ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6025/23 Справа № 212/4400/22 Суддя у 1-й інстанції - Колочко О.В. Суддя у 2-й інстанції - Кішкіна І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,

суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Гладиш К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №212/4400/22 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку «Індустріалбанк», третя особа ОСОБА_2 , про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити дії за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , та Публічного акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку «Індустріалбанк» на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2023 року (суддя Колочко О.В., повний текст судового рішення складено 26 квітня 2023 року),

в с т а н о в и в:

В серні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку «Індустріалбанк», третя особа ОСОБА_2 , про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити дії, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 05 жовтня 2007 року між сторонами було укладено кредитний договір №KRI/0911/8/07, за умовами якого відповідачем позивачу було надано у користування грошові кошти у розмірі 22000 доларів США на придбання нерухомості, а саме житлового будинку по АДРЕСА_1 . 24 лютого 2009 року між банком та третьою особою було укладено договір поруки № KRIZ/0911/1/09. У подальшому економічна ситуація, зокрема зростання курсу долару, матеріальне становище позивача, яке погіршилося у зв`язку з необхідністю витрачання значних коштів на ремонт придбаного у кредит будинку, поставили позивача у становище, коли він фізично не мав можливості виплачувати валютний кредит в перерахунку на гривню. 23 квітня 2021 року набув чинності Закон України № 1381-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих у іноземній валюті» (далі Закон № 1381-ІХ), яким доповнено пунктом 7 розділ ІV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VІІІ від 15 листопада 2016 року (далі Закон № 1734-VІІІ), відповідно до якого зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника або його представника у порядку та умовах, встановленим цим пунктом. Разом із тим, позичальник у період, що був передбачений для звернення з відповідною заявою про реструктуризацію зобов`язань за кредитним договором, перебував за межами України у зв`язку із працевлаштуванням в Республіці Польща. 20 лютого 2022 року позивач повернувся з-за кордону в Україну, але 24 лютого 2022 року на території держави почалися військові дії та було введено воєнний стан, і з 05 квітня 2022 року ОСОБА_1 був призваний на військову службу під час мобілізації. З метою реалізації права на реструктуризацію представник позивача адвокат Німець Ю.С. 26 липня 2022 року звернулася до відповідача з письмовою заявою про продовження (поновлення) строків на звернення із заявою та проведення реструктуризації зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором. 24 серпня 2022 року представником позичальника отримано відповідь банку про відмову у подовженні (поновленні) строків на подання заяви та у здійсненні реструктуризації через пропуск встановленого тримісячного строку для звернення. Вважає, що зазначені обставини вказують на добросовісність позивача і поручителя, яка також протягом 2021 року зверталася до банку з приводу отримання розстрочення, і які намагалися вирішити питання зі сплати зобов`язань та отримати реструктуризацію або перерахунок, з метою полегшення кредитного навантаження, однак відповідач, не бажаючи поновлювати порушене право позичальника та приводити свої дії до принципів законності, розумності та справедливості, неправомірно відмовив у наданні права на реструктуризацію, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду за захистом свого права. Просив суд визнати поважними причини неподання ОСОБА_1 заяви про проведення реструктуризації за кредитним договором №KRI/0911/8/07 від 05 жовтня 2007 року протягом тримісячного строку з дня набрання чинності пунктом 7 розділу ІV «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування»; встановити позивачу тримісячний строк для подання заяви про проведення реструктуризації за кредитним договором №KRI/0911/8/07 від 05 жовтня 2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та АКБ «Індустріалбанк», з дня набрання рішенням суду законної сили; визнати неправомірною відмову відповідача в проведенні реструктуризації відповідно до Закону України № 1381-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» та п. 7 розділу ІV «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування», оформлену листом № 06-02-1379 від 15 серпня 2022 року; зобов`язати відповідача вчинити дії, а саме провести реструктуризацію відповідно до вимог Закону України 1381-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» та п. 7 розділу ІV «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» за кредитним договором №KRI/0911/8/07 від 05 жовтня 2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та АКБ «Індустріалбанк».

