Справа № 527/3336/22
Номер провадження 2/948/59/23
05.06.2023 Машівський районний суд Полтавської області у складі :
головуючого судді Косик С.М.,
за участю: секретаря Ткач Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , про стягнення шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
у грудні 2022 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до Глобинського районного суду Пролтавської області зі вказаним позовом, посилаючись на те, що 22.10.2019 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Каштан-2017» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № АМ 1455567, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Volkswagen» днз НОМЕР_1 .
22.09.2020 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Chevrolet» днз НОМЕР_2 допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen» днз НОМЕР_1 та відповідно до постанови Московського районного суду міста Харкова від 11.11.2020 року по справі № 643/1565/20 був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Позивач здійснив виплату ТОВ «Каштан-2017» страхового відшкодування в розмірі 28 961,14 грн, а оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта», то остання виплатила позивачу 17 344, 08 грн, а тому позивач проить стягнути з відповідача на його користь різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням в розмірі 11 617, 06 грн.
У лютому 2023 року матеріали цивільної справи надійшли з Глобинського районного суду Полтавської області до Машівського районного суду Полтавської області, для розгляду за підсудністю (а.с.31,32,36,37)
Ухвалою від 15.02.2023 Машівський районний суд Полтавської області відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 38,39).
У судове засідання сторони не з`явилися вдруге та повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, зокрема позивач шляхом направлення судової повістки на електронну адресу, відповідач шляхом оголошення на офіційному веб-сайті суду в порядку, визначеному Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», оскільки поштове відділення за місцем проживання відповідача за даними АТ «Укрпошта» тимчасово не працює (а.с.39-51).
Представник позивача Бутенко М.О. в позові просить розглядати справу за його відсутності, позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.2 на зв.), відповідач причини неявки не повідомив, відзиву не подав.
Ураховуючи викладене, суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін, відповідно до ст. 281 ЦПК України - в заочному порядку та, дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку.
Так, як убачається із постанови Московського районного суду міста Харкова від 11.11.2020 року по справі № 643/1565/20, ОСОБА_1 був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП за таких обставин: 22.09.2020 року о 13 год.50 хв. у м.Харкові по пр.Тракторобудівельників, буд.59/56 (паркова на ТРЦ «Україна»), ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Chevrolet» днз НОМЕР_2 , рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen» днз НОМЕР_1 , який рухався позаду. При зіткнені транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками (а.с.14).
Відповідно до ч 4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
На момент вчинення ДТП відповідальність водія автомобіля «Volkswagen» днз НОМЕР_1 , була застрахована за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів від 22.10.2019 № АМ 145567 у ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ліміт відповідальності страховика 309 292,00 грн, франшиза 0,5% (а.с.12).
При цьому, власником транспортного засобу «Volkswagen» днз НОМЕР_1 на момент скоєння ДТП було ТОВ «Каштан 2017», що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с.10)
За умовами вказаного вище договору страхування збитки внаслідок ДТП віднесено до страхових ризиків.
22.09.2020 водій застрахованого автомобіля «Volkswagen» днз НОМЕР_1 ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «СК «ПЗУ Україна» із заявою про подію та виплату страхового відшкодування. (а.с.6-11).
Відповідно до складеного ФОП ОСОБА_3 рахунку №342 від 29 жовтня 2020 року та протоколу технічного огляду №423/20, вартість ремонту пошкодженого автомобіля складає 30 507,60 грн. (а.с.15-21).
03.11.2020 року ПАТ «СК «ПЗУ Україна» перерахувала на рахунок ФОП ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 28 961,14 грн з призначенням платежу «страхове відшкодування ТОВ «Каштан-2017» за авт.рем. роб. Згідно рахунку №342 від 29.10.2020 (а.с.23).
За доводами позивача відповідальність водія автомобіля «Chevrolet» днз НОМЕР_2 була застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР8347912, ліміт відповідальності страховика становив 130 000,00 грн, франшиза - 2 500,00 грн та ПАТ «НАСК «Оранта» здійснила виплату страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 17 344,08 грн .
ЦК України визначено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду (стаття 1166 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другоїстатті 1166 ЦК України, за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).
Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
З урахуванням встановлених у даній справі обставин та керуючись наведеними вище нормами матеріального права слід дійти висновку, що у зв`язку з виплатою ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» потерпілому страхового відшкодування, що полягало у оплаті вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, до позивача перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди власнику застрахованого автомобіля власнику пошкодженого автомобіля «Volkswagen» днз НОМЕР_1 , в порядку суброгації.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. (ч.2 ст.1192 ЦК України).
Реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. (п. 1 ч.2 ст. 22 ЦК України).
За змістом статті 1194ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відтак, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.
Крім того, у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Оскільки у зв`язку з виплатою ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» потерпілому страхового відшкодування, що полягало у оплаті вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Volkswagen» днз НОМЕР_1 , до позивача перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування в порядку суброгації, в той же час ПАТ «НАСК «Оранта» виплатила позивачу страхове відшкодування в розмірі 17 344,08 грн за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а тому з відповідача на користь позивача потрібно стягнути різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням в розмірі 11 617, 06 грн та відповідно позов задовольнити.
Оскільки позов задоволено, судовий збір в розмірі 2481,00 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача згідно з вимогами ст.141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-18, 81, 141, 209-245, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -
позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , про стягнення шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» завдані збитки в розмірі 11 617,06 грн та судовий збір в розмірі 2481,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , місце проживання, повідомлене позивачем: АДРЕСА_2 , інші відомості невідомі.
Суддя С. М. Косик