ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3004/23 Справа № 199/6626/20 Суддя у 1-й інстанції - БОГУН О. О. Суддя у 2-й інстанції - Зайцева С. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року місто Дніпро Дніпропетровської області

Єдиний унікальний номер 199/6626/20

Номер провадження 22-ц/803/3004/23

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Биліни Т.І., Максюти Ж.І.

за участю секретаря: Паромової О.О.

учасники справи :

позивачКП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі Дніпропетровської області з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 04 березня 2021 року головуючого судді Богун О.О. зі складанням повного тексту судового рішення 04 березня 2021 року по цивільній справі про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2020 року комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради (далі - КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради) звернулося до суду з позовом до до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення.

Позов мотивований тим, що між КП «Дніпроводоканал» та ОСОБА_1 встановилися фактичні відносини з приводу надання послуг, згідно рішення Дніпровської міської ради № 526 від 20 квітня 1995 року про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал», абоненту відкрито особовий рахунок.

Відкритий особовий рахунок є підтвердженням отримання послуг та договірних відносин. Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання по оплаті послуг водопостачання та водовідведення належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Відповідно до розрахунку позивача сума заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , де відповідальним квартиронаймачем є ОСОБА_1 , якому відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , станом на 31 червня 2020 року складає 24685,72 грн.

Повідомлення позивача про наявність боргу за надані комунальним підприємством послуги, залишились проігнорованими з боку ОСОБА_1 до теперішнього часу сума боргу не погашена. Просили стягнути з відповідача суму заборгованості по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення з урахуванням 3% річних та інфляційного збільшення в розмірі 43 971,66 грн, з яких 24685,72 грн - сума основного боргу, 3163,34 грн - сума 3 % річних, та 16122,60 грн - інфляційне збільшення суми боргу, на користь КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради та судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 2102 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 04 березня 2021 року позовну заяву КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради заборгованість по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення з урахуванням 3 % річних та інфляційного збільшення, яка складається з 24685,72 грн - сума основного боргу, 3163,34 грн - сума 3 % річних, 16122,60 грн - інфляційне збільшення суми боргу, а всього: 43971,66 грн, та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить застосувати строк позовної давності до зобов`язань, що виникли до 01 жовтня 2017 року, скасувати рішення суду та ухвалите нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість рішення, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неналежну оцінку фактам та документам, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування доводів скарги, зокрема зазначено, що суду не надано доказів, коли саме абоненту ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок. Вона є власником квартири з 13 серпня 2013 року до зазначеної дати відповідач не може бути визнана боржником у зобов`язанні. Рахунок суми боргу зроблений з 01 січня 2001 року та з нього не можливо встановити, як саме утворилась сума боргу. Сума основного боргу у розмірі 24685, 72 грн не відповідає заявленим в позовній заяві розрахункам заборгованості.Крім того, датою подачі позову є 01 жовтня 2020 року, тому станом на дату подачі позову минув строк позовної давності.Зазначено, що відповідач була позбавлена можливості захистити свої права, подати належні докази та заявити про застосування строку давності, оскільки не знала про позов. В матеріалах справи відсутнє поштове підтвердження надсилання позовної заяви, ухвал на адресу реєстрації відповідача.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради Якименко А.Ю. зазначено, що власником нерухомого майна яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є відповідач, що підтверджується відповідною довідкою, що подана разом з позовом, тому, ОСОБА_1 є індивідуальним споживачем. Згідно з п. 10.3 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою КМУ від 05 липня 2019 року № 690 (далі-Правила 690), ОСОБА_1 , як власник вищезазначеної квартири несе відповідальність за своєчасність розрахунків за спожиту питну воду та скид стічних вод. Відповідно до п. 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 № 630 (далі Правила № 630), які діяли до 01 травня 2022 року, споживач має право на несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім`ї у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування вентелів у квартирі та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою.Відповідно до п. 1 пп. 1,2 Порядку звільнення наймачів (власників) квартир (приватних будинків) та членів їх сімей, за період їх тимчасової відсутності, від оплати за послуги холодного і гарячого водопостачання та водовідведення, затвердженого рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради від 26 лютого 2013 року № 82 (далі Рішення № 82) та № 3884 від 20 грудня 2004 року (далі - Рішення № 3884), наймач (власник) квартири (приватного будинку) та члени його сім`ї, за період тимчасової відсутності, мають право на несплату вартості наданих послуг з холодного та гарячого водопостачання, водовідведення при дотриманні певних умов.Наголошують, що відповідач не повідомляла КП «Дніпроводоканал» про тимчасову відсутність одного або декількох членів сім`ї та не подавала жодного документа на підтвердження цього факту, у зв`язку з чим, на дамку позивача, нарахування за водопостачання та водовідведення здійснювалося правомірно та з дотриманням законодавства у сфері водопостачання та водовідведення. Відповідачем не подавалося відповідної заяви до позивача про опломбування запірних вентилів на вводі в квартиру та не бажання користування послугами водопостачання та водовідведення, тому нарахування здійснювалося правомірно з розрахунком мешканцям за нормою водокористування, відповідно до кількості зареєстрованих осіб (власників) із встановленою нормою використання води з розрахунку на одного мешканця (власника).