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2023 року позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку «Індустріалбанк», третя особа ОСОБА_2 , про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано неправомірною відмову Публічного акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку «Індустріалбанк» в проведенні реструктуризації заборгованості за кредитним договором № KRI/0911/8/07, укладеним 05 жовтня 2007 року з ОСОБА_1 , відповідно до пункту 7 розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», з підстав відсутності повноважень у представника позичальника ОСОБА_1 - адвоката Німець Ю.С.

Визнано поважною причиною неподання Плотніковим Віталієм Вікторовичем Публічному акціонерному товариству Акціонерному комерційному банку «Індустріалбанк» заяви про проведення реструктуризації за кредитним договором № KRI/0911/8/07 від 05 жовтня 2007 року протягом тримісячного строку з дня набрання чинності пунктом 7 розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»- перебуванням його за межами території України.

Встановлено ОСОБА_1 строк для подання Публічному акціонерному товариству Акціонерному комерційному банку «Індустріалбанк» заяви про проведення реструктуризації за кредитним договором № KRI/0911/8/07 від 05 жовтня 2007 року три місяці з моменту набрання законної сили цим рішенням.

В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

З вказаним рішення не погодився позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просив скасувати рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2023 року в частині визнання неправомірною відмову відповідача в проведенні реструктуризації заборгованості за кредитним договором та в зобов`язанні відповідача вчинити дії, а саме провести реструктуризацію відповідно до вимог Закону України 1381-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» та п. 7 розділу ІV «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» за кредитним договором №KRI/0911/8/07 від 05 жовтня 2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та АКБ «Індустріалбанк», та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що суд ухвалив рішення, згідно якого позивач може повторно звернутися із заявою до кредитора. Такий спосіб захисту апелянт вважає неповним та таким, що ускладнює поновлення порушеного права, оскільки відповідач матиме можливість знову відмовити в проведенні реструктуризації з інших причин і змусити позивача знову шукати захисту в суді. В той час, коли первинна заява вже була розглянута кредитором по суті. Крім того, судом досліджено і встановлено відповідність позивача і взятого ним зобов`язання всім необхідним критеріям для здійснення реструктуризації у відповідності до п. 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування». Тож, жодних перешкод у зобов`язанні відповідача провести дану реструктуризацію з точки зору матеріального закону і обставин справи немає. Більше того, в ході розгляду даної справи судом було перевірено наявні критерії для проведення реструктуризації, зокрема, витребувано відповідну інформацію від відповідача. Вважає, що у разі відтермінування подання заяви у часі кредитором може бути збільшено обсяг зобов`язань на суму донарахованих штрафних санкцій за вказану різницю часу, що не сприятиме ефективному захисту інтересів позивальника, не відповідатиме принципам добросовісності та розумності. Зазначає, згідно пункту 7 Закону України № 1381-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» проведення реструктуризації є обов`язком для банківської установи, якщо позичальником подано відповідну заяву, а не її правом. Також, вважає, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки характеру відмови відповідача у проведенні реструктуризації та здійснено висновки, які не відповідають обставинам справи, про передчасність заявлених вимог.

З рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2023 року також не погодився відповідач АКБ «Індустріалбанк» та оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2023 року в частині визнання неправомірною відмову відповідача в проведенні реструктуризації заборгованості за кредитним договором та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги АКБ «Індустріалбанк» зазначає, що всупереч встановленим обставинам суд першої інстанції фактично робить висновок про наявність двох самостійних відмов: одна правомірна, інша відмова неправомірна. Відмова містить дві підстави, але кожна із підстав є достатньою для відмови. Навіть у разі, якщо одна підстава зазначена банком неправильно, другої підстави достатньо для відмови. Як зазначено в рішенні суду першої інстанції, відмова у здійсненні реструктуризації у зв`язку із пропуском встановленого законом строку для звернення є правомірною. Це є достатньою підставою для відмови в цілому, і наявність або відсутність інших причин для відмови є необов`язковим фактором, який вже не впливає на право банка відмовити позивачу у здійсненні реструктуризації. Вважає, що відмова, яка викладена в листі №06-02-1379, є єдиною дією банка, яка може бути або повністю неправомірною, або повністю правомірною. Зазначає, що абзац 1 підпункту 3 пункту 7 Закону України «Про споживче кредитування» який регулює виключно відносини з подання заяви з реструктуризації у тому числі представником, тобто є спеціальною нормою для цих відносин, імперативно встановлює, що заява подається представником за наявності довіреності на вчинення таких дій, як реструктуризація зобов`язань передбачених договором, що здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником або його представником. Наданий адвокатом договір не міг підтверджувати для банка його повноваження представника, а ордер підтверджує процесуальні повноваження, а не повноваження на вчинення цивільно-процесуальних дій. Висновок суду першої інстанції порушує права відповідача, оскільки покладає на банк вину за відмову у здійсненні реструктуризації.

У відзиві на апеляційну скаргу АКБ «Індустріалбанк» Плотніков В.В., в інтересах якого діє ОСОБА_3 , просив суд відмовити задоволенні апеляційної скарги відповідача.

АКБ «Індустріалбанк» у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив відмовити в задоволення апеляційної скарги позивача.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку повідомлення.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційного суду підтримала доводи апеляційної скарги позивача та просила її задовольнити, в задоволенні апеляційної скарги відповідача відмовити.

Представник відповідача АКБ «Індустріалбанк» у судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать довідки про доставку електронного листа та про доставку повідомлення.

Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання апеляційного суду не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить довідка про доставку повідомлення.

Згідно із частиною 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Згідно із частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України та пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, лише в оскаржуваній частині судового рішення і відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновки щодо неоскарженої частини.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що 05 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «Індустріалбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № KRI/0911/8/07, відповідно до умов якого банк надає позичальнику у користування кредитні кошти (кредит) в розмірі 22000 доларів США строком з 05 жовтня 2007 року по 01 жовтня 2027 року включно для придбання нерухомості зі сплатою за користування кредитними коштами з розрахунку 12 відсотків річних (а.с. 9-11 т. 1).

З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 24 лютого 2009 року між АКБ «Індустріалбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №KRIZ/0911/1/09, згідно з яким поручитель зобов`язується перед кредитором солідарно в повному обсязі відповідати за виконання позичальником боргових зобов`язань, які витікають з кредитного договору (а.с. 12 т.1).

05 жовтня 2007 року між АКБ «Індустріалбанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) був укладений договір застави нерухомого майна (іпотеки) №KRIZ/0911/11/07, яким забезпечено вимоги іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору № KRI/0911/8/07 від 05 жовтня 2007 року, і предметом якого є нерухоме майно, що стане власністю іпотекодавця, а саме житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13-15 т. 1).

Відповідно до наданої Відповідачем інформації, виписок по кредитному договору у Позичальника ОСОБА_1 прострочена заборгованість за кредитним договором № KRI/0911/8/07 від 05 жовтня 2007 року виникла 27 серпня 2014 року; станом на 23 квітня 2021 року заборгованість позичальника за кредитним договором становить 25005,48 доларів США (а.с. 107, 109-125 т.1).

У власності ОСОБА_1 є житловий будинок площею 56,1 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , придбання якого здійснено за рахунок кредитних коштів, отриманих за кредитним договором, іншого нерухомого майна у позичальник немає, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 23-24 т. 1).

Згідно із витягом з бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», наданим 28 липня 2022 року Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, ОСОБА_1 перетинав кордон, зокрема 16 квітня 2021 року (виїзд), 28 липня 2021 року (в`їзд), 15 жовтня 2021 року (виїзд), 20 лютого 2022 року (в`їзд) (а.с. 35 т. 1).

З довідки №3/1099 від 06 квітня 2022 року вбачається, що відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 та наказу начальника №161 від 05 квітня 2022 року солдат ОСОБА_1 призваний на військову службу під час мобілізації в особливий період та направлений для проходження військової служби до військової частини (а.с. 38 т. 1).

04 квітня 2022 року ОСОБА_1 уклав договір про надання правової допомоги №040422 з адвокатом Німець Ю.С., предметом якого є, у тому числі представництво інтересів клієнта в банківських установах будь-якої форми власності та підпорядкування, в тому числі ПАТ АКБ «Індустріалбанк», з будь-яких питань, що стосуються питань клієнта, у тому числі з питань проведення реструктуризації грошових зобов`язань, подання/отримання документів, інформації, надання інших видів правової допомоги від імені та в інтересах клієнта (а.с. 39-42 т.1).

26 липня 2022 року представник позичальника ОСОБА_1 адвокат Німець Ю.С. звернулася до ПАТ «Індустріалбанк» із заявою про подовження (поновлення) строків на звернення із заявою та проведення реструктуризації зобов`язань (а.с. 16-18 т. 1).

ПАТ АКБ «Індустріалбанк» у своєму листі №06-02-1379 від 15 серпня 2022 на адресу адвоката Німець Ю.С. відмовив у здійсненні реструктуризації зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № KRI/0911/8/07 та у продовженні (поновленні) строків на подання заяви на реструктуризацію, посилаючись на сплив строку для подачі такої заяви та відсутність повноважень адвоката на подачу заяви (а.с. 21-22 т. 1).

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що, визнавши неправомірною відмову відповідача з підстав відсутності повноважень представника позичальника, встановивши поважність причини неподання у встановлений законом строк заяви про реструктуризацію та встановивши інший строк, вважає такий спосіб захисту ефективним і таким, що приведе до відновлення порушеного права позивача з огляду на обставини цього спору, зокрема на імперативність норми Закону України «Про споживче кредитування» щодо обов`язкової реструктуризації зобов`язань, наявність передумов для якої судом зазначено вище. Судом першої інстанції встановлено наявність усіх передбачених Законом передумов для обов`язкової реструктуризації зобов`язання ОСОБА_1 , а також імперативність норми Закону України «Про споживче кредитування» щодо обов`язкової реструктуризації зобов`язань, передбачених договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, відсутність об`єктивної можливості у позивача подати заяву про проведення реструктуризації заборгованості протягом встановленого Законом України «Про споживче кредитування» тримісячного строку, тому суд визнає поважною причиною пропуску такого строку, що дає можливість суду встановити інший строк для подання заяви.

Таке рішення суду першої інстанції та відповідає нормам законодавства та обставинам справи.

Стаття 3 Закону України «Про споживче кредитування» визначає, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець має право проводити за погодженням із споживачем реструктуризацію зобов`язань за договором про споживчий кредит. Реструктуризація зобов`язань за договором про споживчий кредит - це зміна істотних умов договору про споживчий кредит, що здійснюється кредитодавцем на договірних умовах із споживачем і впливає на умови та/або порядок повернення такого кредиту.

23 квітня 2021 року набрав чинності Закон № 1381-ІХ і розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 7.

Відповідно до підпунктів 1-2 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, у разі: наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника; відсутності станом на 01 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 01 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 01 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 01 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації; виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно з статтею 5 Закону України «Про іпотеку» у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом «г» частини першої статті 121 Земельного кодексу України.

Крім того, вимагається виконання хоча б однієї з таких умов:

- предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- предмет іпотеки - нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, площа якого не перевищує 250 квадратних метрів, розташованого на зазначеній земельній ділянці, та житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- предметом іпотеки є садовий будинок, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі).

Відповідно до підпункту 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом, крім таких випадків:

- у разі смерті позичальника (або особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) протягом строку, передбаченого абзацом першим цього підпункту, спадкоємець, до якого перейшли права та обов`язки позичальника, може подати заяву про проведення реструктуризації протягом двох місяців з дня одержання відповідного свідоцтва про право на спадщину;

- у разі наявності на день набрання чинності цим пунктом у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі;

- у разі залучення позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) у встановленому законодавством порядку до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях у період, що припадає на тримісячний строк з дня набрання чинності цим пунктом, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня завершення такого залучення.

У разі пропуску позичальником строків, зазначених у цьому підпункті, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом.

Відповідно до підпункти 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» законодавець встановив два варіанти строків для позичальника на звернення до кредитора із заявою про реструктуризацію зобов`язань у випадку наявності у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду.

Крім того, у разі визнання судом поважними інших причин неподання заяви про проведення реструктуризації протягом тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом суд може встановити інший строк для подання заяви.

Якщо строк подання заяви про проведення реструктуризації пропущено позичальником з поважних причин (хвороба, перебування за межами території України тощо), кредитор за клопотанням позичальника має право подовжити строк подання заяви про проведення реструктуризації на два місяці.

У разі пропуску позичальником строків, зазначених у цьому підпункті, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом

У разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених у цьому підпункті, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом.

Заявник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві про проведення реструктуризації інформації. У разі якщо заявник не зазначив у заяві про проведення реструктуризації об`єкт нерухомого майна, віднесений до об`єктів житлового фонду, що на момент підписання заяви належав на праві власності позичальнику (особі, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майновому поручителю, або заявник зазначив недостовірну інформацію про зареєстроване на момент підписання заяви місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майнового поручителя, або заявник зазначив недостовірну інформацію про фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майнового поручителя, то в разі встановлення однієї з цих обставин судом або в разі підтвердження однієї з таких обставин наявними у кредитора офіційними документами (виданими суб`єктами, уповноваженими відповідно до закону видавати такі документи), це є підставою для відмови у проведенні передбаченої цим пунктом реструктуризації. Якщо реструктуризацію відповідно до цього пункту проведено, це є підставою для відновлення грошових зобов`язань позичальника, які існували станом на день, що передував дню проведення такої реструктуризації, із зменшенням таких грошових зобов`язань на суми сплачених з дня проведення реструктуризації платежів.

Підсумовуючи наведене, з 23 квітня 2021 року зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом, зокрема виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку» у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду, загальна площа якого не перевищує для квартири 140 квадратних метрів.

Законом для вирішення питання реструктуризації зобов`язання позичальника за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, вимагалося виконання хоча б однієї з таких умов в т.ч., наявність відповідної умови, що предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя та відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у періоди з 16 квітня 2021 року по 28 липня 2021 року, з 15 жовтня 2021 року по 20 лютого 2022 року перебував за межами України у Республіці Польща, тобто у передбачений законом строк для подання заяви щодо реструктуризації позивач перебував за межами України, а отже зазначений строк позивачем пропущено з поважних причин.

З довідки №3/1099 від 06 квітня 2022 року вбачається, що відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 № 69/2022 та наказу начальника №161 від 05 квітня 2022 солдат ОСОБА_1 призваний на військову службу під час мобілізації в особливий період та направлений для проходження військової служби до військової частини .

04 квітня 2022 року ОСОБА_1 уклав договір про надання правової допомоги №040422 з адвокатом Німець Ю.С., предметом якого є, у тому числі представництво інтересів клієнта в банківських установах будь-якої форми власності та підпорядкування, в тому числі ПАТ АКБ «Індустріалбанк», з будь-яких питань, що стосуються питань клієнта, у тому числі з питань проведення реструктуризації грошових зобов`язань, подання/отримання документів, інформації, надання інших видів правової допомоги від імені та в інтересах.

Тобто у представника позивача на момент подачі заяви про реструктуризацію наявні повноваження щодо звернення з такою заявою до банку.

26 липня 2022 року представник позичальника ОСОБА_1 адвокат Німець Ю.С. звернулася до ПАТ «Індустріалбанк» із заявою про подовження (поновлення) строків на звернення із заявою та проведення реструктуризації зобов`язань.

