Справа № 354/662/21
Провадження № 22-ц/4808/1095/23
Головуючий у 1 інстанції Остап`юк М. В.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Луганської В.М.

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про усунення порушень права власності на земельну ділянкуза апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на додаткове рішення Яремчанського міського суду від 14 липня 2023 року під головуванням судді Остап`юк М.В. у м. Яремче,

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 та Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про усунення порушень права власності на земельну ділянку.

Ухвалою Яремчанського міського суду від 07 червня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про усунення порушень прав власності на земельні ділянки залишено без розгляду.

Представник ОСОБА_2 , адвокат Гринь Л.В., 12.06.2023 звернулася із заявою про ухвалення додаткового рішення у цій цивільній справі щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

В заяві зазначила, що судом першої інстанції не було вирішено питання про стягнення судових витрат в частині витрат на професійну правничу допомогу, які понесла сторона відповідачки. Вказувала, що дії позивача є необґрунтованими, оскільки позов заявлений 22.04.2021 та з цього часу позивач, зловживаючи своїми правами, всіляко затягував розгляд справи. Тому у зв`язку з такими діями позивача, заявленням необґрунтованого позову відповідачка має право на відшкодування витрат на правничу допомогу. Посилаючись на надання відповідачці послуг професійної правничої допомоги та те, що гонорар встановлений сторонами у фіксованому розмірі і не залежить від обсягу послуг та часу, витраченого представником, просила ухвалити додаткове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн.

Додатковим рішенням Яремчанського міського суду від 14 липня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідачки адвоката Гринь Л.В. про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на правову допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення порушень права власності на земельну ділянку.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 посилається на незаконність та необґрунтованість додаткового рішення суду.

Вказує, що позивач протягом 2021-2023 років, діючи недобросовісно, затягував розгляд справи, заявляв необґрунтовані клопотання, чим змушував відповідачку нервувати та нести витрати на правничі послуги. Адже протягом майже 3-ох років вона отримувала правничі послуги, які полягали не тільки в участі її представника у судових засіданнях, але й у постійних консультаціях щодо розгляду справи та у написання різних клопотань та заяв.

Те, що представник відповідачки не приймав участі у судових засіданнях з 08.02.2023 (після поновлення провадження у справі) по 07.06.2023 року не має принципового значення, адже ними була подана заява про проведення засідання без їх участі, так як їм було відомо про наміри позивача залишити заяву без розгляду.

Всі дії позивача мали форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті його поведінки, що перешкоджало винесенню рішення у справі.

У зв`язку з такою недобросовісною поведінкою позивача та зловживання ним своїми процесуальними правами, відповідачка має право на відшкодування здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема на відшкодування витрат на правничу допомогу.

Крім цього вказує, що додаткове рішення можливо ухвалити тільки за наявності самого рішення.

Просить додаткове рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з позивача на користь ОСОБА_2 у розмірі 20 000 гривень понесених нею судових витрат на професійну (правничу) допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що після отримання учасниками справи уточненої позовної заяви, в судовому засіданні ним було заявлено клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи з вмотивованими підставами та доказами порушення його права власності на землю.

При цьому, сторона відповідачки зазначала, що дійсно є порушення його права, оскільки існує накладення спірних земельних ділянок, але начебто не з її вини, та в судовому засіданні неодноразово оголошувалися перерви, так як відповідачка почала виправляти допущені помилки у кадастровій документації та спір можливо було вирішити у позасудовому порядку.

Отже, на час звернення до суду з позовом та при розгляді справи існував спір про порушене право і відповідачка після отримання позову протягом певного часу вживала заходів для усунення порушень його права власності на землю.

Після приведення земельно-кадастрової документації у відповідність до існуючих меж, та відповідно усунення накладення земельних ділянок відповідачки на його земельні ділянки, ним було подано заяву про залишення позову без розгляду.

Саме його звернення до суду та призначення судом експертизи спонукало відповідачку усунути порушення його права власності та привести технічну документацію у відповідність до державних актів та їх реальних меж.

Крім цього, при подачі відзиву на первісний та уточнений позов, відповідачка не надавала розрахунку судових витрат на професійну правничу допомогу, доказів понесених витрат на правову допомогу та про фактичну їх оплату.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги заперечив.

ОСОБА_2 та її представник, представник Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області в судове засідання не з`явилися. Представник ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу слухати без її участі і її вимоги задовольнити.

Враховуючи вищенаведене та необхідність дотримання судом строків розгляду справи в апеляційному порядку, колегія суддів відповідно до статті 372 ЦПК України перешкод у розгляді справи в зв`язку з неявкою відповідачів не вбачає.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, ураховуючи таке.

Встановлено, що ОСОБА_1 22.04.2021 звернувся з позовом до ОСОБА_2 та Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, в якому просив усунути порушення права власності на земельну ділянку.

Позивач у позовній заяві та у судових засіданнях в суді першої інстанції зазначав, що він є власником двох земельних ділянок, розташованих в АДРЕСА_1 з кадастровими номерами :19:005:0013, :19:005:0014. На вказаних земельних ділянках ним побудований житловий будинок. У квітні 2020 року відповідачка ОСОБА_2 розпочала будівництво житлового будинку на належній їй земельній ділянці з кадастровим номером 26.11.040300:19:005:0048 по АДРЕСА_2 , проте, будівництво перейшло на частину належних йому земельних ділянок. Відповідачка ОСОБА_2 відмовилася узгодити межі спільних земельних ділянок, привести свою кадастрову документацію у відповідність до існуючих меж та припинити порушення його прав і продовжувала здійснювати будівництво житлового будинку на частині належних останньому земельних ділянок. Комісія виконкому Ворохтянської селищної ради 15.12.2020 підтвердила факт накладення земельної ділянки ОСОБА_2 на земельні ділянки ОСОБА_1 , площею 0,15 га та 0,2447 га, однак врегулювати спір у досудовому порядку не вдалося, оскільки відповідач ОСОБА_2 відмовилася від погодження меж та розробки технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки.

Після відкриття провадження у справі, під час її розгляду в суді першої інстанції, відповідачка звернулася до землевпорядної організації щодо виготовлення нової технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), де були внесені відповідні зміни 11.02.2022 до Державного земельного кадастру щодо усунення накладання земельної ділянки відповідачки на земельні ділянки позивача.

Ухвалою Яремчанського міського суду від 18.10.2022 у справі було призначено судову земельно-технічну експертизу.

Позивач 23.01.2023 клопотав перед судом першої інстанції про повернення матеріалів справи з експертизи, оскільки у її проведенні відпала потреба, так як спір між ним та відповідачкою врегульовано мирним шляхом.

Ухвалою суду від 08.02.2023 провадження у справі поновлено.

Після поновлення провадження по справі, у зв`язку з поверненням її з експертизи, судові засідання у суді першої інстанції призначалися тричі: 01.03.2023, 05.04.2023 та 07.06.2023 року.

У судові засідання 01.03.2023 та 05.04.2023 позивач не з`являвся, а 07.06.2023 був присутній у судовому засіданні, де заявив клопотання про залишення позову без розгляду,

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник адвокат Гринь Л.В. у судові засідання, призначені після поновлення провадження у справі, не з`являлися, заяв, клопотань, пояснень, щодо понесення ними витрат на правову допомогу у період з 08.02.2023 (після поновлення провадження у справі) по 07.06.2023 року (на день постановлення ухвали) не подавали.

У підготовчому судовому засіданні 07 червня 2023 року позивач заявив клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку із врегулюванням спору між сторонами.

Ухвалою Яремчанського міського суду від 07 червня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про усунення порушень прав власності на земельні ділянки залишено без розгляду.

Представник ОСОБА_2 , адвокат Гринь Л.В., 12.06.2023 звернулася із заявою про ухвалення додаткового рішення у цій цивільній справі щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу та просила стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно з п. 3 ч. 1, ч. 5 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно ч. 5, 6 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник унаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Згідно ч. 1, 2 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Подібні висновки містяться, зокрема, в постановах Верховного Суду від 26.09.2018 у справі № 148/312/16-ц та від 14.01.2021 у справі № 521/3011/18.

Відмовляючи у задоволенні заяви представника відповідачки адвоката Гринь Л.В. про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на правову допомогу у цій справі, суд першої інстанції, з урахуванням обов`язку відповідача довести, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується, а також встановленням судом таких обставин, вірно виходив з того, що до 08.02.2023 дії позивача щодо захисту своїх прав були обґрунтованими. Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про відсутність обставин, які вказують на зловживання з боку позивача своїми правами як на звернення до суду за захистом свого порушеного права, так і під час судового розгляду справи, зокрема, щодо заявлення клопотання про призначення по справі земельно-технічної експертизи. Також суд першої інстанції врахував явку сторін у судові засідання після поновлення провадження у справі (08.02.2023).

З такими висновками погоджується і колегія суддів апеляційного суду та вважає їх правильними.

Матеріали справи не містять доказів вчинення позивачем дій, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема і визначених ч. 2 ст. 44 ЦПК України.

Натомість матеріалами справи стверджується наявність реального спору між сторонам на час звернення до суду з позовом та врегулювання такого під час розгляду справи у суді першої інстанції шляхом реалізації позивачем своїх процесуальних прав та вчиненням відповідачкою дій, спрямованих на виготовлення у 2021 році технічної документації на належну їй земельну ділянку.

Верховний Суд у постанові від 28 січня 2019 року у справі № 619/1146/17-ц (провадження № 61-44038св18) вказав, що саме по собі звернення з позовом до суду чи неявка сторони у судове засідання не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивача, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

З цих підстав не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що позивач, діючи недобросовісно, затягував розгляд справи, заявляв необґрунтовані клопотання та всі дії позивача мали форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті його поведінки, що перешкоджало ухваленню рішення у справі.

Доводи апелянта про те, що додаткове рішення можливо ухвалити тільки за наявності самого рішення висновків суду першої інстанції не спростовують та не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Суд першої інстанції в порушення вимог ч. 5 ст. 270 ЦПК України ухвалив судове рішення, яким відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про ухвалення додаткового рішення у формі «додаткового рішення», а не «ухвали».

Однак ухвалення судового рішення не в тій процесуальній формі, яка визначена ч. 5 ст. 270 ЦПК України, не може впливати на законність чи необґрунтованість такого судового рішення.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу і спростовані зібраними у справі доказами та не впливають на правильність і обґрунтованість судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд дійшов переконання, що судом першої інстанції постановлено оскаржуване додаткове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності та обґрунтованості. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Яремчанського міського суду від 14 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 25 серпня 2023 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук

В.М. Луганська