5-А Міська клінічна поліклініка м. Львова» про стан здоров`я пацієнта ОСОБА_1 (а.с. 49, 50-51, 52, 53, 54-55, 56, 57).

Застосоване законодавство та мотиви прийняття рішення судом.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд зазначає, що зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування заподіяної шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати шкоду в повному розмірі.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом абз. 1 ч. 1, 2 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого народжена після його смерті.

Зазначені положення ЦК України кореспондуються з положеннями ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в якій зазначено, що страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст. 1200 ЦК України кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п. 27.2).

Коло осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, можна розділяти на дві групи: а) непрацездатні особи, які були на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання утримання; б) дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Поняття «непрацездатні громадяни» міститься у ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до якої непрацездатними вважаються особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Факт перебування особи на утриманні померлого має значення для відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування.

Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Положенням п. 36.2 ст. 36 Законом України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (МТСБУ) у разі визнання вимог заявника обґрунтованими зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його пізніше ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Тобто вказана норма Закону встановлює обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, та не дає право страховику на розтермінування виплати страхового відшкодування поза межами 90-денного строку з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування.

Пунктом 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

у силу ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Висновки суду.

Наведене у сукупності свідчить про підставність вимог позивача про стягнення страхового відшкодування на утримання по втраті годувальника.

Відтак підлягають стягненню і пеня, 3% річних та інфляційні втрати, оскільки боржник прострочив виконання грошового зобов`язання.

У цих правовідносинах ЦК України є загальним нормативно-правовим актом, а Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним нормативно-правовим актом та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Тобто Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає спеціальні до ЦК України строки виплати страхових відшкодувань у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому саме спеціальний закон підлягає застосуванню при відшкодуванні страховиком шкоди, заподіяної смертю особи при експлуатації наземних транспортних засобів.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові № 747/522/19 від 25.11.2020 року.

Отже, відповідач всупереч п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснив лише часткову виплату страхового відшкодування в межах ліміту страхового відшкодування, хоча цим Законом, який є спеціальним нормативно-правовим актом по відношенню до ЦК України, та який визначає порядок відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, не передбачено виплату страхового відшкодування щомісячними платежами чи шляхом розтермінування його виплати.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 довів суду про підставність заявленого позову.

Також суд враховує той факт, що відповідач у судове засідання свого уповноваженого представника не направив, не скористався правом подання відзиву на позовну заяву, не спростував подані позивачем розрахунки по виплаті відшкодування, у тому числі, з урахуванням збільшення позовних вимог.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. 77-78 ЦПК України.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Також суд зазначає, що у контексті дотримання судом стандартів мотивування слід звернути увагу на рішення «Руїз Торіха проти Іспанії» (№ 18390/91, 09.12.1994 року, § 29) та «Проніна проти України» (№ 63566/00, 18.07.2006 року, § 23, 25), у яких ЄСПЛ зауважив, що у рішеннях національних судів мають бути належним чином зазначені мотиви, на яких вони ґрунтуються, міра, до якої суд має виконати свій обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення; проте, якщо подання сторони є вирішальним для результату проваджень, воно вимагає конкретної та прямої відповіді.

У рішенні «Суомінен проти Фінляндії» (№ 37801/97, 01.07.2003 року, § 36) зазначено, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доводів сторін на підтвердження їхніх позицій, суд зобов`язаний виправдовувати свої дії і наводити обґрунтування своїх рішень.

У п. 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України» № 4909/04 § 58 ЄСПЛ від 10.02.2010 року).

Однак суд оцінюючи докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження частково, зокрема щодо суми стягнення 3% річних та інфляційні втрати.

Так, 17.03.2022 року набрав чинності п. 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб, у подальшому дію воєнного стану було неодноразово продовжено, він триває і станом на час розгляду даної справи.

Вимоги ж позивача про застосування ст. 625 ЦК України заявлені у тому числі за період, який стосується періоду дії в країни воєнного стану.

