Справа № 761/7431/21
Провадження № 2/761/3016/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Саадулаєва А.І.,

за участю секретаря: Корнійчук Є.Т.,

від позивача: представник Куценко І.А.,

від відповідача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом:

позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК (, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д),

відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ),

предмет позову: стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «ПриватБанк» (надалі по тексту - позивач) звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_2 , відповідно до якого просив стягнути на свою користь 124854,68 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 12.06.2015, яка утворилася станом на 08.12.2020 року у сумі 124854,68 грн., яка складається із: 88826,49 грн. - заборгованості за кредитом, 36028,19 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03.03.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

Свої вимоги мотивував тим, що 12.06.2015 року ОСОБА_2 підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приват Банк», згідно з якої отримав кредит у розмірі 103000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, тарифами, які містяться на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення і зміни кредитного ліміту банк керувався пунктами п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких, відповідач при укладенні договору про надання банківських послуг дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг позивач виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати процентів та інших витрат, ОСОБА_2 належним чином не виконав, тому станом на 08.12.2020 року у нього утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 124854,68 грн., яка складається із: 88826,49 грн. - заборгованості за кредитом, 36028,19 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. З підстав стягнення кредитної заборгованості АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із даним позовом.

Відповідач подав до суду відзив в якому просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що ОСОБА_2 не підписував жодних документів щодо ознайомлення з умовами кредитування, що не може свідчити про добровільне погодження сторонами умов кредитування. Будь-яку відсоткову ставку за користування кредитними коштами відповідач не погоджував, докази які підтверджують протилежне позивач не надав, про розмір відсоткової ставки та порядком її нарахування за користування кредитними коштами у змісті позовної заяви банк не зазначив. З урахування великого обсягу неточностей та відсутності необхідних доказів, які б підтверджували обсяг заявлених вимог позивача, враховуючи що більшість доказів, що надана позивачем не відповідають вимогам закону та враховуючи, що позивачем не надано доказів видачі кредитних коштів (встановлення кредитного ліміту) ОСОБА_2 і на підставі зазначеного вище і керуючись діючим законодавством, просив відмовити в задоволенні позову.

Від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08.11.2022 року залучено до розгляду справи ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), як правонаступника відповідача ОСОБА_2 , у цивільній справі №761/7431/21.

Представник позивача в судовому засіданні, яке відбулось 07.06.2023 року, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні, яке відбулось 07.06.2023 року, заперечував проти задоволення позову в повному обсязі посилаючись на обставини викладені у відзиві.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 12.06.2015 між позивачем та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту, який в подальшому було збільшено до 103000,00 грн.

Договір між сторонами становить підписана ОСОБА_2 анкета-заява.

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки кредитний ліміт змінювався неодноразово у 11.12.2017, 09.01.2018, 09.01.2018, 01.09.2019, 01.09.2019, 04.09.2019 роках.

Як вбачається із копії виписки за договором №б/н від 12.06.2015, яка була оглянута у судовому засіданні, за період 08.12.2015-06.01.2022, усього витрат 1193992,77 грн., усього надходжень 1069138,09 грн., що свідчить про рух коштів по рахунку ОСОБА_2 .

Так, згідно зі ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України, визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Крім того, згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із ч.1 статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно із ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У заяві позичальника від 12.06.2015 року процентна ставка не зазначена.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 12.06.2015 року, посилався на Умови та правил надання банківських послуг та Тарифи банку в Приват Банку, які розміщенні на сайті: https://privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила та Умови розумів ОСОБА_2 та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву-анкету, а також те, що вказані документи на момент отримання ОСОБА_2 кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, пені, неустойки, штрафів та, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Як вбачається з матеріалів справи, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису ОСОБА_2 .

Надані позивачем Правила та Умови, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

В свою чергу, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, яка не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Тобто, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Також, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що АТ КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

З огляду на вищевикладене, правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками, заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України.

В даному випадку, варто зауважити, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 12.06.2015 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Проте, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Разом з тим, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, кошти у розмірі 88826,49 грн., фактично отримані позичальником, у добровільному порядку позивачу не повернуті, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості по тілу кредиту у розмірі 88826,49 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 позичальник, ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 03.07.2021 року, серії НОМЕР_2 .

Як вбачаєть із копії свідоцтва про право на спадщину, спадкоємцем ОСОБА_2 , є його рідний брат ОСОБА_1 .

За змістом ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести: місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (ч. 3 ст. 1281 ЦК України).

Частиною 1 статті 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 та ст. 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають покладенню на сторону відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 259, 265, 268, 273, 353-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК (, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) заборгованість, станом на 08.12.2020 у розмірі 88826(вісімдесят вісім тисяч вісімсот двадцять шість)грн. 49 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК (, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) 1604(одна тисяча шістсот чотири) грн. 66 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повний текст рішення виготовлено 13 червня 2023 року.

Суддя: