Справа № 303/2653/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Варваринець Н.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (представник адвокат Мельник Павло Петрович) до ОСОБА_2 (представник адвокат Сабов Іван Іванович), ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном в якому зазначила, що їй на праві власності належить 1/4 частина житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Частку вищезазначеного будинку вона успадкувала після смерті батька ОСОБА_4 25.02.2004 державним нотаріусом Ковач Н.О. видано ОСОБА_1 та її матері ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за законом на належну померлому 1/2 частину житлового будинку. 05.06.2018 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір дарування частини будинку. Таким чином, ОСОБА_2 належить на праві приватної власності 3/4 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 вважає, що оскільки її частка в будинку є більшою у порівнянні з часткою позивача, тому лише вона має право користуватися цим майном та проживати в ньому. У зв`язку з цим ОСОБА_2 забороняє їй перебувати в будинку. ОСОБА_2 повністю унеможливила доступ до житла, замінивши замки у ньому. Будь-які прохання мирно владнати конфлікт, надати можливість зробити дублікати ключів ОСОБА_2 ігнорує. Також у будинку проживає ОСОБА_3 , яку вона не може провідати, оскільки ОСОБА_2 чинить перешкоди у доступі до житла. ОСОБА_3 несвідомо кориться волі ОСОБА_5 15.11.2022 відповідачка звернулася до Мукачівського міськрайонного суду із позовом про припинення права на частку у спільному майні. Наразі вона не має доступу до будинку та можливості проживати у ньому, попри те, що є законним власником його 1/4 частки. Просила усунути перешкоди у користуванні житловим будинком, що розташований у АДРЕСА_1 , який складається з 2-х житлових кімнат, загальна площа 83,20 кв.м., в тому числі підвал площею 9,10 кв.м., житлова площа 40,20 кв.м., шляхом встановлення наступних зобов`язань: вселити ОСОБА_1 до будинку АДРЕСА_1 ; зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 передати ОСОБА_1 дублікати усіх ключів, що забезпечують безперешкодний доступ до будинку АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії, що перешкоджають ОСОБА_1 та членам її сім`ї проживати в житловому будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.04.2023 відкрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном, визначено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

08.05.2023 адвокат Сабов І.І., який представляє інтереси ОСОБА_2 подав до суду відзив у якому зазначив, що позов ОСОБА_1 є безпідставним, необґрунтованим, відомості викладені у ньому не відповідають дійсності, а додані до позову матеріали спростовують сам позов. У позовній заяві ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_2 повністю унеможливила її доступ до житла і вона не може зайти у будинок та забрати власні речі. Таке твердження жодним чином не підтверджене, оскільки позивачка взагалі не з`являється до будинку АДРЕСА_1 та навіть не робить спроби увійти у таке житло, оскільки більше десяти останніх років постійно проживає за межами України, а саме в Італії. Відповідачка ОСОБА_3 є матір`ю позивачки та ОСОБА_2 ОСОБА_3 за станом здоров`я потребує стороннього догляду, а саме: допомоги в харчуванні, переміщенні, вчиненні будь-яких інших дій. ОСОБА_2 декілька разів на день приходить до матері для того, щоб нагодувати її, допомогти вчинити гігієнічні процедури, прибрати будинок та інше. ОСОБА_1 жодної участі у допомозі матері не приймає, оскільки відсутня в Україні. ОСОБА_2 надасть можливість ОСОБА_1 прийняти участь у догляді за матір`ю у будинку АДРЕСА_1 , куди зі слів позивачки її не впускають. До позову не додано жодного доказу, який би підтверджував, що відповідачі чинять перешкоди позивачці у користуванні майном. Вважав, що позов є безпідставним з огляду на те, що між сторонами взагалі відсутній спір щодо користування житловим будинком АДРЕСА_1 . Жоден з відповідачів не заперечує, щоб ОСОБА_6 мала доступ до будинку. Просив у задоволенні позову відмовити повністю, стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу, обґрунтування розміру яких буде подано окремою заявою у передбачені процесуальними нормами строки.

Одночасно із відзивом, адвокат Сабов І.І. подав клопотання про витребування доказів, яке ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.05.2023 задоволено.

