ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/49/22
провадження № 2/753/804/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого судді Якусика О.В., розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей: доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі по 5000,00 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття та аліменти на утримання дружини в розмірі 2 000,00 грн з дня подачі заяви і до 25.04.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем передбачених законодавством обов`язків по утриманню дітей та дружини.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 січня 2022 року позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18 січня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 753/49/22 за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

04.07.2022 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому частково заперечував проти задоволення позову та вказав, що належним чином виконує свої обов`язки по утриманню своїх дітей та дружини, однак дружина вказані кошти використовує не за призначенням та використовує надані ним кошти не на харчування дітей, а на свої особисті потреби. Виявивши такі факти відповідач змушений був особисто робити закупки всіх необхідних продуктів самостійно на ринку. Зазначає, що позовна заява містить неправдиві відомості щодо статків відповідача, зокрема, щодо володіння ним 1/7 частки в квартирі АДРЕСА_1 , придбання ним за особисті кошти квартири в м. Буча, наявності у нього у власності земельної ділянки в Черкаській області.

Відповідач вказує, що проживає з мамою пенсіонеркою та наймолодшим братом, який ще навчається, має ще одну доньку ОСОБА_5 , на утримання якої сплачує аліменти у розмірі 2500 гривень і таку суму просить встановити для доньки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 , а на утримання дружини - в розмірі 1500,00 грн. Також зазначає, що їх спільний син справді хворіє, але діагнозу підтвердженого не має.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків.

Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі з 19.01.2018 року, який зареєстровано в Дарницькому районному в місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 79.

Під час шлюбу у сторін народилось двоє дітей: донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач вказує, що подружні стосунки не склались, досягти згоди щодо регулярної матеріальної допомоги дійти не вдалось, відповідач надає матеріальну допомогу лише періодично.

Як передбачено статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

За змістом ст. 18 Конвенції ООН про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 8, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального. Морального, культурного, духовного та соціального розвитку, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини.

Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків.

Аналіз указаних положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що праву дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття кореспондує обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, який має бути виконаний батьками з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини.

За відсутності домовленості між батьками щодо способів виконання обов`язку утримувати дитину (частина перша статті 181 СК України), передбачене законом право отримання аліментів на дитину одним із подружжя, не залежить від того перебувають батьки дитини у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (стаття 13 ПК України)

При ухваленні рішення суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 77-80 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність.

При цьому, згідно з статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд враховує, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження розміру доходів відповідача за час, що передував зверненню позивача із позовом у цій справі, такі докази не надані відповідачем на підтвердження його доводів про необґрунтованість розміру аліментів та позивачем на підтвердження можливості відповідача сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі, клопотань про витребування відповідних доказів позивач не заявляла.

Як свідчать матеріали справи відповідач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , набутою 21.04.2018 року за особисті кошти відповідача, та співвласником квартири по АДРЕСА_3 (частка розміром 1/7), набутою 08.06.2011 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас суд враховує, що вказане майно відповідачем набуто до народження дітей.

Наявності у відповідача іншого майна судом не встановлено і сторонами не доведено.

Відповідач є особою працездатного віку, здійснює індивідуальну адвокатську діяльність, відомостей про стан здоров`я відповідача матеріали справи не містять.

Як зазначає позивач та підтверджує відповідач, у відповідача є ще одна дитина. Водночас письмових доказів на підтвердження пов`язаних з таким фактом обставин (вік дитини, місце її проживання, стан здоров`я тощо), а також обставин сплати на її утримання аліментів у розмірі 2500 грн. відповідач не надав. Також відповідачем не надано доказів наявності на його утриманні інших осіб.

Сторони у своїх заявах також підтверджують наявність хвороб у спільного сина - ОСОБА_4 .

Оцінивши у сукупності доводи сторін та надані ними докази, враховуючи вік дітей, розмір прожиткового мінімуму на їх утримання, відсутність у матеріалах справи доведених відомостей про порядок утримання дітей та спосіб їх життя, суд вважає, що аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 у розмірі 4000 гривень та сина - ОСОБА_4 у розмірі 4000 гривень будуть достатніми для матеріального забезпечення кожної дитини, відповідають принципу рівноправності визначених обов`язків кожного з батьків по матеріальному утриманню та забезпеченню умов життя, необхідних для розвитку дітей в межах своїх здатностей і фінансових можливостей.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення на її утримання аліментів в розмірі 2000,00 грн, суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Згідно з положеннями статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона, працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Отже, подання суду доказів того, що дружина, яка вагітна чи з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

За правилами ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Беручи до уваги викладені вище обставини справи, враховуючи часткове визнання позову відповідачем в розмірі 1 500,00 грн., можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, суд вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 1 500,00 грн щомісячно, що буде достатнім для матеріального забезпечення позивача.

Суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (ст. 430 ЦПК України).

Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 2 500,00 грн.

Як передбачено ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2. ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 статті 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як встановлено частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду

Частиною 3 статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Судом встановлено, що 22.09.2022 між адвокатом Черняк Оксаною Олегівною та ОСОБА_1 укладено договір № 112/21-ц.

Згідно з пунктом 1.1. договору, предметом даного договору є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги довірителю у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані зі захистом та відновленням її порушених, оспорюваних, невизнаних прав та законних інтересів, а саме: консультації, складання та друк позовної заяви про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Пунктом 4.1. договору, сторони погодили, що гонорар адвоката складає 2500,00 гривень за консультацію, складання та друк позовної заяви згідно п. 1.1. та сплачується до 30.09.2021. Щодо інших послуг сторони можуть укласти додаткову угоду.

Також, сторони підписали акт приймання-передачі наданих послуг до договору №112/21-ц, відповідно до якого надано такі послуги: консультації у кількості 2 тривалістю 1 година; складання, друк документів (позовна заява з додатками) тривалістю 3 годин; складання та друк допоміжних документів (витяги з реєстрів, договір, акт, розрахунок витрат часу тривалістю 1 години. Загальна вартість послуг 2500,00 грн. Сплата гонорару підтверджується квитанцією №704972 від 29.09.2021 відповідно до якої сплачено адвокату 2500,00 грн.

Оцінивши надані документи, з урахуванням складності справи, малозначності спору, обсягу виконаної адвокатом роботи, суд вважає, що розмір гонорару адвоката у сумі 2500 гривень відповідає вимогам співмірності.

Суд також враховує позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 28.12.2020 № 640/18402/19, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

На підставі статті 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі грн., від сплати якого при зверненні до суду був звільнений позивач, та пропорційно задоволеним вимогам підлягають стягненню з відповідача на користь позивача і витрати понесені на правову допомогу в розмірі грн.

Керуючись статтями 2, 10-12, 76-83, 258, 259, 263, 265, 274, 354, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 5 січня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 5 січня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання до досягнення сином - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років у розмірі 1 500,00 грн щомісячно, починаючи з 5 січня 2022 року і до 25 квітня 2024 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 1979 (одну тисячу дев`ятсот сімдесят дев`ять) гривень 17 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 785 (сімсот вісімдесят п`ять) гривень 65 коп.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП відсутній, паспорт серія № НОМЕР_2 ).

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 29 березня 2023 року

Суддя О.В. Якусик