Крім того, щодо зазначення в апеляційній скарзі, що позивачем не зазначено коли саме абоненту відкрито особовий рахунок, зазначено, що вищезазначене житлове приміщення було передане до КП «Дніпроводоканал» на прямі розрахунки для розрахунків за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в 1999 році, згідно наданих реєстру ЖЕКа було відкрито особовий рахунок НОМЕР_1 , та у зв`язку із надходженням інформації про отримання права власності на дане житлове приміщення ОСОБА_1 , що надійшла лише 25 березня 2016 року, здійснено переоформлення вищевказаного рахунку на відповідача, що відображається в розрахунку заборгованості та було досліджено судом. Заборгованість утворилась станом на 01 грудня 2007 року у розмірі 3,32 грн та у зв`язку із щомісячними нарахуваннями та їх несплатою споживачем зростала щомісячно та станом на 30 червня 2020 року досягла 18408, 76 грн, разом з тим, до загальної заборгованості входить інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 2428,86 грн та сума 3% річних 369, 99 грн.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримала доводи скарги,просила застосувати до позовних вимог строк позовної давності. Представник КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради у судове засідання апеляційного суду не зявився,належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи ,про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.63). КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради надійшла заява про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представника ( а.с. 73).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що між КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради та відповідачем ОСОБА_1 встановилися фактичні відносини з приводу надання послуг, згідно рішення Дніпровської міської ради № 526 від 20 квітня 1995 року про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал», абоненту відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог позивача.

Апеляційний суд не може погодитись з вказаним висновком суду , з таких підстав.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, відповідно до положень ч.1 ст.376 ЦПК України є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (ч.1 ст. 376 ЦПК України).

Ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позовних вимог КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення , суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної в постанові від 20 квітня 2016 року по справі № 6-2951цс15 споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до п.2 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з ч. 1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно ст.22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до ст.ст. 67,68 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Крім того, відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини 1 статті 901, частини 1 статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене, правовідносини, які склались між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина 1 статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Тому, на дані правовідносини поширюється дія частини 2 статті 625 ЦК України щодо сплати суми боргу із врахуванням індексу інфляції та 3 % річних, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Як вбачається з досліджених матеріалів справи, відповідно розрахунку позивача сума заборгованості за надання послуги водопостачання та водовідведення по особовому рахунку № НОМЕР_1 квартири АДРЕСА_2 ,яка належить ОСОБА_1 на праві власності (а.с.38,57,58), у будинку АДРЕСА_3 , за період з січня 2001 року по 30 червня 2020 року, становить 24 685 грн 72 коп.

ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про відкриття провадження по справі № 199/6626/20 за позовом КП « Дніпроводоканал « Дніпровської міської ради та призначення справи до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін (а.с.20).Копію ухвали суду від 04 січня 2021 року , копію позовної заяви з додаткамикопію судового рішення від 04 березня 2021 року не отримувала, про що свідчить повернення поштового відправлення (а.с.28,29-30). При цьому, судом була здійснена перевірки місця реєстрації ОСОБА_1 , та Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради надана відповідь про реєстрацію відповідача з 23 січня 1992 року за адресою : АДРЕСА_4 (а.с.19).