07.06.2023 представник позивача ОСОБА_7 подав заяву про залишення позову без розгляду в частині заборони ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії, що перешкоджають ОСОБА_1 та членам її сім`ї проживати, користуватися житловим будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.07.2023 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном залишено без розгляду в частині позовних вимог про заборону ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії, що перешкоджають ОСОБА_1 та членам її сім`ї проживати, користуватися житловим будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивачки ОСОБА_7 подав заяву про розгляд справи без її участі.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_7 позовні вимоги підтримав і пояснив суду, що ОСОБА_1 є власником 1/4 частини будинку АДРЕСА_1 з 25.02.2004, а спір з приводу його користування виник з липня 2021 року. У позивачки були ключі від дверей, але в зв`язку з заміною замків в неї відсутній доступ до будинку. Позивачка періодично виїжджає на заробітки за межі України, але її постійне місце проживання в Україні. Просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала і пояснила суду, що ОСОБА_3 подарувала їй 3/4 частини спірного будинку. ОСОБА_1 також належить його 1/4 частина. Позивачка проживає в Італії більше 10 років і приїжджає в Україну один раз в три, чотири місяці. Крім неї в будинку також проживає ОСОБА_3 , яка приходиться їй та позивачці мамою. Вона постійно доглядає маму, яка хворіє, не може пересуватися, у зв`язку з чим потребує стороннього догляду. 10 квітня 2023 року позивачка приїхала в Україну, але відвідати маму не приходила. Зазначила, що позивачка у спірному будинку не проживала взагалі, але в неї були ключі починаючи з 2004 року. Заперечувала факт заміни замків, але зазначила, що ключі від будинку ОСОБА_6 не віддавала, а передала їх дочці позивачки. Пізніше зазначила, що коли у позивачки з`явилися ключі від будинку не пам`ятає, припустила, що остання могла їх взяти сама. Не погодилась на пропозицію суду, щодо можливості вирішення спору шляхом передачі нею дублікатів ключів позивачці.

У судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_8 пояснив суду, що позивачка більше десяти років проживає в Італії. Відповідачі перешкоди у доступі до будинку не чинять, оскільки неможливо чинити перешкоди особі, яка відсутня в місці знаходження майна. ОСОБА_3 взагалі не виходить з будинку, оскільки хворіє і не може підніматися з ліжка. ОСОБА_1 не надано жодних доказів, які підтверджують позовні вимоги. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася без поважних причин, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

З`ясувавши всі обставин справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб.

Стаття 317 ЦК України передбачає, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Стаття 150 ЖК України передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

При цьому, права власника житлового будинку, квартири, визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Стаття 391 ЦК України визначає право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Визначальним для захисту права на підставі зазначеної норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.03.2004 вбачається, що ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/4 частина домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Суду не надано доказів належності 3/4 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 відповідачу ОСОБА_2 , водночас суд вважає, що зазначена обставина не підлягає доказуванню на підставі ч.1 ст.82 ЦПК України, оскільки вона визнана учасниками справи і суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цієї обставини та добровільності її визнання.

Із наданої Державною прикордонною службою України інформації вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 20.12.2018 по 26.04.2023 систематично перетинає державний кордон України в напрямку виїзд, в`їзд. Остання дата перетину кордону в напрямі виїзд за межі України відбувся 26.04.2023, відомості про повернення ОСОБА_1 в Україну відсутні, але суд звертає увагу, що власнику майна надано право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном і на зміст права власності не впливають місце проживання, знаходження власника та місцезнаходження його майна.

Виходячись із зазначених вимог закону, суд вважає, що позовні вимоги про зобов`язання ОСОБА_2 передати позивачці дублікати всіх ключів, що забезпечують безперешкодний доступ до будинку АДРЕСА_1 підлягають задоволенню, так як із пояснень у судовому засіданні відповідачки ОСОБА_2 встановлено, що ОСОБА_1 ніколи не проживала в спірному будинку і ключів, які надають доступ до нього їй не надавались.

Посилання відповідачки ОСОБА_2 на ту обставину, що вона передала ключі від будинку дочці позивачки не заслуговують на увагу, оскільки остання не є власником спірного будинку і у ОСОБА_2 не будо підстав передавати їй ключі, тим більше, що таких повноважень співвласник домоволодіння ОСОБА_1 відповідачці ОСОБА_2 не надавала.

Зазначене, на думку суду, свідчить про наявність перешкод у ОСОБА_1 в користуванні власністю, які слід усунути шляхом зобов`язання ОСОБА_2 передати позивачці дублікати всіх ключів, що забезпечують безперешкодний доступ до будинку АДРЕСА_1 .

