ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5105/23 Справа № 206/5149/21 Суддя у 1-й інстанції - Поштаренко О.В. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Усик А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку квартири,

-за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

12.11.2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку квартири.

Просила:

-встановити факт проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_1 однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу з березня 2003 року по день смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 .

-визнати за позивачкою право власності на частину квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтуванні позовних вимог зазначила, що на початку 2003 року ОСОБА_1 познайомилась ОСОБА_3 та з березня 2003 року почали спільно проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу разом донькою позивачки - ОСОБА_4 , та вважали себе повноцінною сім`єю, проживали разом за адресою: АДРЕСА_2 . В подальшому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом за рахунок спільних коштів придбали квартиру АДРЕСА_1 , відремонтували квартиру і проживали в ній. В продовж 18 років позивачка та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, виховували доньку ОСОБА_1 - ОСОБА_5 та онуку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виконували права та обов`язки - подружжя, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, спільно вирішували всі побутові проблеми, купували товари, меблі, техніку для спільного користування, мали спільні витрати на утримання житла та його ремонт. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 в віці 58 років помер, саме вона займалась його похованням. Факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 можуть підтвердити свідки, також документи - квитанції, чеки, документи на покупки товарів, встановлення обладнання, виконання ремонту в квартирі, а також сумісними фотографіями та відеозаписами сумісного відпочинку, що зафіксовані на флеш-карті.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

18.04.2023 року від позивачки ОСОБА_1 надійшла апеляційна скарга в якій ставиться питання про скасування рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2023 року та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що з березня 2003 року позивачка стала проживати разом з ОСОБА_2 , з який познайомилась на початку року. 21.12.2004 року вони за рахунок спільних коштів придбали квартиру АДРЕСА_1 . Проживали вони разом однією сім`єю з одним бюджетом 18 років, поки ОСОБА_2 не помер.

Факт проживання позивачки та ОСОБА_2 з березня 2003 року по 12 квітня 2021 року підтверджується фото таблицею, актом обстеження, показами свідків, документами на придбання майна, договором на туристичне обслуговування. Для покупки спірної квартири позивачка надавала 3000 доларів США, своїх особистих заощаджень. Таким чином, у суду першої інстанції були всі правові підстави для задоволення позовних вимог.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходило.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ

Представник відповідача адвокат Московчук А.М., проти апеляційної скарги заперечував, просив відмовити у її задоволенні.

Позивачка належним чином повідомлена про день та час розгляду справи (т.2 а.с.39), у судове засідання не з`явились, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та винести нове рішення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини:

У відповідності до копії договору-купівлі продажу квартири серії ВВО №799250 від 21.12.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Камекою Т.П. ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у власність квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 49.8 кв.м. (т.1 а.с. 8-9).

Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно складеного КП «Дніпровське міжміське бюро технічної інвентаризації» під № 6451361 від 09.02.2005, реєстраційний номер 9194591 тип об`єкта квартира за адресою: АДРЕСА_3 , номер запису 775126 в книзі 458п, власником є ОСОБА_3 на підставі договору купівлі - продажу від ВВО №799250 від 21.12.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Камекою Т.П. за реєстром 3258, дата прийняття рішення про реєстрацію права власності, 09.02.2005 (т.1 а.с. 10).

Актом обстеження домогосподарства за адресою: АДРЕСА_3 , складеного від 13.07.2021 директором ТОВ «ЕКОЛОГІЯ-Д» ОСОБА_10 за підписами мешканців кв. АДРЕСА_4 ОСОБА_11 , кв.51 ОСОБА_12 , кв. 50 (прізвище ім`я по-батькові відсутні), підтверджено, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_3 з 2004 та до теперішнього часу, без реєстрації (т.1 а.с.6).

ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 , виданого Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (т.1 а.с. 4).

15.04.2021 видана довідка складена завідуючим крематорію КП «Ритуал» ХМР Моїсеєвим В.О. на ім`я замовника ОСОБА_1 , про те, що померлий ОСОБА_3 був підданий кремації 15.04.2021 в крематорії м. Харкова, реєстраційний номер 002250 (т.1 а.с. 6а)

Відповідно до довідки виданої ФОП ОСОБА_13 на ім`я ОСОБА_1 , остання сплачувала послуги ритуального товару ФОП ОСОБА_13 для поховання ОСОБА_3 за рахунок її особистих коштів, а не за бюджетний рахунок (т.1 а.с. 7).

Із заявою про прийняття спадщини до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 звернувся ОСОБА_2 , який є рідним братом спадкодавця, відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (т.1 а.с. 64,69).

27.05.2021 із заявою про прийняття спадщини до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 звернулася також ОСОБА_1 (т.1 а.с. 71).

18.11.2021 ОСОБА_2 подав до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_3 , а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 та на земельну ділянку (кадастровий номер :02:059:0083), що розташована за адресою: АДРЕСА_5 . Сповіщає, що інших спадкодавців, передбачених законом, не має. (т.1 а.с. 77 на звороті). 18.11.2021 державним нотаріусом Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Гайворонською Т.О. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_2 оригіналів документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно, для оформлення спадщини заявником (т.1 а.с. 108).

Відповідно до Договору купівлі продажу серії ВВО № 512649, посвідченого 30.11.2004 року державним нотаріусом Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Водолазською Н.В., зареєстрованого в реєстрі № 8-2286, ОСОБА_14 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 продали квартиру АДРЕСА_6 , яка їм належала на праві приватної власності, ОСОБА_15 .