В апеляційній скарзі відповідач зазначила ,що була позбавлена можливості подати належні докази і заявити про застосування строку позовної давності ,оскільки не знала про заявлений позов .

З матеріалів справи вбачається ,що датою подачі позову ,згідно відмітки суду на позовній заяві є 01 жовтня 2020 року (а.с.1) ,отже станом на зазначену дату минув строк позовної давності для зобов`язань, що виникли до 01 жовтня 2017 року .

В постанові від 24 жовтня 2018 року у справі № 317/3698/15-ц Верховний Суд дійшов висновку ,що якщо відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи ,не брав участі у такому розгляді ,це є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності ,навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно того, що КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення ,в тому числі й за межами позовної давності, про застосування наслідків пропуску якої ОСОБА_1 заявляла під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції .

Так, відповідно до частини 3 статті 267 ЦК України суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Тлумачення цієї норми, положення якої сформульоване зі словом «лише» (аналог «тільки», «виключно»), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження, що із цього положення виплаває безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі позовна давність судом не застосовується.

Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише із наявністю про це заяви сторони.

Суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 просила застосувати позовну давність до позовних вимог про стягнення заборгованості з 01 січня 2001 року до 01 жовтня 2017 року (а.с. 33-34,50-51).

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом.

ЄСПЛ зауважує, що «позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, § 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom»,заяви № 22083/93 і № 22095/93, § 51)).

Частина четверта статті 267 ЦК України визначає, що поза межами позовної давності вимоги задовольнятися не можуть, і сплив цього строку є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення щомісячного платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, оскільки позивачем не надано доказів погодження між сторонами іншого строку.

Позивач звернувся до суду з позовом 01 жовтня 2020 року, тобто після спливу позовної давності щодо щомісячних платежів по 01 жовтня 2017 року .

За таких обставин, апеляційний суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог КП «Дніпроводоканал « Дніпровської міської ради про стягнення заборгованості за водопостачання та водовідведення з ОСОБА_1 за період з 01 січня 2001 року по 01 жовтня 2017 року , у зв`язку зі спливом позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права поза межами строку позовної давності, про застосування якої ОСОБА_1 просила в суді апеляційної інстанції.

Разом з тим, позивачем не пропущено позовну давність щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за щомісячними платежами за період з 01 жовтня 2017 року по 30 червня 2020 року,а тому в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з того, що з розрахунку заборгованості (а.с.3,4-8) вбачається ,що нарахування в період з 01 жовтня 2017 року по 01 грудня 2017 року включно становило 345,46 грн, сплачено відповідачем 300 грн ,тобто сума боргу за вказаний період становить 45,46 грн.

Також, за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року включно нарахування становило 1408,71 грн, сплачено відповідачем 1000 грн, тобто сума боргу за вказаний період становить 408,71 грн .

За період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року включно нарахування становило 1604,64 грн,сплачено відповідачем 1200 грн,тобто сума боргу за вказаний період становить 404,64 грн.

За період з 01 січня 2020 року по 30 червня 2020 року включно нарахування становило 1017,03 грн,сплачено відповідачем 600 грн,тобто сума боргу за вказаний період становить 417,03 грн .

Вбачається ,що за період з 01 жовтня 2017 року по 30 червня 2020 року включно нараховано : 4375,84 грн,сплачено відповідачем 3100 грн ( 4375,84 грн- 3100 грн= 1275,84 грн),а тому заборгованість по особовому рахунку № НОМЕР_1 по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення становить 1275,84 грн ( 45,46грн+408,71 грн+404,64 грн+ 417,03 грн =1275,84 грн).

26 квітня 2017 року Верховний Суд України, у справі №3-1522гс16, сформулював правову позицію щодо обчислення перебігу строку позовної давності, в спорах про стягнення 3% річних та інфляційних витрат після виконання боржником основного зобов`язання, згідно якої внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Таким чином, стягнення інфляційних втрат і 3 % річних має відбуватися за останні три роки, які передували зверненню позивача до суду з даним позовом, тобто з 01 жовтня 2017 року по 30 червня 2020 року включно. Інфляційні витрати: розрахунок здійснюється за формулою

ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ) ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.Останній період IIc (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (101,00 : 100) x (101,50 : 100) x (100,90 : 100) x (101,10 : 100) x (100,80 : 100) x (100,00 : 100) x (100,00 : 100) x (99,30 : 100) x (100,00 : 100) x (101,90 : 100) x (101,70 : 100) x (101,40 : 100) x (100,80 : 100) x (101,00 : 100) x (100,50 : 100) x (100,90 : 100) x (101,00 : 100) x (100,70 : 100) x (99,50 : 100) x (99,40 : 100) x (99,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (100,20 : 100) x (99,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,80 : 100) x (100,30 : 100) x (100,20 : 100) = 1.20175254 , інфляційне збільшення: 1 275,84 x 1.20175254 - 1 275,84 = 257,40 грн. Період прострочення грошового зобов`язання 1004 дня. 3% річних -розрахунок здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. Період прострочення грошового зобов'язання з 01/10/2017 до 31/12/2019,кількість днів у періоді 822 , 1 275,84 x 3 % x 822 : 365 : 100,сума 86,20 грн; з 01/01/2020 до 30/06/2020,кількість днів у періоді 182 , 1 275,84 x 3 % x 182 : 366 : 100,сума 19,03 грн,всього санкцій 105,23 грн.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду , з урахуванням заяви ОСОБА_1 про застосування наслідків пропуску строку позовної давності , скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог . Так, з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради, за період з 01 жовтня 2017 року по 30 червня 2020 року включно, заборгованість по особовому рахунку № НОМЕР_1 по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення з урахуванням 3 % річних та інфляційного збільшення, яка складається з : 1275,84 грн. - сума основного боргу, 257,40 грн інфляційне збільшення суми боргу , 105,23 грн. - сума 3 % річних, а всього: 1638,47 грн .В задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За частинами 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що з ОСОБА_1 на користь КП «Дніпроводоканал « Дніпровської міської ради підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 78,40 грн (2102 грн х 3,73 % = 78,40 грн ) у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції (а.с.14), то з КП «Дніпроводоканал « Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати пов`язані з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (а.с.35) в розмірі 3035,39 грн (3153 грн х 96,27 %=3035,39 грн ) .

Керуючись ст.ст. 374,376,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 04 березня 2021 року скасувати повністю та ухвалити нове рішення .

Позовні вимоги Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,яка зареєстрована за адресою : АДРЕСА_4 , на користь Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради, місцезнаходження: вул. Троїцька, буд.21а, м. Дніпро, ЄРДПОУ 03341305, п/р НОМЕР_3 в Акціонерному товаристві «Укрсиббанк» в м. Дніпро, МФО 351005, за період з 01 жовтня 2017 року по 30 червня 2020 року , заборгованість по особовому рахунку № НОМЕР_1 по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення з урахуванням 3 % річних та інфляційного збільшення, яка складається з : 1275,84 грн. - сума основного боргу, 257,40 грн інфляційне збільшення суми боргу , 105,23 грн. - сума 3 % річних, а всього: 1638 ( одна тисяча шістсот тридцять вісім ) грн 47 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою : АДРЕСА_4 , на користь Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради (місцезнаходження: вул. Троїцька, буд.21а, м. Дніпро, ЄРДПОУ 03341305, п/р НОМЕР_3 в Акціонерному товаристві «Укрсиббанк» в м. Дніпро, МФО 351005), судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 78 (сімдесят вісім ) грн 40 коп.

Стягнути з Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради (місцезнаходження: вул. Троїцька, буд.21а, м. Дніпро, ЄРДПОУ 03341305, п/р НОМЕР_3 в Акціонерному товаристві «Укрсиббанк» в м. Дніпро, МФО 351005), на користь

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою : АДРЕСА_4 , судові витрати пов`язані з переглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 3035 (три тисячі тридцять п`ять) грн 39 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 28 березня 2023 року .

Судді: