Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 712/2966/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2023 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі Щокань В.М.,

за участю представника

позивача адвоката Березенка Є.А.,

представника відповідача

адвоката Гончара С.М.

представників відповідача

за довіреністю Слинька М.Г., Чехівського Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області про скасування державної реєстрації земельної ділянки та визнання право користування земельною ділянкою, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Соснівського районного суду м.Черкаси з позовом (в редакції від 17.04.2023) до Черкаської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області про скасування державної реєстрації земельної ділянки та визнання права користування земельною ділянкою. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.02.2006, ОСОБА_1 успадкувала від померлого ОСОБА_3 33/100 жилого будинку з прибудовами, з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, іншими співвласниками будинку АДРЕСА_1 являються ОСОБА_2 , розмір її частки у праві спільної часткової власності на вказаний будинок становить 23/100 та ОСОБА_4 , розмір частки якого становить 11/25.

Зважаючи на вказані відомості, без урахування самовільно зайнятої землі (23 кв.м), відповідно до часток у праві власності на будинок по АДРЕСА_1 , його співвласники можуть претендувати на розподіл земельної ділянки у таких розмірах: ОСОБА_2 - 0,0161 га (23/100); ОСОБА_4 - 0,0308 га (11/25); ОСОБА_1 - 0,0231 га. (33/100).

Згідно відомостей з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №:02:059:0103, за ОСОБА_4 зареєстроване право власності на дану земельну ділянку у розмірі меншому, ніж той, на який він може претендувати згідно з його часткою у будинку. Розмір його земельної ділянки становить 0,0281 га.

Водночас, у фактичному користуванні ОСОБА_2 залишилась земельна ділянка розміром 0,0202 га, яка згідно відомостей Державного земельного кадастру зареєстрована за №:02:059:0102 та перебуває у комунальній власності Черкаської міської ради. Такий розмір земельної ділянки не є пропорційним частці ОСОБА_2 у праві власності на будинок по АДРЕСА_1 .

Як зазначено, навіть з урахуванням частини земельної ділянки ОСОБА_4 , розмір земельної ділянки, що перебуває у користуванні ОСОБА_2 не має бути більшим ніж 0,0188 га.

З урахуванням меж земельної ділянки ОСОБА_2 , площа земельної ділянки ОСОБА_1 не відповідає площі, яка пропорційна частці ОСОБА_1 у праві власності на будинок по АДРЕСА_1 , яка являється 33/100 та відповідно розмір земельної ділянки, на якій розміщується частина будинку ОСОБА_1 не має бути меншим ніж 0,0231 га, однак на даний час, з урахуванням меж земельної ділянки №:02:059:0102, площа земельної ділянки ОСОБА_1 становить 0,0217 га, тобто меншою на 14 кв.м.

За даними Державного земельного кадастру, державна реєстрація земельної ділянки №:02:059:0102 була проведена 26.02.2020 на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 20.01.2020, виготовленої ФОП ОСОБА_5 .

Крім того, у позові зазначено, що за відповіддю ГУ Держгеокадастру у Черкаській області, документації з землеустрою на земельну ділянку №:02:059:0102, за адресою: АДРЕСА_1 , до архіву Управління не передано.

Згідно з планом розподілу земельної ділянки в АДРЕСА_1 , а також акту визначення та погодження меж земельної ділянки в натурі та передачі межових знаків на зберігання у графі «Погоджено: ОСОБА_1 » та у розділі «Опис меж від В до А землі гр. ОСОБА_1 » стоять підписи від імені ОСОБА_1 , які нею особисто не здійснювались.

Жодних дозволів на розподіл земельної ділянки по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 не надавалось, в зв`язку з чим такий розподіл відбувався без її згоди, а відтак і державна реєстрація земельної ділянки №:02:059:0102, проведена на підставі технічної документації із землеустрою без дозволу співвласника (землекористувача), не відповідає вимогам діючого законодавства та порушує права інших землекористувачів, зокрема, - позивача ОСОБА_1 .

Окрім вказаного, зазначено, що позивач позбавлена можливості облаштування належного доступу до її частини будинку, адже не може обладнати повноцінного входу та заїзду до свого двору, більше того остання не має можливості повноцінно реалізувати своє право на приватизацію земельної ділянки у розмірі, що є пропорційним її частці на будинок по АДРЕСА_1 .

Крім того, зазначено орієнтовний розрахунок судових витрат: витрати на правничу допомогу адвоката 15000грн., але остаточний розрахунок та докази будуть надані додатково.