Згідно з Договором купівлі продажу квартири посвідченого 02.12.2004 року державним нотаріусом Другої дніпродзержинської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі № 5370, ОСОБА_16 від свого імені та на підставі доручення від імені ОСОБА_17 посвідченого нотаріусом, продали квартиру АДРЕСА_7 , яка їм належала на праві приватної власності, ОСОБА_2 . При цьому ціна, за яку продали квартиру становить 12 853 гривні (т.1 а.с.191-192).

Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, але з таким висновком колегія суддів апеляційного суду погодитись не може з огляду на наступне.

Факт проживання позивачки й померлого ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловіка та жінки підтверджується фото таблицею (т.1 а.с.15-22), з якої вбачається, що на фото позивачка разом з ОСОБА_2 в різних віках тривалий час.

Факт їх проживання разом підтверджений Актом обстеження (т.1 а.с.6).

Документами, що підтверджують отримання документів про смерть та організацією похорон, з яких вбачається, що саме позивачка отримала свідоцтво про смерть за займалась похоронами ОСОБА_2 як організаційно та й здійснювали всі необхідні виплати (т.1 а.с.4, 6а, 7).

З копії заяви ОСОБА_2 (т.1 а.с.77) вбачається, що він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто позв межами 6-ти місячного строку, що підтверджує пояснення відповідачки, що він рідко спілкувався з померлим та не знав про його смерть.

Показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , яки також підтвердили всі ці обставини.

Судом першої інстанції не надана належна оцінка поясненням свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , які пояснили що за ОСОБА_2 доглядали його дорослі сини, та не надана відповідь на питання «а чому «стороння людина» займалась питаннями поховання батька, якщо все це правда».

Крім того, судом першої інстанції не надано оцінки тому факту, що 02.12.2004 року ОСОБА_14 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 продали квартиру АДРЕСА_6 , яка їм належала на праві приватної власності за 12 853 гривні, які отримали на трьох.

А купив ОСОБА_3 21.12.2004 року квартиру АДРЕСА_1 за 24 550 гривень.

З пояснень позивачки відомо, що вона для цієї покупки надавала 3000 доларів США. Пояснення позивачки підтверджуються також поясненнями свідків ц судовому засіданні.

Обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільної участі у придбанні майна для спільного користування, у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин (постанова Верховного Суду від 18 березня 2020 р. у справі № 695/1732/16-ц, провадження № 61-38901св18).

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 р. у справі № 6-1026цс15, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку з цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.

У постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 р. у справі № 6-97цс11 роз`яснено, що для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 Сімейного кодексу України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у період, коли було придбано спірне майно].

Таким чином, доказуванню підлягає факт проживання жінки та чоловіка разом однією сім`єю, їхня пов`язаність спільним побутом, взаємними правами й обов`язками. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є докази спільного проживання та ведення спільного господарства, наявності у цих осіб спільного бюджету, існування спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між ними подружніх взаємних прав та обов`язків, а також інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин, що притаманні подружжю. Особливе місце у доказуванні певних обставин у цій категорії справ займають факти спільних подорожей і відпочинку, спільна присутність на святах, показання свідків. За судовою практикою можна зазначити, що спільні подорож чоловіка та жінки не підтверджують факту спільного проживання, а підтверджує лише наявність відносин як чоловіка та жінки, факт спільного відпочинку та жодним чином не свідчить про наявність про утворення родини та спільність побуту, про наявність взаємних прав та обов`язків між чоловіком і жінкою, які притаманні подружжю.

Показання свідків і спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Судовою практикою підтверджено, що лише показаннями свідків за відсутності інших доказів не може бути встановлений факт спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Враховуючи особливості предмету доказування по справам даної категорії колегія суддів надає оцінку комплексно сукупності доказів, до яких входять письмові докази (фото) про поведінку тривалий період часу під час досугу. З даних фото вбачається, що донька позивачки дуже «тепло» ставиться до ОСОБА_3 , не як до сторонньої людини.

З копій квитанцій (т.1 а.с.1ё69-172, 176-178) вбачається, що позивачка придбала речі для спільного користування, що підвереджує її ствердження про існування єдиного бюджету.

При таких обставинах доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції щодо недоведеності позовних вимог.

Згідно з п.1 розділу V11Прикінцевих положень СК цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 2 СК України Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання.

Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому.

Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства.

Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.

Поняття "проживання однією сім`єю" та "член сім`ї" не є тотожними.

Особа може бути близьким родичем спадкодавця, тобто відноситися до членів сім`ї, проте не проживати з ним однією сім`єю.

Центральною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем.

Відповідно до ч.1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини першої статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

При таких обставинах апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, в частині встановлення факти.

Встановленню підлягає факт з дати 01 січня 2004 року (час початку дії Сімейного кодексу України) по дату визначену позивачкою.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Враховуючи, в оскаржуємо рішенні є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Позивачкою при зверненні до суду з позовною заявою сплачений судовий збір у розмірі 3752, 50 грн. (т.1 а.с.31), за подання апеляційної скарги сплачений судовий збір у розмірі 6 889, 95 грн. (т.2 а.с.34).

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що апеляційна скарга та позов підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 10 642 (десять тисяч шістсот сорок дві) гривні 45 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2023 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку квартири задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу з 01 січня 2004 року по день смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) сплачений судовий збір у розмірі 10 642 (десять тисяч шістсот сорок дві) гривні 45 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено та долучено до матеріалів цивільної справи 13 червня 2023 року.

Судді: