ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 685/12/23

Провадження № 22-ц/4820/1233/23

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Грох Л.М., Костенка А.М.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 13 квітня 2023 року, суддя Подіновська Г.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів,

встановив:

В січні 2023 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути на свою користь 46000 грн. безпідставно набутих коштів.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в липні 2022 року він в телефонному режимі вів переговори із знайомим йому ОСОБА_1 щодо надання певних юридичних послуг. Під час переговорів ОСОБА_1 запропонував йому сплатити на картку кошти в сумі 106000 грн. 13.07.2022 року він сплатив зі своєї банківської картки на картку ОСОБА_1 55000 грн., а 14.07.2022 року ще 51000 грн. Після перерахування коштів між ними продовжилися переговори, але договір про надання послуг укладено не було. Відповідач погодився повернути позивачу кошти, але попросив зачекати певний час, оскільки частину коштів витратив. 26.07.2022 року ОСОБА_1 повернув йому частину коштів в сумі 60000 грн., залишок коштів повертати наміру не має.

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 13.04.2023 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 46000 грн. безпідставно набутих грошових коштів, вирішено питання судових витрат.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідачем не підтверджено належними доказами факту надання ним протягом пів року юридичних консультацій позивачу в різний час та обсяг таких консультацій. Факт реєстрації відповідача, як фізичної особи-підприємця, який здійснює діяльність у сфері права, не є достатнім доказом того, що відповідач надавав юридичні послуги позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На обґрунтування скарги апелянт зазначив, що отримані ним гроші від ОСОБА_2 є оплатою за надані ним позивачу усні консультації протягом тривалого періоду часу. З відповідної суми коштів він сплатив податки до державного бюджету.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказав, що сплачені кошти не були зараховані на рахунок ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця з відповідним призначенням. У справі відсутні докази на підтвердження обставин щодо надання йому юридичних послуг апелянтом та укладення між ними письмового або усного договору щодо надання відповідних послуг.

Розгляд справи проведений судом в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 13.07.2022 року та 14.07.2022 року ОСОБА_2 перерахував зі своєї банківської картки № НОМЕР_1 через мобільний банкінг «Ощад 24/7» на банківську картку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 55000 грн. та 51000 грн. відповідно.

26.07.2022 року відповідач повернув позивачу 60000 грн. шляхом перерахування коштів на його банківську картку № НОМЕР_1 .

Вказані обставини визнані сторонами та не оспорюються.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом положень частини першої статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Положення глави 83 ЦК України («Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави») застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

При цьому у відповідності до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Отже, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна.

Зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала (постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі №753/15556/15-ц (провадження №14-445цс18), від 31.01.2020 року у справі №161/17945/18 (провадження №14-599цс19).

За змістом частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, особа, яка вимагає повернення безпідставно отриманого майна, повинна довести факт передачі такого майна відповідачу чи перебування спірного майна у відповідача, а відповідач, в свою чергу, повинен довести наявність підстав перебування у нього такого майна.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 2 ст. 89 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження правової підстави перерахування позивачем на користь відповідача 46000 грн., останнім доказів не надано.

Справа не містить також доказів на підтвердження доводів ОСОБА_1 про те, що він надавав правову допомогу ОСОБА_2 за усним договором, в усній або письмовій формі, як і доказів того, що відповідні кошти були сплачені ОСОБА_1 саме у зв`язку з його підприємницькою діяльністю.

Встановлені обставини справи також свідчать про те, що грошові кошти у розмірі 106000 грн. без правових підстав були перераховані позивачем на банківську картку відповідача без зазначення призначення платежу, що також свідчить про те, що ці кошти були безпідставно отримані ОСОБА_2 .

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги слід визнати необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 13 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Р.С. Гринчук

Л.М. Грох

А.М. Костенко