ПАТ АКБ «Індустріалбанк» у своєму листі №06-02-1379 від 15 серпня 2022 на адресу адвоката Німець Ю.С. відмовив у здійсненні реструктуризації зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № KRI/0911/8/07 та у продовженні (поновленні) строків на подання заяви на реструктуризацію, посилаючись на сплив строку для подачі такої заяви та відсутність повноважень адвоката на подачу заяви.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку задоволення вимог ОСОБА_1 щодо визнання неправомірною відмову ПАТ АКБ «Індустріалбанк» в проведенні реструктуризації заборгованості за кредитним договором № KRI/0911/8/07, укладеним 05 жовтня 2007 року, визнання поважною причиною неподання позивачем ОСОБА_1 заяви про проведення реструктуризації за кредитним договором №KRI/0911/8/07 від 05 жовтня 2007 року та встановлення ОСОБА_1 строку для подання ПАТ АКБ «Індустріалбанк» заяви про проведення реструктуризації за кредитним договором №KRI/0911/8/07 від 05 жовтня 2007 року.

Доводи апеляційної скарги позивача щодо можливості відповідача знову відмовити в проведенні реструктуризації з інших причин і змусити позивача знову шукати захисту в суді є надуманими та такими, що не можуть бути прийнятими до уваги суду, оскільки вказані посилання позивача лише допускають можливість надання відповідачем відмови у реструктуризації у майбутньому. Однак, в такому разі позивач не позбавляється права на звернення до суду із відповідним позовом.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги ПАТ АКБ «Індустріалбанк» в частині повноважень представника позичальника, апеляційний суд зазначає наступне.

Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Представництво характеризується такими ознаками: цивільні права та обов`язки належать одній особі, а здійснюються безпосередньо іншою; представник вчиняє певні юридичні дії (вчинення виключно фактичних (не юридичних) дій представництвом не охоплюється); представник діє не від свого імені, а від імені іншої особи; представник діє виключно в межах наданих йому повноважень; правові наслідки настають не для представника, а для особи, яку він представляє.

Згідно із статтею 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Відповідно до статті 240 ЦК України представник зобов`язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто. Він може передати своє повноваження частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено договором або законом між особою, яку представляють, і представником, або якщо представник був вимушений до цього з метою охорони інтересів особи, яку він представляє. Представник, який передав своє повноваження іншій особі, повинен повідомити про це особу, яку він представляє, та надати їй необхідні відомості про особу, якій передані відповідні повноваження (замісника). Невиконання цього обов`язку покладає на особу, яка передала повноваження, відповідальність за дії замісника як за свої власні. Правочин, вчинений замісником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

З договору про надання правової допомоги №04022 від 04 квітня 2022 року укладеним між адвокатом Німець Ю.С. та Плотніковим В.В. вбачається, що предметом договору є представництво інтересів клієнта в банківських установах будь-якої форми власності та підпорядкування, а тому числі ПАТ АКБ «Індустріалбанк», з будь-яких питань, що стосуються інтересів клієнта. В тому числі, з питань проведення реструктуризації грошових зобов`язань, подання і підписання/отримання документів, інформації, надання інших видів правової допомоги від імені та в інтересах Клієнта (а.с. 39-41 т. 1).

Згідно із частинами 1, 3 статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

За загальним правилом довірена особа, яка виступає від імені довірителя, зобов`язана діяти в її інтересах добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Відповідно до статті 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Відповідно до статті 1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що договір доручення може посвідчуватися довіреністю та є різновидом представництва інтересів особи-довірителя, що виникає на підставі договору.

У разі незгоди з наданими повноваження представника позичальника банк мав право запросити додаткові документи на представництво інтересів ОСОБА_1 з метою пересвідчення їх повноти та об`єму таких повноважень. Проте, банк передчасно прийнято рішення про відмову у проведенні реструктуризації. Отже, доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині є безпідставними.

Інші доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність. Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Отже, аргументи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.

Фактично всі доводи, викладені в апеляційних скаргах, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги відсутні, а тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційні скарги підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , та Публічного акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку «Індустріалбанк» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 серпня 2023 року.

Судді І.В. Кішкіна

О.В. Агєєв

О.І. Корчиста