Таким чином, позивач просить суд, - скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :02:059:0102, комунальної власності Черкаської міської ради, розміщеної за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0202 га, державна реєстрація здійснена 26.02.2020 Міськрайонним управлінням у Черкаському районі та м. Черкасах Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області; визнати право користування частиною земельної ділянки, загальною площею 14 м2, за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у фактичному користуванні відповідача ОСОБА_2 та увійшла до складу земельної ділянки кадастровий номер :02:059:0102 комунальної власності Черкаської міської ради; вирішити судові витрати у справі.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.03.2023 справа за підсудністю передана до Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.04.2023 прийнято, відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 17.05.2023 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.

Відповідачем Черкаською міською радою через представника подано відзив на позов, за яким просить відмовити у задоволенні позову. Зазначено, що позивачем обрано невірний спосіб захисту; позивачем не пред`явлені позовні вимоги до Черкаської міської ради; не вказано, які саме права та інтереси позивача порушує Черкаська міська рада; не зазначено у позові, хто саме і, яким чином перешкоджає позивачу користуватися земельною ділянкою, площею 145кв.м, не зазначено, чому позивач вирішила, що земельна ділянка, площею 14кв.м перебуває у користуванні саме відповідача ОСОБА_2 і, яким саме чином відновиться порушене права позивача після скасування державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер :02:059:0102.

Відповідачем ОСОБА_2 через представника подано відзив на позов, за яким просить відмовити у задоволенні позову. Зазначено, що вимог про встановлення порядку користування земельною ділянкою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 не заявила, а тому позивачем обрано неналежний спосіб захисту; позивачем не надано доказів технічної можливості встановити інший кардинально відмінний від нині існуючого порядок користування земельною ділянкою; не надано доказів того, що вказаний порядок суперечить архітектурно-будівельним, санітарним чи протипожежним правилам; позивач не вказує, яким саме чином порушуються відповідачами її права; такого об`єкту як «земельна ділянка площею 14 кв. м» не існує; позивачем був підписаний план розподілу земельної ділянки (встановлені межі земельної ділянки в натурі), який наявний в технічній документації, складеній ФОП ОСОБА_6 , хоча така її згода була необов`язковою.

Крім того, зазначено, що із наданих документів вбачається, що тривалий час (зафіксовано станом на 1976 рік та станом на 2005 рік) земельна ділянка була розділена лише на 2 частини (хоча співвласників станом на 2005 рік вже було 3 особи) і лише після 2005 року і не пізніше 01.01.2013 року визначився порядок користування земельною ділянкою між 3-ма співвласниками: ОСОБА_7 (площею 204 кв.м), ОСОБА_1 (площею 208 кв.м) та ОСОБА_4 (площею 294 кв. м).

При цьому, ОСОБА_7 станом на 01.01.2013 була власницею частки 23/100, яку 16.01.2013 подарувала ОСОБА_8 саме тієї частки, власницею якої на сьогодні є ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 11.03.2021 року. Вказані розміри земельних ділянок мають незначні розбіжності із тими, що зазначені в позові: на 2 кв.м більше було у ОСОБА_7 (тепер ОСОБА_2 ); на 9 кв. м менше було у ОСОБА_1 ; на 13 кв.м більше було у ОСОБА_4 . На сьогодні важко зрозуміти, за рахунок чого відбулися такі похибки, але сама конфігурація земельних ділянок, що існувала щонайменше на початок 2013 року, на час вирішення спору принципово не змінилася, а площа ділянки, якою користується ОСОБА_1 , навіть збільшилась на 13 кв. м.

Сторона відповідача вказує, що для застосування того способу захисту прав чи інтересів, про який просить позивач, необхідно визначити не лише площу, а і межі такої земельної ділянки з метою подальшого внесення відомостей про неї до ДЗК. Позивач не доводить, в якій саме частині земельної ділянки з кадастровим номером :02:059:0102, з яким саме точними межами необхідно сформувати земельну ділянку площею 14 кв. м. Речове право користування земельною ділянкою, площею 14кв.м за ОСОБА_1 ніколи не було зареєстроване.

Право власності на земельну ділянку зареєстроване за територіальною громадою м.Черкаси в особі Черкаської міської ради. Власник земельної ділянки комунальної власності зареєстрував своє право власності на сформовану земельну ділянку. Права власності Черкаської міської ради на вказану земельну ділянку спростувати неможливо.

