Провадження № 2-з/389/3/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року місто Знам`янка

Суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області Берднікова Галина Володимирівна, розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення прозову,

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , 29.03.2023 до подання позовної заяви, звернувся до суду з даною заявою про забезпечення прозову, в якій заявник просить: накласти арешт на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,8000 га з кадастровим номером :54:000:0015, яка знаходиться на території села Копані Кропивницького району Кіровоградської області у межах населеного пункту, що належить ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , та заборонити органам, які проводять реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо цієї земельної ділянки; накласти арешт на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,7000 га з кадастровим номером :54:000:0010, яка знаходиться на території села Копані Кропивницького району Кіровоградської області у межах населеного пункту, що належить ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , та заборонити органам, які проводять реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо цієї земельної ділянки.

На обґрунтування заяви вказано, що 22.10.2020 ОСОБА_4 звернувся до Трепівської сільської ради Знам?янського району Кіровоградської області із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 1,5 га, а саме 1 земельна ділянка 0,80 га, 2 земельна ділянка - 0,7 га для ведення особистого селянського господарства на території Трепівської сільської ради Знам`янського району.

Рішенням сесії Трепівської сільської ради від 19.02.2020 №809 заявнику надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,80 га та 0,7 га із земель сільськогосподарського призначення, для ведення особистого селянського господарства, які перебувають у запасі Трепівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, с.Копані.

У подальшому за замовленням заявника на земельні ділянки були розроблені проекти землеустрою щодо відведення йому у власність зазначених земельних ділянок, та ці проекти землеустрою були погоджені у встановленому законом порядку про що складено відповідні висновки експертами державних експертиз.

Також, на виконання вимог Закону України "Про державний земельний кадастр" державним кадастровим реєстратором земельні ділянки зареєстровано у Державному земельному кадастрі з присвоєнням кадастрових номерів: :54:000:0015 та :54:000:0010.

06.07.2021 до Суботцівської сільської ради подано заяву про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельних ділянок заявнику.

Проте, рішенням Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області від 28 вересня 2021 року №1956 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 » відмовлено заявнику у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок

Не погодившись зі вказаним рішенням заявник оскаржив його до Кіровоградського окружного адміністративного суду та рішенням суду від 10.03.2022 №340/7/22 його позовну заяву до Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов?язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 28 вересня 2021 року №1956 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 ». Зобов?язано Суботцівську сільську раду Кропивницького району Кіровоградської області, не пізніше 14 днів з дня набрання цим рішенням суду законної сили, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 1,5000 га, яка складається із двох земельних ділянок: площею 0,8000 га з кадастровим номером :54:000:0015; площею 0,7000 га з кадастровим номером :54:000:0010, які знаходяться на території села Копані Кропивницького району Кіровоградської області у межах населеного пункту.

Однак, Суботцівська сільська рада рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду у частині повторного розгляду заяви заявника не виконала та заявнику стало відомо, що земельні ділянки щодо яких він розпочав процедуру приватизації, але через незаконну відмову Суботцівської сільської ради не зміг набути у приватну власність, з 24.02.2023 перебувають у приватній власності громадянки ОСОБА_3 .

Як з`ясувалося, після прийняття рішення про відмову заявнику у затвердженні проекту землеустрою від 28.11.2021 №1956, Суботцівською сільською радою 25.11.2021 прийнято рішення за №2336, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність вказаних земельних ділянок ОСОБА_5 . 04.02.2022 сільською радою прийнято рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_5 та останньою зареєстровано право приватної власності на спірні земельні ділянки.

Після реєстрації за собою права власності на спірні земельні ділянки ОСОБА_5 продала їх ОСОБА_3 за договорами купівлі - прдажу.

З огляду на зазначене, представником заявника на даний час готується позовна заява про визнання незаконними рішень Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області Кіровоградської області від 21.11.2021 №2336, від 04.02.2022 No2672; визнання незаконними дій державного кадастрового реєстратора; визнання недійсними договорів купівлі-продажу спірних земельних ділянок; скасування рішень про державну реєстрацію прав із подальшим зарахуванням спірних земельних ділянок до земель комунальної власності; зобов?язання Суботцівської сільської ради затвердити проекти землеустрою та передати ОСОБА_4 у приватну власність спірні земельні ділянки.

