Справа №443/1540/22
Провадження №2/443/6/23
РІШЕННЯ

іменем України

28 березня 2023 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , територіальнагромада села Новошино в особі Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом, в якому просить визнати за ним, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , право на земельну частку (пай) на території Журавнівської селищної ради, площею 1,73 умовних кадастрових гектари, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №14018 від 08.04.1998 року, виданого на підставі рішення Жидачівської районної ради від 11.03.1998 року №185 та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай) за №463.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний брат бабусі позивача по материній лінії - ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Журавнівської селищної ради, площею 1,73 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ №14018 від 08.04.1998 року. Згідно довідки Журавненської селищної ради №1286 від 15.11.2022 року, ОСОБА_5 був зареєстрований і постійно проживав в с. Новошино Жидачівського району Львівської області до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . На день смерті в даному будинку ОСОБА_5 проживав один. У виконкомі Журавненської селищної ради від імені ОСОБА_5 заповіту не посвідчувалося. ОСОБА_4 займалася похороном свого брата ОСОБА_5 та вступила в управління спадковим майном у піврічний після його смерті. Оскільки заповіту ОСОБА_5 не залишав, то спадкування відбулося за законом. Зазначає, що ОСОБА_5 був одиноким, власної сім`ї не мав, а тому єдиним близьким родичом на час його смерті була його рідна сестра - ОСОБА_4 . ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті свого брата, вступивши в управління та володіння спадковим майном (ст.549 ЦК УРСР 1963 року), однак юридично спадкових прав не оформила.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся позивача по материній лінії ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшло право на земельну частку (пай) на території Журавнівської селищної ради, площею 1,73 умовних кадастрових гектари, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ №14018 від 08.04.1998 року, що вона фактично успадкувала після смерті свого брата ОСОБА_5 , однак не оформила своїх спадкових прав. Згідно довідки Жидачівського міського виробничого управління комунального господарства №2009 від 07.12.2022 року, ОСОБА_4 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала в АДРЕСА_1 . На момент смерті ОСОБА_4 разом з нею були зареєстровані і проживали: дочка - ОСОБА_3 , онук - ОСОБА_2 , онук - ОСОБА_1 та онук - ОСОБА_6 . Від імені ОСОБА_4 у Жидачівській державній нотаріальній конторі посвідчено заповіт від 26.06.2014 року, зареєстрований за №577, в користь онуків ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Зазначає, що крім позивача, спадкоємцем за заповітом є його брат ОСОБА_2 , який на свою частину у спадщині не претендує і відмовляється від неї на користь позивача. Спадкоємцем першої черги спадкування за законом є дочка покійної і відповідно матір позивача ОСОБА_3 , яка на спадщину не претендує. Натомість, позивач спадщину після смерті своєї бабусі прийняв за заповітом, оскільки постійно прожив із нею на час відкриття спадщини та не відмовлявся від неї, проте юридично не оформив своїх спадкових прав.

08.12.2022 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу для видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом відносно права на земельну частку (пай) на території Журавнівської сільської ради, площею 1,73 умовних кадастрових гектари, що його бабуся фактично успадкувала після смерті свого брата ОСОБА_5 , однак йому було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 03.01.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 20.02.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її розгляд по суті.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшла заява, згідно якої просить розглядати справу без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують в у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав заяву згідно якої повідомляє, що йому відомо про відкриття спадщини після смерті його бабусі ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Жидачів Львівської області , а також про наявність заповіту від 26.04.2014 року залишеного нею на його користь та на користь ОСОБА_1 . Цією заявою повідомляє, що на спадщину після смерті ОСОБА_4 він не претендує та відмовляється від неї на користь іншого спадкоємця за заповітом ОСОБА_1 , позовні вимоги визнає та не заперечує проти ухвалення рішення на користь позивача, наслідки визнання позову, передбачені ст..206 ЦПК України йому зрозумілі. Крім того просить розгляд справи проводити без його участі.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`илася, подала заяву, згідно якої повідомляє, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти ухвалення рішення на користь позивача, наслідки визнання позову, передбачені ст..206 ЦПК України їй зрозумілі. Крім того просить розгляд справи проводити без її участі.

Представник третьої особи Журавненської селищної ради Львівської області в судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якого просить суд розглянути дану справу без участі їхнього представника, проти задоволення позову не заперечуємо.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №6 від 25.01.2020 року сформованого на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , то його батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.7).

Як видно із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №0 від 25.01.2020 року сформованого на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , то її батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.8).

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у смт. Журавно, Жидачівського району Львівської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.9).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , її батьками є ОСОБА_10 та ОСОБА_4 (а.с.10).

Як видно із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №3 від 23.10.2019 року, 22.10.2002 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Відомості про розірвання шлюбу:11.09.2008 року шлюб розірвано, про що складено відповідний актовий запис №107 (а.с.11).

Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_3 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , 10.12.2015 року змінила ім`я про що складено відповідний актовий запис №54.

Прізвище, власне ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені: ОСОБА_3 (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний брат бабусі позивача по материній лінії ОСОБА_5 , що підтверджується витягом №1 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть від 25.01.2020 року (а.с. 13).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Журавнівської селищної ради, площею 1,73 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ №14018 від 08.04.1998 року (а.с.21).

Згідно довідки Журавненської селищної ради №1286 від 15.11.2022 року, ОСОБА_5 був зареєстрований і постійно проживав в с. Новошино Жидачівського району Львівської області до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . На день смерті в даному будинку ОСОБА_5 проживав один. У виконкомі Журавненської селищної ради від імені ОСОБА_5 заповіту не посвідчувалося. ОСОБА_4 займалася похороном свого брата ОСОБА_5 та вступила в управління спадковим майном у піврічний термін після його смерті (а.с.14).

Оскільки заповіту ОСОБА_5 не залишив, тому спадкування відбулося за законом.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК України (1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, спадкоємців за заповітом і за законом.

Судом також встановлено, що ОСОБА_5 був одиноким, власної сім`ї не мав, а тому на момент його смерті не було осіб, які б могли спадкувати за законом у спосіб передбачений ст. 529 ЦК УРСР 1963 року (перша черга спадкування) немає, та єдиним близьким родичом на час його смерті була рідна сестра ОСОБА_4 .

Стаття 530 ЦК УРСР 1963 року визначає, що при відсутності спадкоємців першої черги, або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частинах: брати і сестри померлого, а також дід та баба померлого, як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 року, діями, що свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті свого брата, вступивши в управління та володіння спадковим майном (ст.549 ЦК УРСР 1963 року), однак юридично спадкових прав не оформила, що також підтверджується витягом зі спадкового реєстру №64270963 від 08.04.2021 року, де відсутня інформація про зареєстровані спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся позивача по материній лінії ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 , виданим Жидачівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 07.08.2019 року (а.с.16)

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшло право на земельну частку (пай) на території Журавнівської селищної ради, площею 1,73 умовних кадастрових гектари, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ №14018 від 08.04.1998 року, що вона фактично успадкувала після смерті свого брата ОСОБА_5 , однак не оформила своїх спадкових прав.

Згідно довідки Жидачівського міського виробничого управління комунального господарства №2009 від 07.12.2022 року, ОСОБА_4 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала в АДРЕСА_1 . На момент смерті ОСОБА_4 разом з нею були зареєстровані і проживали: дочка - ОСОБА_3 , онук - ОСОБА_2 , онук - ОСОБА_1 та онук - ОСОБА_6 (а.с.19).

За життя ОСОБА_4 , 26.06.2014 року було складено заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Жидачівської державної нотаріальної контори Матусеком В.В., та зареєстрований в реєстрі за № 577, згідно якого останній все своє майно заповіла своїм онукам ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , в рівній частці кожному (а.с.17-18).

Стаття 1216 Цивільного кодексу України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1218 Цивільного кодексу України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст.1235 Цивільного кодексу України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.1ст.1274 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , на свою частину у спадщині за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 не претендує і відмовляється від неї на користь позивача, що підтверджується також поданою ним письмовою заявою (а.с.36).

Крім того судом встановлено, що серед спадкоємців першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , була її дочка ОСОБА_3 , однак остання спадщину після смерті матері, у жодний спосіб передбачений законом спосіб не прийняла, що також підтверджується Витягом зі спадкового реєстру №70819691 від 06.12.2022 року, де відсутня інформація про зареєстровані спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.20).

Натомість, позивач спадщину за заповітом після смерті своєї бабусі прийняв, оскільки постійно прожив із нею на час відкриття спадщини та не відмовлявся від неї, то на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається таким, що її прийняв проте юридично не оформив своїх спадкових прав,

З метою оформлення права власності на спадкове майно, позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Однак, листом-відповіддю приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Посацькою А.О. №96/02-31 від 08.12.2022 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з тим, що у нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів на майно, яке він має намір успадкувати (а.с.23).

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом щодо спадкового майна.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Позивачка стверджує, що Сертифікат на право на земельну частку пай втрачено, що відповідачем не заперечується.

Доказом того, що покійний ОСОБА_5 отримав право на середню земельну частку (пай), маючи Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №14018 від 08.04.1998 року, реєстраційний номер 463, площа земельної ділянки 1,73 умовних кадастрових гектарів. Підстава для видачі сертифіката рішення ХІІ сесії ІІ скл. Жидачівської районної ради від 11.03.1998 р. №185, є довідка відділу №5 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 30.11.2022 року (а.с.21).

Інші правовстановлюючі документи, які б посвідчували право власності або право користування на вищезгадані земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Жидачівського району за гр. ОСОБА_5 у відділі не зареєстровано.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із тим, що у нього відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай), яка знаходяться на території Журавнівської селищної ради Жидачівського району Львівської області.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 315, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_9 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , право на земельну частку (пай) на території Журавнівської селищної ради, площею 1,73 умовних кадастрових гектари, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №14018 від 08.04.1998 року, виданого на підставі рішення Жидачівської районної ради від 11.03.1998 року №185 та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай) за №463.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя С.І Сливка