Справа № 214/5392/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Петренко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, суд

ВСТАНОВИВ:

Боржник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, уточнивши яку, просить визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ по справі № 214/5392/19, виданий 30.08.2019 року Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за заявою ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 19.07.2019 року до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив, що постановою державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Пушка І.В. від 08.01.2020 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання даного судового наказу.

Починаючи з 21.10.2020 р. місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якої стягуються аліменти з боржника, визначено разом з ним - з батьком ОСОБА_1 , що підтверджується рішенням виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради № 359 від 21.10.2020 року. Виконуючи свої батьківські обов`язки щодо утримання дитини, боржник повністю утримує доньку, яка з 21.10.2020 року проживає разом з ним.

Боржник ОСОБА_1 у судове засідання 30 травня 2023 року не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути заяву у його відсутність, заяву підтримує у повному обсязі.

Стягувач ОСОБА_2 у судове засідання 30 травня 2023 року не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглянути заяву ОСОБА_1 за її відсутності, не заперечує проти задоволення заяви.

Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 30.08.2019 року у справі № 214/5392/19 (№ 2-н/214/958/19) Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було винесено судовий наказ за заявою ОСОБА_2 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , мешкаючої за адресою: АДРЕСА_3 , на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% гарантованого прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 19 липня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття.

Судовий наказ надано до примусового виконання до Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Постановою державного виконавця Пушка І.В. від 08.01.2020 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу.

У подальшому місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено рішенням виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради № 359 від 21.10.2020 разом з батьком.

Проте стягувач не подала відповідної заяви до державного виконавця та не припинила нарахування та стягнення з боржника ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки.

Стаття 160 ЦПК України встановлює, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 173 ЦПК України передбачено, що суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому у статтями 432, 435цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі N 2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Отже, до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника.

Судом встановлено, що неповнолітня донька боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 21 жовтня 2020 р., проживає з батьком ОСОБА_1 , тобто перестала проживати з матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджується рішенням виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради № 359 від 21.10.2020 року, та не спростовано стягувачкою. Таким чином, матеріальна передумова для виконання судового наказу перестала існувати. Тому обов`язок боржника ОСОБА_1 по сплаті аліментів на користь стягувача ОСОБА_2 , припинився з 21 жовтня 2020 року.

Зважаючи на встановлені правовідносини, та з урахуванням вимог ч.2 ст.432 ЦПК України наявні правові підстави для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню з дати, коли дитина припинила проживати разом зі стягувачем та стала проживати разом з боржником з 21 жовтня 2020 р.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 160, 173, 258-260, 432 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню з 21 жовтня 2020 року, судовий наказ по справі № 214/5392/19 (2-н/214/958/19), виданий 30 серпня 2019 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за заявою ОСОБА_2 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: В.М. Прасолов