Відповідачем зазначено орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу адвоката, який складає 12500грн., докази будуть надані додатково.

Відповідь на відзиви подано не було.

Третя особа в особі представника подала заяву (письмові пояснення) по суті, за якою просить здійснювати розгляд справи за відсутності представника.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 не з`явились, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Березенко Є.А. позовні вимоги в редакції від 17.04.2023 підтримав повністю та просив задовольнити, враховуючи викладене у позові. Крім того, зазначив, що державною реєстрацією земельної ділянки №:02:059:0102 порушуються права позивача, оскільки розмір її земельної ділянки зменшився на 14кв.м, а площа земельної ділянки ОСОБА_2 збільшилася; вона не має доступу до своєї земельної ділянки, немає заїзду, тобто не може повноцінно користуватися земельною ділянкою. Судові витрати сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу адвоката, які очікуються у розмірі 15000грн. (докази будуть надані додатково). Крім того, вважає, що за позивачем слід визнати право користування земельною ділянкою, площею 14кв.м, які повинні бути додані до земельної ділянки, якою позивач користується. Доказів щодо місця розташування земельної ділянки, площею 14кв.м, які повинні перейти до неї у користування, немає. Вважає, що має місце факт незаконних дій, вчинених посадовими особами при здійсненні державної реєстрації. Крім того, зазначив, що документів, які б підтверджували право ОСОБА_1 щодо користування земельною ділянкою, площею 14 кв.м немає. ОСОБА_1 не підписувати план та акт, які наявні в технічній документації ФОП ОСОБА_9 . ОСОБА_10 приватизував земельну ділянкою меншою площею, ніж його частка у праві власності (11/25). Право користування земельною ділянкою певної площі не було зареєстроване за позивачем. Крім того, відсутня і відмова міської ради щодо збільшення площі земельної ділянки, якою б бажала користуватися позивач. До державної реєстрації земельної ділянки (користування) за ОСОБА_11 (в подальшому ОСОБА_12 ), сама позивач не здійснювала дій щодо «фіксування за собою права користування земельною ділянкою певної площі, яка б відповідала частці у праві власності на нерухоме майно».

В судовому засіданні представник відповідача за довіреністю ОСОБА_13 та ОСОБА_14 просили відмовити у задоволенні позову, посилаючись на доводи відзиву. Зазначив, що позивачем не вказано, яке саме її право порушено міською радою; відсутні позовні вимоги до міської ради; обрано невірний спосіб захисту щодо визнання за нею права користування земельною ділянкою.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Гончар С.М. просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на доводи відзиву. Зазначив, що будинок не поділений в натурі і, відповідно окремі земельні ділянки відсутні. В інвентаризаційній справі по будинковолодінню, що наявна в ЧООБТІ, станом на 01.01.2013 визначено, що за ОСОБА_15 менша по площі земельна ділянка, але вона ніяких претензій до інших співвласників будинку та землекористувачів не пред`являла і не ініціювала жодних судових спорів щодо порядку користування земельною ділянкою. В плані та акті, що маються в технічній документації, складеній ФОП ОСОБА_9 , наявний підпис ОСОБА_15 , що свідчить про те, що остання погодилась із планом розподілу земельної ділянки цього будинковолодіння. План розподілу земельної ділянки є фактично сформованим між співвласниками будинку ще й до 2013 року і підстав для його зміни немає. Зазначає, що позивачем не надано доказів про те, що технічно ущемляються її права щодо користування будинком, спорудами чи земельною ділянкою. Невірно обрано спосіб захисту, оскільки не пред`являлися вимоги про визначення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками (землекористувачами). Земельна ділянка, площею 14кв.м, на яку претендує позивач за рахунок відповідача ОСОБА_12 , є абстрактною, не вказано місце її розташування, межі, тобто, де б ця ділянка була розміщена фактично. Крім того, позивач не довела, що вона мала речове право щодо земельної ділянки, площею 14кв.м. Відповідач понесла судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу, яка складає 9500грн. і, які просить стягнути з позивача на користь відповідача.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав:

встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.02.2006, ОСОБА_1 успадкувала від померлого ОСОБА_3 33/100 частини жилого будинку з прибудовами, з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.08.2021, іншими співвласниками будинку АДРЕСА_1 являються ОСОБА_2 , розмір її частки у праві спільної часткової власності на вказаний будинок становить 23/100 (договір купівлі-продажу від 11.03.2021, в якому зокрема зазначено, що частина житлового будинку розташована на земельній ділянці кадастровий номер :02:059:0102, площею 0,0202га) та ОСОБА_4 , розмір частки якого становить 11/25. Будинок із будівлями і спорудами між співвласниками в натурі не поділений.

Попередніми власниками 23/100 частини вказаного будинку до ОСОБА_2 були спочатку ОСОБА_7 , а потім ОСОБА_8 (договір дарування частини житлового будинку від 16.01.2013).

Відповідно до даних технічного паспорту, виданого КП «ЧООБТІ» (наявний в технічній документації ФОП ОСОБА_9 ) земельна ділянка вказаного домоволодіння становить 722кв.м, з яких 23кв.м самозахват. Також, відповідно до довідки від 08.11.2019: станом на 01.01.2013 право власності: на 23/100 за ОСОБА_7 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом 10.02.1997, реєстр №731; на 11/25 за ОСОБА_4 на підставі договору дарування, посвідченого Другою Черкаською державною нотконторою 12.07.1995, реєстр №3-3564; на 33/100 за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідчене Другою Черкаською державною нотаріальною конторою 06.02.2006, реєстр №1-371.

Крім того, за інформацією, наданою КП «ЧООБТІ» 21.04.2022 на запит адвоката, земельна ділянка за вище вказаною адресою становить 699кв.м. Також відповідно до плану розподілу земельної ділянки, яка міститься в матеріалах інвентаризаційної справи КП «ЧООБТІ», її площа становить 706 кв.м: земельна ділянка ОСОБА_7 204кв.м, земельна ділянка ОСОБА_1 208кв.м, земельна ділянка ОСОБА_4 294кв.м.

Згідно із відомостями з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №:02:059:0103 від 12.10.2021, за ОСОБА_4 зареєстроване право власності на дану земельну ділянку у розмірі 0,0281 га.

У фактичному користуванні ОСОБА_2 наявна земельна ділянка, розміром 0,0202 га, яка згідно відомостей Державного земельного кадастру від 12.10.2021 зареєстрована за №:02:059:0102 та перебуває у комунальній власності Черкаської міської ради.

За даними Державного земельного кадастру, державна реєстрація земельної ділянки №:02:059:0102 була проведена 26.02.2020 на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 20.01.2020, виготовленої ФОП ОСОБА_5 .

За відповіддю ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 05.08.2021, документації з землеустрою на земельну ділянку №:02:059:0102, за адресою: АДРЕСА_1 , до архіву Управління не передано.

За матеріалами технічної документації ФОП ОСОБА_5 (2020 рік), вбачається, що згідно з планом розподілу земельної ділянки в АДРЕСА_1 , а також акту визначення та погодження меж земельної ділянки в натурі та передачі межових знаків на зберігання у графі: «Погоджено: ОСОБА_1 » та у розділі: «Опис меж від В до А землі гр. ОСОБА_1 » стоять підписи від імені ОСОБА_1 .

При цьому, слід зазначити, що стороною позивача не надані до суду належні та допустимі докази про те, що підписи вчинені не нею, а іншою особою, незважаючи на те, що вона не погоджується з обставинами про те, що підпис здійснений саме нею.

Також у цьому плані вказано, що загальна площа земельної ділянки складає 0,0700га: площа земельної ділянки ОСОБА_8 0,0202га, ОСОБА_4 0,0281га та ОСОБА_1 0,0217га.

Слід зазначити, що у акті визначення та погодження меж земельної ділянки в натурі та передачі межових знаків на зберігання від 06.02.2020 зазначено, що суміжними землекористувачами ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (землевласниками) ніяких претензій при встановленні меж земельної ділянки не виявлено.

Крім того, у пояснювальній записці вказаної технічної документації зазначено, що межі земельної ділянки погоджено з суміжними землевласниками та землекористувачами, претензій з боку суміжних землекористувачів не заявлено. Крім того, зазначено, що земельна ділянка згідно плану земельної ділянки за вказаною адресою становить 0,0700га.

Відповідно до заключення, 1953 року, вбачається, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 складає 699кв.м.

Слід зазначити, що на виконання ухвали суду, що занесена до протоколу судового засідання 20.07.2023, стороною позивача не були надані до суду оригінал технічного паспорту, копії рішень Черкаської міської ради за 1953 рік про надання у користування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 та диску з матеріалами технічної документації ФОП ОСОБА_5 (копії долучені до позовної заяви у цій цивільній справі).

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 Цивільного Процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як визначено статтею 16 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2)визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ч.ч.1, 2, 3, 4 ст. 13 ЦК України). У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які зазначені вище, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ч. 6 ст. 13 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 120 ЗК України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

За нормами ч.2 ст. 95 ЗК України, порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України).

Відповідно до п.107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ №1051 від 17.10.2012 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

Як передбачено п.109 Порядку, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою: 1) особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки у разі її передачі у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи; 2) власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи; 3)органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності); 4) замовника технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель (у разі внесення до Державного земельного кадастру за результатами проведення інвентаризації земель масиву земель сільськогосподарського призначення відомостей про земельну ділянку, що входить до такого масиву).

Відповідно до п.п. 110-1 та 110-2 цього Порядку для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, подаються: 1) заява (у паперовій або електронній формі) про державну реєстрацію земельної ділянки за формою згідно з додатком 22; 2) оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації), у паперовій або електронній формі відповідно до вимог Закону України Про землеустрій; 3) електронний документ. Заявники, зазначені у підпунктах 1-4 пункту 109 цього Порядку, через уповноважених ними осіб, які в установленому законом порядку включені до Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників та є розробниками відповідної документації із землеустрою або працюють у складі розробника - юридичної особи (далі - сертифіковані інженери-землевпорядники), мають право надсилати документи, зазначені у підпунктах 1-3 пункту 110 цього Порядку, Державному кадастровому реєстраторові в електронній формі, підписані із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису сертифікованим інженером-землевпорядником технічними засобами телекомунікацій, та отримувати документи, зазначені в абзаці шостому пункту 73, підпунктах 4, 6 пункту 75, пункті 77, підпункті 1 пункту 87 цього Порядку, в електронній формі, підписані із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису Державним кадастровим реєстратором.

Заява про державну реєстрацію земельної ділянки в електронній формі з доданими документами подається відповідним сертифікованим інженером-землевпорядником через Єдиний державний портал адміністративних послуг, у тому числі через інтегровану з ним інформаційну систему Держгеокадастру, представлену у формі Інтернет-сторінки, що забезпечує формування та подання заяви (далі - Інтернет-сторінка).

Як передбачено п.111 Порядку, державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє: 1) відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 цього Порядку; 2) електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку. За результатами перевірки Державний кадастровий реєстратор виконує одну з таких дій: здійснює державну реєстрацію земельної ділянки: - за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру присвоює кадастровий номер земельній ділянці; - відкриває Поземельну книгу та вносить відомості до неї (крім відомостей про затвердження документації із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також про власників, користувачів земельної ділянки); - робить позначку про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей до Державного земельного кадастру відповідно до підпункту 2 пункту 75 цього Порядку; -надає за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру відомості, зазначені у підпункті 1 пункту 197 цього Порядку, відповідним органам державної влади, органам місцевого самоврядування; приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77-85 цього Порядку в разі: - невідповідності поданих документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, вимогам, зазначеним у підпунктах 1 і 2 цього пункту; - розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини; розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; - подання заявником документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, не в повному обсязі.

Після прийняття органом державної влади чи органом місцевого самоврядування рішення про затвердження документації із землеустрою, яка є підставою для державної реєстрації земельної ділянки, та надання Держгеокадастру або його територіальному органові відповідно до компетенції засвідченої копії такого рішення Державний кадастровий реєстратор протягом двох робочих днів з моменту її отримання вносить відповідні відомості до Поземельної книги в електронній (цифровій) та паперовій формі. До Поземельної книги в паперовій формі додається засвідчена копія рішення, яке є підставою для внесення відомостей до неї (п.112 Порядку).

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про землеустрій» розробники документації із землеустрою несуть відповідно до закону відповідальність за достовірність, якість і безпеку заходів, передбачених цією документацією.

Під час розгляду справи представник позивача зазначив, що стороною позивача оскаржувалися дії ФОП ОСОБА_6 , як розробника технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), площею 0,0202га ОСОБА_8 АДРЕСА_1 і за результатами розгляду скарги, не було встановлено порушень з боку ФОП.

Таким чином, за результатами розгляду справи судом не встановлено обставин, які б свідчили про допущені порушення посадовими особами органів держгеокадастру при здійсненні державної реєстрації земельної ділянки №:02:059:0102. Також не встановлено і будь-яких порушень вимог чинного законодавства, допущених ФОП ОСОБА_5 при складанні, оформленні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, площею 0,0202га гр. ОСОБА_8 ( АДРЕСА_1 ).

Крім того, за дослідженими доказами по справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 дала свою згоду на визначення меж земельної ділянки, площею 0,0202га, що підтверджується її підписами у технічній документації із землеустрою, - плані розподілу земельної ділянки та акті визначення та погодження меж земельної ділянки в натурі та передачі межових знаків на зберігання. Доводи позивача про те, що вона відповідні документи не підписувала не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Слід також зазначити, що за поясненнями представника позивача, - звернення ОСОБА_1 до відповідних органів на неправомірність дій ФОП ОСОБА_5 було залишене без задоволення.

Суд вважає, що сам по собі факт знаходження у користуванні відповідача ОСОБА_2 земельної ділянки, площею 0,0202га, не свідчить про порушення нею прав позивача ОСОБА_1 , оскільки в судовому засіданні встановлено, що певний порядок користування земельною ділянкою у домоволодінні АДРЕСА_1 , з врахуванням обставин приватизації окремої земельної ділянки третім співвласником будинку ОСОБА_4 , склався ще до 01.01.2013, про що свідчать досліджені докази по справі. До пред`явлення даного позову (надійшов до суду 28.03.2023), ОСОБА_1 не ставила питання щодо визначення порядку користування земельною ділянкою із іншими співвласниками будинку (землекористувачами), що підтвердив в судовому засіданні її представник. Також суд погоджується з доводами сторони відповідача ОСОБА_2 про те, що вимога про визнання за позивачем права користування частиною земельної ділянки, площею 14кв.м, яка, як зазначає позивач, увійшла до складу земельної ділянки кадастровий номер :02:059:0102, - є безпідставною за відсутності доказів, у розумінні ст.ст. 76-80 ЦПК України, зокрема, - відсутні підтвердження щодо місця розташування ділянки, площею 14кв.м саме в межах земельної ділянки, площею 0,0202га, її конфігурація і межі тощо.

Крім того, відсутні докази про те, що існуючий порядок користування земельною ділянкою у будинковолодінні за вказаною адресою ущемляє права та інтереси, зокрема позивача, як співвласника будинковолодіння, позбавляє її можливості належно користуватися своєю частиною будинку і спорудами, враховуючи обставини, які зазначені у позовній заяві.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід повністю відмовити, оскільки вони є необґрунтованими та безпідставними. Жодними належними, допустимими та переконливими доказами позивач не довела обставини про те, що відповідачами порушені її майнові права та/чи інтереси.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову, враховуючи норми п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки є особою з інвалідністю 2 групи, що підтверджується даними пенсійного посвідчення НОМЕР_1 , то такі витрати слід віднести за рахунок держави у порядку, визначеному КМУ, враховуючи норми ст. 141 ЦПК України.

Крім того, статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Як передбачено ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій.

Як передбачено ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014р. (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

Відповідачем надано та досліджено судом такі докази щодо витрати, пов`язаних із наданням правничої допомоги: ордер адвоката Гончар С.М. серія СА №1054253 від 05.05.2023; договір про надання професійної правничої допомоги від 03.05.2023, укладений ОСОБА_2 з Адвокатським об`єднанням «Гончар і Давигора» в особі директора Гончара С.М. Відповідно до ст. 1 договору, правнича допомога надається у справі №712/2966/23, зокрема і адвокатом Гончар С.М. Статтею 4 договору визначені умови та порядок розрахунків оплати правничої допомоги у суді першої інстанції.

Крім того, надано і досліджено судом акт виконаних робіт від 08.08.2023 (вивчення матеріалів позову, підготовка відзиву, участь в судових засіданнях тощо) та фіскальний чек від 087.08.2023 про здійснення оплати за договором у розмірі 9500грн. Слід зазначити, що у відзиві на позов, який підписаний адвокатом Гончаром С.М., вказано і про орієнтовний розрахунок судових витрат, в тому числі щодо надання відповідачу правничої допомоги.

Саме такий розмір є справедливим і співмірним з тим обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт), витраченим часом, що дає підстави для задоволення заяви відповідача, враховуючи, положення п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України. Підстав для зменшення розміру таких витрат суд не вбачає.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 133, 137, 141, 259, 268 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) витрати, пов`язані із наданням правничої допомоги у розмірі 9500грн. 00коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 23.08.2023.

Головуючий: С. М. Позарецька