Таким чином, з огляду на наведені вище норми, відповідача АТ «Страхова компанія» Мега-гарант» слід звільнити від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, зокрема щодо сплати інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми на період дії воєнного стану, а саме з 24.02.2022 року по 28.02.2023 року. Разом з тим, період з 25.02.2021 року по 23.02.2022 року не стосується періоду дії в країні воєнного стану.

З огляду на наведене, розрахунок 3% річних слід розрахувати за кількість днів прострочення зобов`язання, відповідно сума 3% річних за період з 25.02.2021 року по 23.02.2022 року нараховуються у розмірі 4 387 грн. 39 коп.

Розрахунок 3% відсотків річних здійснено наступним чином:

- з 25.02.2021 по 31.12.2021 (днів: 310) сума 3% річних становить 3736.51 грн (146648 х 3 х 310 / 365 / 100);

- з 01.01.2022 по 23.02.2022 (днів: 54) сума 3% річних становить 650.88 грн (146648 х 3 х 54 / 365 / 100).

Щодо розміру інфляційних нарахувань, то такий слід розрахувати за кількість днів прострочення зобов`язання, відповідно сума інфляційних нарахувань за період з 25.02.2021 року по 23.02.2022 року нараховуються у розмірі 15 645 грн. 71 коп.

Розрахунок інфляційних нарахувань здійснено наступним чином:

Індекс інфляції за весь період = 1.1066889 (березень 2021 року - 101.7%, квітень 2021 року - 100.7%, травень 2021 року - 101.3%, червень 2021 року - 100.2%, липень 2021 року - 100.1%, серпень 2021 року - 99.8%, вересень 2021 року - 101.2%, жовтень 2021 року - 100.9%, листопад 2021 року - 100.8%, грудень 2021 року - 100.6%, січень 2022 року - 101.3%, лютий 2022 року - 101.6%).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 146 648 грн. 00 коп. страхового відшкодування на утримання, а також пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 86 016 грн. 08 коп., 3 % річних від простроченої суми боргу у розмірі 4 387 грн. 39 коп. та 15 645 грн. 71 коп. інфляційних втрат.

Судові витрати по справі.

Суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Так, на користь держави з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2 526 грн. 90 коп. (85,34% від 2 960 грн. 98 коп.).

Також, із змісту ст. 137 ЦПК України вбачається, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно попереднього розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс та які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, сума стягнення складає 10 000 грн. (а.с. 5).

Так із копії Договору про надання правової допомоги № 14.06.21 від 14.06.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 уклав вказаний договір з адвокатом Скочиляс І. М. (а.с. 58-60), із змісту вказаного договору вбачається, що сторони домовилися, що вартість послуг договору становить 10 000 грн. 00 коп. (п. 6.1.). Із копії Ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВС № 1172903 від 28.11.2022 року вбачається, що адвокат Скочиляс І. М. надає правову допомогу ОСОБА_1 (а.с. 61). Також матеріали справи містять копію Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛВ № 001906 видане ОСОБА_6 (а.с. 62).

Відтак, із відповідача на користь позивача слід стягнути 10 000 грн. витрат на правову допомогу.

На підставі наведеного та керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265, 274, 279, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-гарант» про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та стягнення страхового відшкодування (з урахуванням збільшення позовних вимог) задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-гарант» на користь ОСОБА_1 - 146 648 (сто сорок шість тисяч шістсот сорок вісім) грн. 00 коп. страхового відшкодування на утримання, а також пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 86 016 (вісімдесят шість тисяч шістнадцять) грн. 08 коп., 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі - 4 387 (чотири тисячі триста вісімдесят сім) грн. 39 коп. та 15 645 (п`ятнадцять тисяч шістсот сорок п`ять) грн. 71 коп. інфляційних втрат.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-гарант» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі - 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-гарант» на користь держави - 2 526 (дві тисячі п`ятсот двадцять шість) грн. 90 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: Акціонерне товариство «Страхова компанія «Мега-гарант» (, місцезнаходження: 61057, м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, 6/8).

Текст рішення суду складено 08.06.2023 року.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: Н. М. Галайко