Заявник вважає, що співмірними заходами забезпечення вимогам позову, який він має намір пред?явити, є накладення арешту на спірні земельні ділянки та заборона органам, які проводять реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо спірних земельних ділянок. Забезпечення позову у такий спосіб, унеможливить розпорядження відповідачем земельними ділянками та не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача. Зважаючи на те, що ОСОБА_5 (особа, яка буде зазначена відповідачем 2 при пред?явленні позову), усвідомлюючи незаконність отримання у приватну власність спірних земельних ділянок, вже їх продала, новий власник (особа, яка буде зазначена відповідачем 3 при пред?явленні позову) ОСОБА_3 упродовж короткого проміжку часу має реальну можливість розпорядитись земельними ділянками на власний розсуд (у т.ч. поділити або об?єднати їх з іншими земельними ділянками, здійснити їх відчуження, в тому числі передати у користування іншим особам). Невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити, суттєво ускладнити у подальшому виконання рішення суду та ефективний захист, поновлення порушених прав та інтересів заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду і, як наслідок призведе до нових судових справ.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України заява розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі ст.150 ЦПК України, позов забезпечується зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, або до набрання законної сили рішенням про відмову в позові.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна - це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

Такі висновки суду узгоджуються із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 19 лютого 2021 року у справі № 643/12369/19.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти чи заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначила, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що пункт 1 статті 6 Конвенції забезпечує всім "право на суд", яке охоплює право на виконання остаточного рішення, ухваленого будь-яким судом. ЄСПЛ в контексті права на виконання остаточного рішення зауважує, що метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Крім того, тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. ЄСПЛ також звернув увагу на те, що тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (§§ 60, 61 рішення від 13 січня 2011 року у справі "Кюблер проти Німеччини", заява № 32715/06). Отже, заходи забезпечення позову, без застосування яких існує ризик такої зміни обставин, внаслідок якої подальше ухвалення остаточного рішення суду на користь позивача вже не призведе до захисту прав або інтересів позивача, по який він звертався до суду, слід розглядати як такі, що охоплені "правом на суд".

Із урахуванням цього, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору.

Судом встановлено, що між сторонами наявний спір з приводу земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства площею 0,8000 га з кадастровим номером :54:000:0015, площею 0,7000 га з кадастровим номером :54:000:0010, які знаходиться на території села Копані Кропивницького району Кіровоградської області у межах населеного пункту.

Представником заявника готується позовна заява про визнання незаконними рішень Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області Кіровоградської області від 21.11.2021 №2336, від 04.02.2022 №2672; визнання незаконними дій державного кадастрового реєстратора; визнання недійсними договорів купівлі-продажу спірних земельних ділянок; скасування рішень про державну реєстрацію прав із подальшим зарахуванням спірних земельних ділянок до земель комунальної власності; зобов?язання Суботцівської сільської ради затвердити проекти землеустрою та передати ОСОБА_4 у приватну власність спірні земельні ділянки.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.03.2023 вбачається, що спірні земельні ділянки належать на праві власності ОСОБА_6 .

За вказаного існує достатньо обґрунтоване припущення, що власник спірного майна, може розпорядитися ним, зокрема відчужити його іншим особам, що у подальшому може утруднити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він має намір звернулася до суду.

Таким чином, виходячи з предмету спірних правовідносин, обраний вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки суд вважає обґрунтованим, так як накладення арешту на майно має на меті обмеження особи у праві розпоряджатися таким майном і його застосування не призведе до невиправданого обмеження майнових прав ОСОБА_3 , оскільки арештоване майно фактично зберігається у володінні та користуванні власника, а обмежується лише можливість розпорядитися ним.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 та у постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі №643/15394/19.

Водночас накладення арешту на нерухоме майно забезпечить реальний захист прав позивача у випадку прийняття рішення на його користь.

Таким чином подана заява про забезпечення позову шляхом накоплення арешту на земельні ділянки, підлягає задоволенню.

При цьому, вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони органам, які проводять реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо спірних земельних ділянок є недоцільним, оскільки накладення арешту на ці земельні ділянки передбачає також і заборону вчиняти будь-які дії щодо розпорядження/відчуження вказаного нерухомого майна.

Такий висновок узгоджується з висновком викладеним в ухвалі Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 10.08.2022 справа №372/962/21.

Отже, вимога заяви про забезпечення позову шляхом заборони органам, які проводять реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо спірних земельних ділянок, задоволенню не підлягає.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Міри по застосуванню зустрічного забезпечення позову судом не приймалися.

Керуючись ст.ст. 149-153, 157, 258- 260, 263, 353 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,8000 га з кадастровим номером :54:000:0015, та площею 0,7000 га з кадастровим номером :54:000:0010, які знаходяться на території села Копані Кропивницького району Кіровоградської області у межах населеного пункту, та належать на праві приватної власності ОСОБА_3 .

В іншій частині вимог заяви відмовити.

Стягувач за ухвалою про забезпечення позову ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Боржник: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Дата складення ухвали 30.03.2022 року.

Суддя Г.В. Берднікова