Судове рішення має бути викладено гранично повно, ясно і чітко, щоби не виникли складнощі при його виконанні. Суд вважає, що при виконанні рішення суду в частині зобов`язання ОСОБА_1 передати позивачці дублікати всіх ключів можуть виникнути ускладнення в питанні хто саме повинен нести витрати на виготовлення дублікатів всіх ключів.

Суд вважає, що відсутні правові підстави покласти витрати, які необхідні на виготовлення дублікатів ключів на відповідачку ОСОБА_2 , тому ОСОБА_1 слід зобов`язати відшкодувати відповідачу ОСОБА_2 зазначені витрати шляхом повернення останній сплачених за виготовлення дублікатів ключів грошових коштів або шляхом безпосередньої оплати. витрат за їх виготовлення виконавцю робіт.

Також у ході судового розгляду встановлено, що позивачка є співвласником спірного будинку, а відтак має право на власний розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю згідно з положеннями ст. 319 ЦК України, але у ОСОБА_1 відсутні ключі від спірного домоволодіння, що свідчить і про наявність перешкод у користуванні нею будинком АДРЕСА_1 , які чинить інший співвласник домоволодіння ОСОБА_2 не надаючи позивачці ключі для можливості доступу до спірного нерухомого майна.

У судовому засіданні знайшов своє підтвердився факт порушення прав позивачки, яка позбавлена вільного доступу до будинку, що знаходиться на АДРЕСА_1 , через дії відповідача ОСОБА_2 , що є порушенням її прав як співвласника будинку і такі права підлягають захисту шляхом її вселення в спірний житловий будинок.

При вселенні позивачки в будинок, суд враховує, що спірне домоволодіння належить власникам на праві спільної часткової власності і її частка не виділена в натурі, а також спірне домоволодіння не поділено між ними, тому кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. За таких обставин позивачка підлягає вселенню в будинок без визначення конкретного житлового приміщення в яке її необхідно вселити.

Із копії рішення Мукачівського міськрайонного суду від 08.08.2023 року, яке не набрало законної сили вбачається, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності задоволено частково. Припинено право власності ОСОБА_1 на 1/4 частку будинку АДРЕСА_1 . Перераховано з депозитного рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській області грошові кошти, внесені ОСОБА_2 в розмірі 395 451 грн. 50 коп. на рахунок ОСОБА_1 у зв`язку з припиненням права власності на належну їй частку будинку АДРЕСА_1 . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено повністю.

Суд вважає, що зазначена обставина не може бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки рішення суду не набрало законної сили ОСОБА_1 є власником 1/4 частини будинку, право власності на час розгляду справи належним чином зареєстровано за позивачкою, тому у відповідності до вимог ст. 321 ЦК України її право власності є непорушним і вона як власник, не може бути обмежена у своїх правах щодо володіння, користування та розпорядження належною їй власністю незалежно від існування спору щодо нього.

Позивачкою не доведено належними та допустимими доказами наявність перешкод у користуванні спірним майном зі сторони ОСОБА_3 , яка не є власником спірного домоволодіння, але проживає в ньому.

Із пояснень учасників судового процесу судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 хворіє, в зв`язку з чим не може пересуватися і потребує стороннього догляду. Зазначене, на думку суду, свідчить про відсутність фізичної можливості у ОСОБА_3 робити перешкоди позивачці у користуванні спірним майном.

Суд також враховує, що ОСОБА_3 не є співвласником спірного домоволодіння і не має правових підстав розпоряджатися ключами від нього.

Суд вважає, що за таких обставин позовні вимоги щодо відповідачки ОСОБА_2 не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на підставі ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 141, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 317, 356, 358, 383, 391 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст. 150 ЖК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) про усунення перешкод у користуванні майном - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 дублікати всіх ключів, що забезпечують безперешкодний доступ до будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_1 відшкодувати ОСОБА_2 витрати на виготовлення дублікатів усіх ключі, що забезпечують безперешкодний доступ до будинку за адресою: АДРЕСА_1 шляхом повернення ОСОБА_2 сплачених грошових коштів за виготовлення дублікатів ключів або шляхом безпосередньої оплати ОСОБА_1 витрат на їх виготовлення виконавцю робіт.

Вселити ОСОБА_1 в житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1073,60 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя