Справа № 932/201/22
Провадження № 2-о/932/27/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі - Ганіній Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

13.12.2022 року ОСОБА_1 звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою, в якій заінтересованою особою зазначено ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, та в якій заявник просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 строком на шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав та покладання на нього наступних обов`язків, а саме:

- заборонити ОСОБА_2 наближатись на відстань менше 500 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 наближатись на відстань менше 500 метрів до місця роботи (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ;

- заборонити ОСОБА_2 наближатись на відстань менше 500 метрів до місць частого відвідування постраждалою особою ОСОБА_1 за адресами: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 ;

- заборонити ОСОБА_2 наближатись на відстань менше 250 метрів до ОСОБА_1 , де б не перебувала остання;

- заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні розмови, переговори з постраждалою ОСОБА_1 та контактувати з нею через будь-які засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, крім направлення листів за адресою постійного проживання ОСОБА_1 через оператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта»;

- заборонити ОСОБА_2 переслідувати та розшукувати особисто або через третіх осіб ОСОБА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 спілкуватися з ОСОБА_1 , крім направлення листів за адресою постійного проживання ОСОБА_1 через оператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта».

В обгрунтування своїх вимог ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилається в заяві на те, що 24 вересня 2011 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 23 березня 2021 року шлюб між нею та ОСОБА_2 було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у справі №205/9557/20. У шлюбі у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка після розірвання шлюбу залишилася проживати разом з нею. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у справі №205/758/22 від 21.06.2022 року було визначене постійне місце проживання дитини та надано дозвіл на реєстрацію місця проживання доньки разом з матір`ю без згоди батька. Її родина - це, крім її доньки ОСОБА_3 , її дідусь - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (батько ОСОБА_2 ) і непрацездатні батьки ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Заявник вказує про те, що ще під час подружніх стосунків ОСОБА_2 записував та прослуховував її телефонні розмови, контролював її переписку у телефоні, для чого ховав від неї її телефон та віддавав тільки за умови, що вона розблокує телефон та надасть йому доступ до всієї інформації, постійно влаштовував скандали і ображав її, хоча приводів для цього вона йому не давала, поводив з нею себе зухвало та агресивно, придушував за шию, в тому числі в присутності дитини. Так як вона вже не могла все це терпіти, тому прийняла рішення про розлучення з ОСОБА_2 , але і після розлучення ОСОБА_2 продовжує постійно втручатися у її особисте життя, а саме намагається встановити контроль над її особистим життям з його боку, систематично ображає її та членів її родини словесно, шкодить її майну та майну членів її родини, постійно принижує та переслідує її та членів її родини, внаслідок чого вона її та члени її родини неодноразово зверталися до органів Національної поліції та вона змушена звернутися до суду із даною заявою про видачу обмежувального припису, оскільки інші заходи впливу (заяви до поліції, скарги за місцем служби) його не зупиняють.

У заяві заявник ОСОБА_1 наводить перелік фактів домашнього насильства з боку ОСОБА_2 , які за її твердженням вчинені ним відносно неї, та вказує на те, що ОСОБА_2 вчиняються щодо неї дії, які є домашнім насильством, і виражаються в умисному систематичному вчиненні ним психологічного насильства щодо неї, як колишнього подружжя, та вчинення ОСОБА_2 психологічного насильства щодо інших осіб, з якими він перебуває та перебував у сімейних або близьких відносинах, а саме щодо їх спільної доньки ОСОБА_3 , бабусі ОСОБА_5 , дідуся ОСОБА_6 та батька ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності та значного погіршення якості життя у неї та вказаних нею осіб, які є членами її сім`ї, її родичами і особами, з якими вона перебуває у близьких відносинах. Натомість ОСОБА_2 , який працює на посаді старшого інспектора ВКЗ Дніпро-1 з 25.02.2019 року згідно службової характеристики від 31.11.2022 року у спілкуванні з колегами по службі також поводить себе зверхньо, грубо, стриманістю та виваженістю не відзначається, та з 2021 року ОСОБА_2 проявляє вербальну та поведінкову агресію за місцем роботи. Крім цього, ОСОБА_2 , як працівник правоохоронних органів, має у постійному користуванні травматичну та табельну вогнепальну зброю, що може призвести до фатальних наслідків, оскільки він вочевидь не контролює свої дії, тому вона має обґрунтовані підстави вважати, що існує реальна загроза вчинення відносно неї інших насильницьких дій з боку ОСОБА_2 ; насильницькі дії ОСОБА_2 щодо неї продовжують носити систематичний та зухвалий характер, його поведінка є непередбачуваною та агресивною, що викликає у неї обґрунтовані хвилювання за власну безпеку.

Посилаючись на зазначене, заявник вважає, що її права як особи, постраждалої від домашнього насильства (насамперед психологічного), можуть бути захищенні лише шляхом видачі судом відповідного обмежувального припису, оскільки вона дійсно є постраждалою особою від домашнього насильства, а її кривдником є заінтересована особа - ОСОБА_2 ; насильницькі дії ОСОБА_2 щодо неї продовжують носити систематичний та зухвалий характер, його поведінка є непередбачуваною та агресивною, що викликає у неї обґрунтовані хвилювання за власну безпеку; існує високий рівень вірогідності продовження та повторного вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства, а також свідчать про ризик настання інших тяжких наслідків вчинення ним подальшого домашнього насильства щодо неї, як постраждалої особи, і такі ризики є реальними.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2022 року для розгляду даної справи визначена суддя Кудрявцева Т.О.

Ухвалою суду від 14.12.2022 року вказана заява про видачу обмежувального припису була залишена без руху з наданням заявнику строку для усунення її недоліків.

Ухвалою від 26 грудня 2022 року суддею відкрито провадження у справі та призначено судове засідання по її розгляду.

29.12.2022 року до суду від представника ОСОБА_2 - адвоката Сустав Наталії Валеріївни надійшли письмові заперечення на заяву про видачу обмежувального припису, в якій представник зазначав про те, що заперечує проти задоволення вказаної заяви, посилаючись на те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 станом на даний час наявний спір щодо спілкування батька з їх спільною дитиною. Після розірвання відносин ОСОБА_1 залишилась жити з батьком та матір`ю ОСОБА_2 , які перебувають у зареєстрованому шлюбі. Матір ОСОБА_2 , розуміючи розвиток близьких стосунків її невістки ОСОБА_1 та її чоловіка ОСОБА_4 , вирішила припинити стосунки зі своїм чоловіком та переїхала з будинку АДРЕСА_1 , таким чином у зазначеному будинку проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та спільна донька заявниці та заінтересованої особи. ОСОБА_1 , починаючи з 2021 року, почала чинити перешкоди у праві спілкування ОСОБА_2 з дитиною, тому ОСОБА_2 був вимушений звернутись до Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради за ради того, щоб органами опіки та піклування було вирішено даний спір. 27.09.2021 року головою Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради було винесено Розпорядження № 260-р «Про право на участь у вихованні дитини», а саме визначено години для участі у вихованні та спілкуванні батьку дитини ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кожен понеділок та середу з 16 год. 45 хв. до 20 год. 00 хв. та друга і четверта неділя місяця з 09 год. 00 хв. до 19 год. 30 хв. 02.06.2022 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини були розглянуті заяви ОСОБА_2 від 28.01.2022 року та від 19.05.2022 року щодо визначення нових годин для участі спілкування з дитиною, заяви задоволено та прийняте відповідне рішення. Відповідно до Розпорядження № 172-р від 10.11.2022 року «Про право на участь у вихованні дитини» визначено години для участі у вихованні та спілкуванні батьку дитини ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 : кожен понеділок та середу з 16 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; у період літніх канікул та дистанційного навчання: у першу і третю неділю місяця з 10 год. 00 хв. неділі до 08 год. 00 хв. понеділка; після закінчення дистанційного навчання: перша та третя неділя місяця з 08 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., а у разі зміни комендантської години - за одну годину до її закінчення. Станом на даний час зі сторони ОСОБА_1 продовжується порушення та невиконання Розпорядження голови Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради. ОСОБА_1 не відповідає на телефонні дзвінки та не відповідає на смс-повідомлення від ОСОБА_2 , видаляє чати з їх попередніми смс-листуваннями у мобільних додатках задля майбутнього недоведення ОСОБА_2 її порушення щодо ненадання можливості спілкування батька з дитиною, а також викликає поліцію на приїзди ОСОБА_2 у встановлені години для участі у вихованні та спілкування батька з дитиною з метою невиконання розпорядження голови Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради та ненадання дитині бачитись та спілкуватись з батьком. Таким чином, враховуючи вчинені незаконні дії ОСОБА_1 , виражені в перешкодах спілкування батька з дитиною, призвели до того, що протягом 2022 року ОСОБА_2 був позбавлений права на спілкування зі своєю донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим також порушуються права дитини на спілкування та підтримання з батьком регулярних особистих і прямих контактів, дитина протягом 2022 року через дії матері позбавлена піклування з боку батька. Враховуючи викладене, ОСОБА_2 був вимушений звернутись до адвоката для збору доказів порушень зі сторони матері та підготовки позовної заяви до суду про усунення перешкод в праві спілкування батька з дитиною. Представник ОСОБА_2 вказує на те, що адвокатом 02.11.2022 року було прийнято участь у слуханні справи про перегляд встановлених годин для спілкування з дитиною за заявою ОСОБА_1 , яка на засідання не з`явилась. Управління-служба у справах дітей, розглянувши подані документи, в тому числі і заяви до органів поліції від ОСОБА_1 , не знайшли підстав для перегляду графіку спілкування та задовольнили заяву ОСОБА_2 зі встановленням нових годин. 04.11.2022 року до Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради було подано заяву від ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 чинить перешкоди та не виконує Розпорядження. 18.11.2022 року Адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради надала відповідь, що ОСОБА_1 було запрошено для бесіди з приводу невиконання нею розпорядження голови адміністрації. 26.12.2022 року за телефонним дзвінком адвокату було повідомлено до Управління-служби у справах дітей, що ОСОБА_1 не з`являється до Адміністрації, на їх телефонні дзвінки не відповідає, на відправлені смс в мобільних додатках не відповідає, додатково їй було направлення запрошення засобами поштового зв`язку. Зважаючи на вказане, адвокатом ОСОБА_2. було направлено відповідні запити та отримано відповіді з Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування, ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області. Представник вказує на те, що ОСОБА_2 вважає, що метою подання даної заяви до суду є нічим іншим як обмеження його права на спілкування з дитиною, знайти виправдання своїх дій щодо порушення графіку спілкування з дитиною, а також уникнути відповідальності за порушення.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Сустав Наталія Валеріївна в письмових запереченнях також вказує про те, що скоєння ОСОБА_2 вказаних в заяві ОСОБА_1 фактів домашнього насильства не підтверджено ніякими доказами; єдиним доказом по суті є конфлікт між сторонами, аудіозапис травня 2021 року та факт проїзду або надходження автомобіля поблизу будинку. Жодних інших доказів, що ОСОБА_2 здійснює психологічне насилля над ОСОБА_1 не надано; єдиним конфліктом між ОСОБА_2 та його колишньою дружиною є те, що вже рік батько не бачився зі своєю донькою тому, що колишня дружина не надає йому даної можливості. ОСОБА_2 на фоні того, що йому не надають можливості бачитись з донькою перебуває у пригніченому та нервовому стані, в стресі. По суті своїми діями саме заявниця чинить психологічне насилля над ОСОБА_2 , відверто ігноруючи його дзвінки, його смс-повідомлення щодо дитини, ігноруючи графік, встановлений управлінням-службою у справах дітей. ОСОБА_2 на протязі усього року, приїзджаючи до дитини, бачить лише будинок та зачинені ворота, багато часу проводить під будинком в надії, що зможе все ж таки побачити свою доньку; він любить доньку, бажає відновити спілкування з нею, піклуватись про дитину, знати про її життя, він ніколи не здійснив би насилля над своєю донькою. Також вказує на те, що відповідно до сталої судової практики, наявність між батьками спору про визначення місця проживання дітей та порядку участі у їх вихованні не може розцінюватись як насильство в сім`ї.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 з представником вимоги заяви підтримали, посилаючись на обставини, викладені в ній, та просили їх задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_2 з представником вважали заяву необгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з підстав, викладених в письмових запереченнях на заяву.

В подальшому, у наданих суду заявах заявник ОСОБА_1 з представником та ОСОБА_2 з представником просили розглянути справу у їх відсутності та без фіксування судового розгляду технічними засобами.

Зважаючи на викладене, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом у даному судовому засіданні за відсутності учасників справи та їх представників, а також без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вислухавши ОСОБА_1 з представником, ОСОБА_2 з представником, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана: 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"; 2) особою, яка постраждала від насильства за ознакою статі, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків".

За ст.350-4 ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) заявника та заінтересованої особи, їх місце проживання чи перебування, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, у разі якщо заява подається особою, зазначеною у пунктах 3 і 4 частини першої статті 350-2 цього Кодексу, - процесуальне становище особи, яка подає заяву, із зазначенням її імені (прізвища, імені та по батькові), місця проживання чи перебування, поштового індексу, відомих номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти, а також ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) дитини або недієздатної особи, в інтересах якої подається заява, місце її проживання чи перебування, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, якщо такі відомі; 3) обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). У разі неможливості надати докази, визначені пунктом 3 частини першої цієї статті, до заяви може бути додано клопотання про їх витребування.

Відповідно до ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Як встановлено судом, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 24 вересня 2011 року перебували у шлюбі, зареєстрованому Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що було видано Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_7 народилася дитина - ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2021 року, ухваленим у цивільній справі №205/9557/20, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Після розірвання шлюбу батьків дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишилася проживати разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , де також проживали батьки ОСОБА_2 - ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , які перебували у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.06.2022 року, ухваленим у цивільній справі №205/758/22, було визначено постійне місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю та надано дозвіл на реєстрацію місця проживання доньки разом з матір`ю без згоди батька.

Встановлено, що відповідно до наданої суду довідки від 09.01.2023 року № 622, заявник у даній справі ОСОБА_1 працює на посаді викладача кафедри адміністративного права, процесу та адміністративної діяльності факультету підготовки фахівців для підрозділів превентивної діяльності Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ.

ОСОБА_2 проходить службу на посаді старшого інспектора відділення кадрового забезпечення полку ПСПОП «Дніпро-1» ГУНП в Дніпропетровській області, що підтверджується матеріалами справи.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 27.09.2022 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 27.09.2022 року Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

У наданій суду заяві про видачу обмежувального припису ОСОБА_1 просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 строком на шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав та покладання на нього наступних обов`язків, а саме: заборонити ОСОБА_2 наближатись на відстань менше 500 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 наближатись на відстань менше 500 метрів до місця роботи (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонити ОСОБА_2 наближатись на відстань менше 500 метрів до місць частого відвідування постраждалою особою ОСОБА_1 за адресами: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 ; заборонити ОСОБА_2 наближатись на відстань менше 250 метрів до ОСОБА_1 , де б не перебувала остання; заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні розмови, переговори з постраждалою ОСОБА_1 та контактувати з нею через будь-які засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, крім направлення листів за адресою постійного проживання ОСОБА_1 через оператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта»; заборонити ОСОБА_2 переслідувати та розшукувати особисто або через третіх осіб ОСОБА_1 ; заборонити ОСОБА_2 спілкуватися з ОСОБА_1 , крім направлення листів за адресою постійного проживання ОСОБА_1 через оператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта».

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються дані правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 №2229-VIII, дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.

Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи; програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Статтею 2 цього Закону передбачено, що законодавство про запобігання та протидію домашньому насильству складається з Конституції України, міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, цього Закону та інших нормативно-правових актів щодо недопущення насильства.

Відповідно до ст. 3 даного Закону, предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (прожали) в сім`ї патронатного вихователя.

Положеннями ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 та п.1 ч.1 ст.26 Закону №2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.

Частинами 2, 3, 4 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про запобіганняю та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Як наголошує ч.2 ст.27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд має враховувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В обгрунтування вимог заяви про видачу обмежувального припису заявник ОСОБА_1 в заяві та в судовому засіданні разом з представником посилаються, зокрема, на вчинення ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 домашнього насильства як під час подружніх стосунків так і після їх розлучення, вказуючи на те, що під час перебування у шлюбі ОСОБА_2 записував та прослуховував її телефонні розмови, контролював її переписку у телефоні, постійно влаштовував скандали і ображав її, поводив з нею себе зухвало та агресивно, придушував за шию, в тому числі в присутності дитини. Зазначають, що після їх розлучення ОСОБА_2 продовжує постійно втручатися в особисте життя ОСОБА_1 , а саме намагається встановити контроль над її особистим життям, систематично ображає її та членів її родини словесно, шкодить її майну та майну членів її родини, постійно принижує та переслідує її та членів її родини, внаслідок чого вона та члени її родини неодноразово зверталися до органів Національної поліції та вона змушена звернутися до суду із даною заявою про видачу обмежувального припису, оскільки інші заходи впливу (заяви до поліції, скарги за місцем служби) його не зупиняють.

У заяві та в судовому засіданні заявник ОСОБА_1 вказує про те, що її родиною є - її донька ОСОБА_3 , дідусь дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є батьком ОСОБА_2 , і непрацездатні батьки ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , і наводить перелік фактів домашнього насильства з боку ОСОБА_2 , які за її твердженням, вчиняються ним відносно неї та членів її родини, і виражаються в умисному систематичному вчиненні ним психологічного насильства щодо неї, як колишнього подружжя, та вчинення ОСОБА_2 психологічного насильства щодо інших осіб, з якими він перебуває та перебував у сімейних або близьких відносинах, а саме щодо їх спільної доньки ОСОБА_3 , бабусі ОСОБА_5 , дідуся ОСОБА_6 та батька ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності та значного погіршення якості життя у неї та вказаних нею осіб, які є членами її сім`ї, її родичами і особами, з якими вона перебуває у близьких відносинах.

На підтвердження своїх доводів заявник ОСОБА_1 додала до заяви: відеозапис телефонної розмови з ОСОБА_2 , фотокартки пошкодженої розподільчої коробки та перерізаних електродротів та скрін телефонного повідомлення ОСОБА_4 ; відеозаписи скріншоти переписки з ОСОБА_2 по вайберу, відео з соціальних мереж; листи-звернення до органів поліції; відео з записами з камер відеоспостереження; скріншоти переписки з ОСОБА_5 та скріншотами про відключення елеткроенергії з охоронної системи будинку; скан-копію з сайту Інстаграмм; Витяги про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань; відеозапис з переслідуванням (за твердженням заявниці) та дій ОСОБА_2 ; сканкопії фотокарток; скрін-повідомлення ОСОБА_2 з Вайбера; відеозапис телефонної розмови дитини з батьком; копію Розпорядження № 260-р від 27.09.2021 року; відео і фото подій та скріни переписок; відеоповідомлення у Телеграмм.

Як зазначили в письмових запереченнях та в судовому засіданні ОСОБА_2 з представником, вони вважають заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, в якій вона просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 строком на шість місяців та визначити тимчасові обмеження його прав та покладання на нього певних обов`язків, такою, що не підлягає задоволенню з посиланням на те, що ОСОБА_2 ніколи не скоював відносно заявниці ні домашнього ні психологічного ні будь-якого насильства у розумінні приписів Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Вказали про те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 станом на даний час наявний спір щодо спілкування батька з їх спільною дитиною ОСОБА_3 . Після розірвання відносин ОСОБА_1 залишилась жити в будинку за адресою АДРЕСА_1 з дитиною та батьком і матір`ю ОСОБА_2 . На даний час між батьками ОСОБА_2 шлюбні відносини припинені, його мати виїхала з будинку і наразі у зазначеному будинку проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та спільна донька заявниці та ОСОБА_2 . ОСОБА_1 , починаючи з 2021 року, почала чинити перешкоди у праві спілкування ОСОБА_2 з дитиною, тому ОСОБА_2 був вимушений звернутись до Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради за ради того, щоб органами опіки та піклування було вирішено даний спір. 27.09.2021 року головою Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради було винесено Розпорядження № 260-р «Про право на участь у вихованні дитини», а саме визначено години для участі у вихованні та спілкуванні батьку дитини ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кожен понеділок та середу з 16 год. 45 хв. до 20 год. 00 хв. та друга і четверта неділя місяця з 09 год. 00 хв. до 19 год. 30 хв. Відповідно до Розпорядження № 172-р від 10.11.2022 року «Про право на участь у вихованні дитини» визначено години для участі у вихованні та спілкуванні батьку дитини ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 : кожен понеділок та середу з 16 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; у період літніх канікул та дистанційного навчання: у першу і третю неділю місяця з 10 год. 00 хв. неділі до 08 год. 00 хв. понеділка; після закінчення дистанційного навчання: перша та третя неділя місяця з 08 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., а у разі зміни комендантської години - за одну годину до її закінчення. Станом на даний час зі сторони ОСОБА_1 продовжується порушення та невиконання Розпорядження голови Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, ОСОБА_1 не відповідає на телефонні дзвінки та не відповідає на смс-повідомлення від ОСОБА_2 , видаляє чати з їх попередніми смс-листуваннями у мобільних додатках задля майбутнього недоведення ОСОБА_2 її порушення щодо ненадання можливості спілкування батька з дитиною, а також викликає поліцію на приїзди ОСОБА_2 у встановлені години для участі у вихованні та спілкування батька з дитиною з метою невиконання розпорядження голови Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради та ненадання дитині бачитись та спілкуватись з батьком. Таким чином, протягом 2022 року ОСОБА_2 був позбавлений права на спілкування зі своєю донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказують на те, що скоєння ОСОБА_2 вказаних в заяві ОСОБА_1 фактів домашнього насильства не підтверджено ніякими доказами, єдиним конфліктом між ОСОБА_2 та його колишньою дружиною є те, що вже рік батько не бачився зі своєю донькою тому, що колишня дружина не надає йому даної можливості. ОСОБА_2 вважає, що метою подання ОСОБА_1 даної заяви до суду є ні чим іншим як мета обмеження його права на спілкування з дитиною, знайти виправдання своїх дій щодо порушення графіку спілкування з дитиною. Також вказує на те, що відповідно до сталої судової практики, наявність між батьками спору про визначення місця проживання дітей та порядку участі у їх вихованні не може розцінюватись як насильство в сім`ї.

Як зазначила ОСОБА_1 в заяві про видачу обмежувального припису та разом зі своїм представником в судовому засіданні, після розлучення десь у другій половині травня 2021 року ОСОБА_2 зателефонував ОСОБА_1 на її номер телефону НОМЕР_3 через вайбер зі свого номеру телефону НОМЕР_4 і у ході розмови ОСОБА_2 став грубити і навіть після попередження з її боку про неприпустимість грубощів та те, що вона фіксує записом розмову, не зупинився, а з використанням нецензурної лайки продовжував її принижувати. Вказує на те, що такі висловлювання в її бік колишній чоловік дозволяв собі неодноразово і раніше - під час спільного проживання, оскільки завжди вважав, що вона не має права взагалі бути у курсі його справ, при цьому вважав, що усі обов`язки по догляду за дитиною лежать тільки на ній і що її обов`язком є звітувати йому про все, що його може зацікавити, намагався нав`язати свій постійний контроль за виконанням нею даних «обов`язків».

На підтвердження зазначеного заявником надано суду відеозапис даної телефонної розмови. (додаток 1).

Як зазначили в судовому засіданні ОСОБА_2 з представником, ОСОБА_1 постійно провокує ОСОБА_2 на конфлікт, оскільки не бажає надавати йому можливість бачитись з донькою і хоче, щоб він залишив бажання боротись можливість спілкування з дитиною.

Також, на підтвердження доводів заяви ОСОБА_1 вказує про те, що 19.04.2021 р. близько 22:00 години ОСОБА_2 подзвонив зі свого номеру телефону на номер телефону НОМЕР_5 , який належить його бабусі ОСОБА_5 , та повідомив їй, що знаходиться у під`їзді її будинку за адресою: АДРЕСА_4 і раптово став вимагати від неї негайного повернення обігрівача, який він колись їй надав. Після того як ОСОБА_5 попросила його дати змогу користуватися обігрівачем ще одну ніч, оскільки не мала чим замінити його, ОСОБА_2 став агресивним та почав лаятися нецензурними висловами на адресу ОСОБА_5 , а потім запитав її чи є у неї поки світло. Після ще декількох нецензурних висловів з боку ОСОБА_2 вона помітила, що світло в її помешканні відключилося. В силу поважного віку ОСОБА_5 відразу не придала цьому значення і сказала онукові, що у неї тільки що пропало світло, але він перервав розмову та поклав слухавку. Перевіривши електричний автомат у своїй квартирі, ОСОБА_5 вийшла до приміщення загального користування, де знаходився другий автомат, і побачила пошкоджену металеву розподільчу коробку та перерізані в ній електродроти. ОСОБА_5 відразу зателефонувала до онука, але він не брав слухавку, після чого вона також написала йому смс-повідомлення з питанням навіщо він це наробив, але відповіді також не отримала, після чого вона зателефонувала на лінію «102» та повідомила про подію, а згодом, через декілька днів написала скаргу до Національної поліції. Пошкоджене майно та світло відновили електрики майже через добу, яку ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , практично лежачий хворий, вимушені були провести у квартирі без світла та достатнього опалення.

На підтвердження вказаних доводів заявником ОСОБА_1 надано суду відзняті ОСОБА_5 фотографії пошкодженої розподільчої коробки та перерізаних електродротів та скрін телефонного повідомлення ОСОБА_4 щодо цієї події (додатки 2,3,4).

Разом з цим, суд вважає, що вищезазначені події щодо пошкодження розподільчої коробки та перерізаних електродротів стосуються ОСОБА_5 , а не заявника у справі ОСОБА_1 , оскільки відповідно до вимог ЦПК України та сталої судової практики предметом доказування у справах про видачу обмежувального припису є вчинення по відношенню саме до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Крім того, заявником не надано будь-яких доказів того, що зазначені пошкодження відбулись в наслідок дій ОСОБА_2 .

Крім того, заявник в заяві та в судовому засіданні зазначає про те, що 09.06.2021 року біля 12 години 25 хвилин ОСОБА_2 прибув до приватного домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , де став погрожувати розправою його батьку ОСОБА_4 , виражатися нецензурною лайкою і обзивати ОСОБА_4 , казати, що він його провчить, після чого наніс удар ногою по воротах домоволодіння та пішов геть.

На підтвердження вказаних доводів заявником ОСОБА_1 надано суду відеозапис, який було проглянуто в судовому засіданні (додаток 5).

Разом з цим, суд вважає, що вищезазначені події підтверджують наявність конфлікту між батьком ОСОБА_4 із сином ОСОБА_2 та не стосуються особисто заявника ОСОБА_1 , оскільки відповідно до вимог ЦПК України та сталої судової практики предметом доказування у справах про видачу обмежувального припису є вчинення по відношенню саме до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Крім того, вбачається, що ОСОБА_2 у цей день було викликано працівників поліції в зв`язку з тим, що батько не надав йому можливості побачитись із донькою.

Як також зазначає заявник ОСОБА_1 , після початку опалювального сезону, десь у кінці грудня 2021 року ОСОБА_2 став погрожувати їй, що у них багато світла, після чого прибули працівники ДТЕК і здійснили перевірку приладу обліку. Під час перевірки приладу обліку працівниками ДТЕК ОСОБА_2 знаходився поруч та фільмував цю подію за допомогою власного мобільного телефону. Після цього, 16.01.2022 року ОСОБА_2 переслав їй зняте ним відео і сказав, що тепер його дивиться все місто, а також побачать всі її знайомі і колеги, при цьому назвав її тупою та такою, що не знаю, що таке домашнє насильство. Згодом відео, яке їй прислав ОСОБА_2 , таки було викладене у соціальних мережах з коментарем, що за адресою АДРЕСА_1 живуть крадії.

На підтвердження вказаних доводів заявником ОСОБА_1 надано суду скріншоти переписки з ОСОБА_2 по Вайбер, а також відео з соціальних мереж (додатки 6,7,8).

Разом з цим, суду не надано доказів того, що саме ОСОБА_2 причетний до виклику працівників ДТЕК для здійснення перевірки приладу обліку за вказаних заявником обставин та не надано ніяких доказів того, що ОСОБА_2 було розміщене в соціальних мережах будь-яке відео, зняте під час вказаної перевірки. Наданий скрін з переписки не підтверджує, що саме ОСОБА_2 має до цього відношення. Як зазначали в судовому засіданні ОСОБА_2 з представником, в той день ОСОБА_2 приїхав для того, щоб побачитися з донькою, і побачив, що працівниками ДТЕК проводиться вказана перевірка.

Заявник також на підтвердження своїх вимог зазначає, що з кінця грудня 2021 року ОСОБА_2 почав в будь-який час доби відключати автомати електроживлення в будинку за адресою АДРЕСА_1 , де вона проживає, і завдавати психологічного тиску на неї та членів її родини, фактично знущаючись над ними таким чином. Під час раптового зникнення світла в темний час доби вона неодноразово була вимушена заспокоювати дитину або повторно вкладати її спати. Донька в силу свого віку не розуміла навіщо ОСОБА_2 вимикає світло в будинку, а тому була сильно налякана через таку його поведінку. Приблизно 30.12.2021 року біля 21 години ОСОБА_2 відключав живлення електроструму у їх будинку по АДРЕСА_1 і прийшлося виходити на вулицю, щоб ввімкнути світло, при цьому, дитина нервувала і потім не могла спокійно заснути декілька годин.

В обгрунтування своїх вимог ОСОБА_1 також вказує про те, що 04.01.2022 року біля 19 години ОСОБА_2 відключив живлення електроструму приватного домоволодіння по АДРЕСА_1 , порушивши їх з дитиною спокій та змусивши виходити на вулицю в темний час доби, щоб ввімкнути світло. 06.01.2022 року біля 18 години ОСОБА_2 знову відключив живлення електроструму приватного домоволодіння по АДРЕСА_1 , порушивши їх з дитиною спокій.

08.01.2022 р. вона - ОСОБА_1 , донька ОСОБА_3 та її дідусь ОСОБА_4 знаходилися за адресою мешкання по АДРЕСА_1 . Десь о 20-37 годин з камер відеоспостереження вони побачили, що напроти їх будинку у темряві стоїть автомобіль Фіат Пунто, д.з. НОМЕР_6 , яким користується ОСОБА_2 . ОСОБА_4 вийшов на вулицю, підійшовши до автомобіля, запитав у ОСОБА_2 , який був у автомобілі разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_9 , на кого вони тут чекають. Після чого ОСОБА_2 на своєму автомобілі під`їхав впритул до воріт їх помешкання та почав зі своєю співмешканкою знімати ОСОБА_4 на телефон. Вони поводилися зухвало, стали звинувачувати ОСОБА_4 у тому, що він прописав ОСОБА_1 і вимагати від нього негайної відповіді на їх претензії, співмешканка ОСОБА_2 заявила, що у них все добре, а у них мабуть ні, а ОСОБА_2 заявив, що знаходиться біля їх будинку, тому що він до неї не додзвонився і що вона обманювала його, що перебуває не вдома. Вона відразу попросила ОСОБА_4 зайти у двір та закрила хвіртку. Згодом того ж дня, десь о 21-30 годин ОСОБА_2 знову відключив автомат живлення електроенергії у їх будинку. 10.01.2022 року біля 22 години ОСОБА_2 знову відключив живлення електроструму приватного домоволодіння по АДРЕСА_1 , порушивши їх з дитиною спокій.

На підтвердження вказаних доводів заявником ОСОБА_1 надано відео даної події, переглянуте судом (додаток 9).

Разом з цим, вбачається, що заявником не надано доказів того, що саме ОСОБА_2 здійснював при вказаних нею вище обставинах відключення живлення електроструму у будинку по АДРЕСА_1 . Крім того, як зазначає ОСОБА_2 , він спілкується з другом, який є сусідом ОСОБА_1 , приїздить до нього у гості, тому перебування автомобіля під керуванням ОСОБА_2 біля будинку, в якому живе ОСОБА_1 , вочевидь не може свідчити про здійснення над нею психологічного або домашнього насильства з боку ОСОБА_2 . Крім того, суд вважає, що вищезазначені події підтверджують наявність конфлікту між батьком ОСОБА_4 із сином ОСОБА_2 та не стосуються лише заявника ОСОБА_1 .

Також, ОСОБА_1 в обгрунтування своїх вимог зазначає, що 15.01.2022 року біля 15 години вона, донька ОСОБА_3 і її дідусь ОСОБА_4 на власному автомобілі Хендай Кона, д.з. НОМЕР_7 , приїхали за адресою АДРЕСА_4 . Залишивши автомобіль біля під`їзду вказаного будинку, вони разом піднялися до помешкання, де проживають прабабуся ОСОБА_5 та прадідусь ОСОБА_6 , щоб відзначити день народження останнього. Під час спілкування з рідними на її телефон НОМЕР_3 зателефонував ОСОБА_2 зі свого телефону НОМЕР_4 та став в ультимативній формі вимагати від неї звіту де вона знаходиться та що робить. Вона відповіла йому, що знаходиться з донькою на дні народжені у його дідуся ОСОБА_6 , але її колишній чоловік сказав, що він це знає, оскільки стежить за кожним її кроком. Після чого ОСОБА_2 спитав скільки вона ще буде там знаходитися, на що вона відповіла йому, що не знає, на що він став казати, що чого вона повезла дитину без його дозволу та став погрожувати, що вони можуть не доїхати додому та виражатися нецензурною лайкою в її - заявниці бік, на що вона поклала слухавку. З вікна вона побачила біля під`їзду автівку Фіат Пунто, д.з. НОМЕР_8 , якою користується ОСОБА_2 . Потім, десь о 18 годині вона разом з донькою ОСОБА_3 та її дідусем ОСОБА_4 вирішили їхати додому, зібрались та вийшли до автомобіля Хендай Кона, д.з. НОМЕР_7 , ОСОБА_4 сів за кермо, а вона з донькою сіли позаду. Коли ОСОБА_4 завів автомобіль, то почув сигнал спрацювання датчику повітря в колесах, по значеннях показів він побачив, що значно впав тиск у шинах. Оглянувши колеса автомобіля, вони виявили, що вони спущені і проїхали близько 300 метрів до найближчого шиномонтажу, щоб підкачати колеса. Приїхавши до зазначеного сервісу, монтер зняв спочатку переднє праве колесо та при перевірці побачив, що в ньому знаходиться біля восьми бокових проколів шилом, на задньому правому колесі він знайшов шість бокових проколів, на що монтер сказав, що ці пошкодження зроблені хворою людиною. Всі члени родини були вражені тим що сталося, зрозумівши що погрози її колишнього чоловіка є реальними, а його поведінка стала небезпечною. Донька ОСОБА_3 також дуже переймалася цією подією і була засмучена, її дідусь ОСОБА_4 зателефонував на лінію «102» і повідомив про подію. Прибувши тож вечора десь біля 20-50 після проведеного ремонту шин додому за адресою АДРЕСА_1 , при відкриванні воріт вони виявили відсутність світла у їх помешканні, виявилося, що був відключений автомат живлення.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_1 надала докази пошкоджень шин автомобіля, записані на відео і фото, а також відеозапис події, оглянуті судом. (додаток 10-15, 16).

Разом з цим, суду не надано належних та допустимих доказів того, що саме ОСОБА_2 пошкодив шини автомобіля при вищезазначених ОСОБА_1 обставинах, не надано доказів наявності погроз з боку ОСОБА_2 .. Доданий заявником відеозапис про відсутність в будинку світла, зазначений як додаток 16, не стосується ОСОБА_2 і не підтверджує вчинення ним психологічного або домашнього насильства відносно ОСОБА_1 .

Також, ОСОБА_1 в обгрунтування вимог своєї заяви зазначає, що 19.01.2022 року вона також звернулася телефоном до поліції з приводу того, що ОСОБА_2 15.01.2022 року пошкодив колеса на її автомобілі та інших фактів домашнього насильства з його боку, але коли про це взнав ОСОБА_2 , то зухвало повідомив її по телефону, що вони всі шизофреники та йому ніхто нічого не зробить, тому що в його підрозділі всі недолугі, а він самий розумний і проводити перевірку буде він сам, як працівник кадрового підрозділу поліції.

На підтвердження своїх зазначених доводів ОСОБА_1 надано суду копію її звернення до органів поліції з приводу незаконних дій ОСОБА_2 та копію листа-відповіді ГУ НП в Дніпропетровській області від 30.08.2021 року №1/2-80/103/04-2-021, які на думку суду не є належними доказами вчинення ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 домашнього насильства. (додатки 17, 18).

Також, заявник ОСОБА_1 на підтвердження вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства вказує на те, що 21.01.2022 року з метою забезпечення своєї безпеки від дій ОСОБА_2 вони були вимушені поставити охоронну сигналізацію на приватний будинок по АДРЕСА_1 , та оновити систему відеоспостереження. 29.01.2022 року, залишивши прабабусю ОСОБА_5 та прадідуся ОСОБА_6 проживати тимчасово у своєму помешканні за адресою АДРЕСА_1 , вона спільно з донькою ОСОБА_3 виїхала з метою оздоровлення до санаторію у м. Кремінці, попередньо письмово попередивши колишнього чоловіка. Після чого, коли вона була в дорозі, ОСОБА_2 подзвонив на її телефон і став погрожувати, сказавши що вона пожалкує ще про це. Знаючи, що вона та донька знаходяться у відпустці по оздоровленню дитини, ОСОБА_2 почав знущатися над ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які тимчасово залишилися проживати в їх будинку. Так, після її з донькою від`їзду, 29.01.2022 року біля 11-19 годин ОСОБА_2 , прибувши на автомобілі марки Фіат Пунто, д.з. НОМЕР_6 , відключив автомат живлення будинку АДРЕСА_1 , тим самим завдавши психологічних страждань своїй бабусі ОСОБА_5 та своєму дідусю ОСОБА_6 , які в цей час перебували у вказаному будинку. 29.01.2022 р. біля 20-19 годин ОСОБА_2 , прибувши на автомобілі марки Фіат Пунто, д.з. НОМЕР_8 , знову відключив автомат живлення будинку АДРЕСА_1 , завдавши психологічних страждань своїй бабусі ОСОБА_5 та своєму дідусю ОСОБА_6 , які в цей час перебували у вказаному будинку. 29.01.2022 р. біля 20-32 годин ОСОБА_2 , прибувши на автомобілі марки Фіат Пунто, д.з. НОМЕР_8 , втретє за день відключив автомат живлення будинку АДРЕСА_1 , завдавши психологічних страждань своїй бабусі ОСОБА_5 та своєму дідусю ОСОБА_6 , які в цей час перебували у вказаному будинку.

05.02.2022 р. біля 22-23 ОСОБА_2 , прибувши на автомобілі марки Фіат Пунто, д.з. НОМЕР_8 , залишив автомобіль неподалік біля багатоповерхових будинків, підійшов до воріт домоволодіння по АДРЕСА_1 , де зірвав дві камери відеоспостереження, які знаходилися під навісом над воротами, потім залив клеючою речовиною замочну скважину хвіртки, перейшов вулицю і на електроопорі відключив автомат живлення їх будинку, заливши його також клеючою речовиною, завдавши психологічних страждань своїй бабусі ОСОБА_5 та своєму дідусю ОСОБА_6 , які в цей час перебували у будинку. Після цих дій ОСОБА_5 зателефонувала на лінію «102» та повідомила про подію, а прибувший наряд поліції зафіксував вказані факти.

06.02.2022 року біля 02-12 годин ОСОБА_2 , прибувши на автомобілі марки Фіат Пунто, д.з. НОМЕР_8 , відключив автомат живлення будинку АДРЕСА_1 , завдавши психологічних страждань своїй бабусі ОСОБА_5 та своєму дідусю ОСОБА_6 , які в цей час перебували у вказаному будинку. Після чого бабусею ОСОБА_5 було здійснено повідомлення про вказану подію на лінію «102».

07.02.2022 року біля 18-33 годин ОСОБА_2 , прибувши на автомобілі марки Фіат Пунто, д.з. НОМЕР_8 , відключив автомат живлення будинку АДРЕСА_1 , тим самим завдавши психологічних страждань своїй бабусі ОСОБА_5 та своєму дідусю ОСОБА_6 , які в цей час перебували у вказаному будинку.

07.02.2022 р. біля 21-37 годин ОСОБА_2 , прибувши на автомобілі марки Фіат Пунто, д.з. НОМЕР_8 , відключив автомат живлення будинку АДРЕСА_1 , тим самим завдавши психологічних страждань своїй бабусі ОСОБА_5 та своєму дідусю ОСОБА_6 , які в цей час перебували у вказаному будинку.

09.02.2022 р. біля 23-35 годин ОСОБА_2 , прибувши на автомобілі марки Фіат Пунто д.з., НОМЕР_8 , відключив автомат живлення будинку АДРЕСА_1 , тим самим завдавши психологічних страждань своїй бабусі ОСОБА_5 та своєму дідусю ОСОБА_6 , які в цей час перебували у вказаному будинку.

Враховуючи похилий вік, а також погіршення психоемоційного та фізичного стану, викликані знущаннями її онука ОСОБА_2 , ОСОБА_5 вже не могла виходити на вулицю, а тому електропостачання у будинку було ввімкнено тільки наступної доби 10.02.2022 року об 11 годині ранку електриком, який прибув на виклик ОСОБА_4 .

Заявник зазначає, що таким чином, на протязі з 29 січня 2022 року по 09 лютого 2022 року у вказані періоди часу ОСОБА_2 завдавав фізичних та психологічних страждань членам її родини, багаторазово вимикаючи електропостачання до будинку АДРЕСА_1 . При цьому його бабуся ОСОБА_5 була вимушена по декілька разів виходити посеред ночі на вулицю у мінусову температуру та вмикати електропостачання до будинку, оскільки з відключенням енергопостачання відключалося і опалення, а дідусь ОСОБА_6 , який майже не пересувався на той час без сторонньої допомоги, вимушений був залишатися один в будинку у повній темряві. Після їх з донькою повернення до постійного місця проживання 22.02.2022 року біля 23-48 години ОСОБА_2 знову відключив живлення електроструму будинку по АДРЕСА_1 , порушуючи їх з дитиною спокій. 24.02.2022 року біля 00-09 години ОСОБА_2 знову відключив живлення електроструму будинку по АДРЕСА_1 , порушуючи їх з дитиною спокій.

На підтвердження вищевказаних обставин заявником ОСОБА_1 надано суду записи з камер відеоспостереження, скріншоти переписки з ОСОБА_5 та скріншотами про відключення електроенергії з охоронної системи будинку, які були оглянуті судом. (додатки 19-51).

Разом з тим, суд вважає, що вищезазначені події стосуються ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а не особисто заявника у справі ОСОБА_1 , оскільки відповідно до вимог ЦПК України та сталої судової практики предметом доказування у справах про видачу обмежувального припису є вчинення по відношенню саме до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Крім того, заявником ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів того, що саме ОСОБА_2 було зірвано камери відеоспостереження за адресою АДРЕСА_1 , було залито клеючою речовиною замочну скважину хвіртки та автомат живлення електропостачання у вказаному будинку, а також було здійснено неодноразове відключення автомат живлення електропостачання.

ОСОБА_1 в заяві та в судовому засіданні на підтвердження своїх вимог також зазначає, що через деякий час, коли вона вимушено звернулася до ОСОБА_2 з приводу реєстрації місця проживання їх доньки за адресою її фактичного проживання, ОСОБА_2 відмовив їй, не вказавши ніяких причин, внаслідок чого вона змушена була звернутися до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з відповідним позовом, що викликало у ОСОБА_2 негативну реакцію, і він продовжив робити неможливим нормальне життя її та її родини, а саме став знову розпитувати її колег про її присутність чи відсутність на роботі, коли вона зайшла до університету та коли знаходилася на лікарняному, розповсюджувати про неї плітки. Надавав колезі по роботі ОСОБА_12 записи телефонних розмов та розповідав йому яка вона падка жінка та те, що вона спить з ким попало і де попало, що продовжувалось фактично до червня 2022 року. 07.06.2022 року біля 19-30 годин під час несення служби у добовому наряді на КПП №2 ДДУВС, що знаходиться у АДРЕСА_2 , вона вийшла на АДРЕСА_5 по воду та побачила автомобіль ОСОБА_2 марки Фіат Пунто, д.з. НОМЕР_8 , після чого ОСОБА_2 вибіг з автомобіля та почав її знімати на мобільний телефон, кажучи, що ось я тебе і впіймав, при цьому на пасажирському місці автомобіля знаходилася його співмешканка ОСОБА_9 , яка також вела запис на свій телефон. Вона забрала воду та пішла до приміщення КПП, а вже на слідуючий день їй подзвонили курсанти та повідомили, що в інстаграм на сайті їх університету з`явилася негативна інформація відносно неї начеб-то від імені ІНФОРМАЦІЯ_9, який звертається як небайдужий громадянин до керівництва університету і просить звернути увагу та пояснити чому викладач кафедри адміністративного права старший лейтенант поліції ОСОБА_1 , знаходячись 07.06.2022 року в добовому наряді КПП 2, самовільно залишила територію несення служби та поїхала за місцем своєї реєстрації АДРЕСА_1 , де перебувала до 20:30 години, та інші неправдиві відомості про неї. В наслідок цього вона, будучи впевненою в тому, що це міг зробити тільки її колишній чоловік ОСОБА_2 , враховуючи його поведінку, була змушена звернутися до правоохоронців для захисту своїх прав і, як наслідок, 22.07.2022 року відділенням поліції №5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП у Дніпропетровській області були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочате розслідування за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 182 КК України, по кримінальному провадженню №0000451, по якому вона визнана потерпілою.

На підтвердження зазначеного ОСОБА_1 надала суду скан-копію посту з сайту Інстаграм та Витяг про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (додаток 52, 53).

Разом з цим, заявником ОСОБА_1 не надано доказів того, що саме ОСОБА_2 розмістив в інстаграм на сайті їх університету відносно неї негативну інформацію за вказаних нею обставин і факт звернення з цього приводу заявниці до правоохоронних органів не є належним доказом цього за відсутності результатів проведення досудового розслідування у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Крім того, в обгрунтування вимог заяви щодо необхідності видання обмежувального припису ОСОБА_1 в заяві та в судовому засіданні також вказує на те, що 17.06.2022 року біля 10 ранку ОСОБА_4 вийшов з будинку по АДРЕСА_1 , щоб винести сміття на вулицю і побачив напроти їх будинку автомобіль Фіат Пунто, д.з. НОМЕР_8 , під керуванням ОСОБА_2 . Коли ОСОБА_4 відніс сміття та зайшов до дому, він передивився записи з камер спостереження і побачив, що автомобіль ОСОБА_2 перемістився за кіоск, котрий розташований напроти двору, та знаходився там. Щоб уникнути будь-яких провокацій з боку ОСОБА_2 , оскільки у цей день у нього був день народження, ОСОБА_4 передзвонив командиру ОСОБА_2 - керівнику полку Дніпро-1 полковнику поліції ОСОБА_13 , який повідомив про те, що ОСОБА_2 на службі не знаходиться (це був робочий день - п`ятниця), після чого ОСОБА_4 повідомив про переслідування на лінію «102», після чого через 30-40 хвилин автомобіль під керуванням ОСОБА_2 поїхав.

Також вказує на те, що 05.07.2022 р. біля 18 години ОСОБА_4 пішов на вулицю поливати газонну траву біля будинку АДРЕСА_1 та побачив автомобіль Фіат Пунто, д.з. НОМЕР_8 , який на низькій швидкості їхав по вулиці, після цього ОСОБА_4 продовжив роботу, але через десь 15 хвилин знов побачив вказаний автомобіль, який рухався по вулиці на мінімальній швидкості у тому ж напрямку, рухаючись вочевидь по колу. Після цього, ОСОБА_4 зайшов до подвір`я щоб не наражати себе на небезпеку. 25.07.2022 року біля 18-15 годин ОСОБА_4 поїхав на автомобілі Хендай Кона, д.з. НОМЕР_7 , купити піцу, припаркувавши автомобіль біля закладу «Піцца Дей», що розташований по АДРЕСА_6 , зайшов всередину та, замовивши піцу, став чекати. Через декілька хвилин він помітив як напроти закладу, де він знаходився, припаркувався автомобіль Фіат Пунто, д.з. НОМЕР_8 , під керуванням ОСОБА_2 , з якого ніхто не виходив. Після 15-20 хвилин очікування ОСОБА_4 забрав піцу та вийшов на вулицю, автомобіль ОСОБА_2 продовжував стояти. Коли ОСОБА_4 сів у свій автомобіль і від`їхав, то побачив як за ним також рухається вказаний автомобіль ОСОБА_2 . Приїхавши за адресою проживання, тобто на АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 на власному автомобілі зупинився біля воріт, автомобіль ОСОБА_2 також під`їхав та зупинився. ОСОБА_4 підійшов до автомобіля Фіат Пунто і побачив свого сина за кермом та його співмешканку ОСОБА_9 , яка сиділа поруч на пасажирському сидінні. ОСОБА_4 запитав, що вони хотіли і чому вони їздять за ним по місту, але ті, сидячи в автомобілі, усміхалися і нічого не відповідали. ОСОБА_4 спробував виїхати назад, але автомобіль ОСОБА_2 не від`їжджав, перегородивши йому шлях, тоді ОСОБА_4 знову запитав, що вони хотіли, але ніякої відповіді не отримав. Після цього ОСОБА_4 зайшов до подвір`я свого приватного будинку та розповів їй про цю подію. Згодом після цього хвилин через 20 до неї зателефонував працівник патрульної поліції та повідомив, що їх викликав ОСОБА_2 і що вона начебто не дає йому бачитися із дитиною. Вона запросила цього працівника поліції додому, де він поговорив з донькою ОСОБА_3 і пересвідчився у зворотному. Після того, як працівник поліції пересвідчився у тому, що дитина не хоче виходити до батька, вона пояснила працівнику поліції, що неодноразово пропонувала ОСОБА_2 зайти в будинок, щоб поспілкуватися і налагодити контакт з дитиною, однак ОСОБА_2 завжди відповідав, що його та його дружину це не влаштовує і заходити до будинку він не бажає, а вона повинна «предоставить» йому дитину. Після чого працівник поліції порекомендував їй звернутися з письмовою заявою про домашнє насильство, а сам пообіцяв провести профілактичну бесіду з ОСОБА_2 .

На підтвердження зазначених доводів ОСОБА_1 надала суду відеозапис переслідування та дій ОСОБА_2 (додаток 54,55,56,57,58)

Разом з тим, суд вважає, що вищезазначені доводи щодо переслідування, за твердженням заявниці, стосуються ОСОБА_4 , а не особисто заявника у справі ОСОБА_1 , оскільки відповідно до вимог ЦПК України та сталої судової практики предметом доказування у справах про видачу обмежувального припису є вчинення по відношенню саме до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Крім того, вбачається, що 25.07.2022 це був понеділок, а саме день, який був визначений Розпорядженням Адміністрації Шевченківської міської ради № 172-р від 10.11.2022 року в період з 16 год. 45 хв. до 20 годин для участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дитиною. За твердженням ОСОБА_2 з представником, ОСОБА_2 приїхав у вказаний визначений Розпорядженням день побачитися з дитиною, в чому йому не було надано можливості, що підтверджується і змістом заяви ОСОБА_1 . Крім того, як зазначає ОСОБА_2 , його шлях на роботу та в гості до друга проходить повз будинку, де живе ОСОБА_1 , що не спростовано, тому ці доводи не можуть бути належним підтвердженням необхідності видання відносно нього обмежувального припису.

Також ОСОБА_1 на підтвердження видання обмежувального припису відносно ОСОБА_2 в заяві та в судовому засіданні посилається на те, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_11, тобто на її день народження, зненацька біля 10 години зателефонував їй зі свого телефону НОМЕР_4 . При цьому вона, спитавши доньку ОСОБА_3 чи буде вона спілкуватися з батьком, отримала відмову і не стала брати слухавку, оскільки, враховуючи дії її колишнього чоловіка, вона намагалась з ним взагалі ніяк не спілкуватися, щоб не отримувати від нього погрози, приниження і не наражати себе на небезпеку. А вже о 10:24 годин, вкотре переслідуючи мету знущання над нею та донькою, у її день народження, на номер телефону НОМЕР_9 , що належить ОСОБА_4 , прийшло повідомлення на вайбер від незнайомого номеру НОМЕР_10 , відкривши яке він побачив її фото у рамочці з чорною стрічкою та написом: «помним, любим, скорбим». Такими діями ОСОБА_2 призвів до пригніченого психоемоційного стану дитини та її у святковий день.

На підтвердження вказаних доводів ОСОБА_1 надано суду сканкопію своєї фотокартки (додаток 59).

У судовому засіданні ОСОБА_2 з представником заперечували надіслання ОСОБА_2 фото у рамочці з чорною стрічкою та написом на будь-який телефон. Вбачається, що доказів того, що саме ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_11 було направлено таке фото з написом на телефон ОСОБА_4 суду не надано.

Як вказує також ОСОБА_1 в заяві та в судовому засіданні, 10.08.2022 року вона написала скаргу за місцем роботи ОСОБА_2 до ГУНП України в Дніпропетровській області для проведення службової перевірки відносно нього як працівника поліції, за викладеними нею у скарзі фактами сімейного насильства, після чого в той же день ввечері десь близько 21-30 годин ОСОБА_2 шляхом відкриття хвіртки проник до приватного подвір`я за адресою: АДРЕСА_3 , пошкодив вікно приватного будинку за вказаною адресою і застосував невідомий димовий пристрій, що спричинило задимленість всередині приміщення та на подвір`ї, внаслідок чого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які знаходилися у будинку, отримали сильний шок та були на деякий час дезорієнтовані. Після чого бабуся ОСОБА_5 , прийшовши до тями після того, як вона почула шум розбитого вікна та побачила дим, вибігла на вулицю та побачила як від двору від`їжджає автомобіль Фіат Пунто, д.з. НОМЕР_8 , яким користується її онук ОСОБА_2 . За фактом нападу ОСОБА_5 було повідомлено на лінію «102» та викликано працівників поліції на місце події, котрі по прибуттю зафіксували даний факт, а згодом за даним фактом були внесені відомості і до Єдиного реєстру досудових розслідувань по двом кримінальним провадженням №0000396 та №0000203. Також про дану подію вона - ОСОБА_1 невідкладно поінформувала безпосереднього керівника підрозділу, в якому служить ОСОБА_2 , а вже на наступний ранок, тобто 11.08.2022 року о 8 годині ранку він написав їй повідомлення, де запитував, прикидаючись начебто нічого не сталося, чого вона не беру від нього слухавки та як почувається донька ОСОБА_3 , вдаючи піклування за дитиною.

На підтвердження вказаних доводів ОСОБА_1 надала суду скрін- повідомлення ОСОБА_2 з вайбера та Витяги про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (додаток 60,61, 62).

ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував свою причетність до події, яка вказана заявником. Суд вважає, що заявником ОСОБА_1 не надано доказів того, що 10.08.2022 року саме він проникнув до приватного подвір`я за адресою: АДРЕСА_3 , пошкодив вікно приватного будинку і застосував невідомий димовий пристрій, що спричинило задимленість всередині приміщення та на подвір`ї. Крім того, зазначені доводи щодо переслідування стосуються ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а не особисто заявника у даній справі ОСОБА_1 , оскільки відповідно до вимог ЦПК України та сталої судової практики предметом доказування у справах про видачу обмежувального припису є вчинення по відношенню саме до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Крім того, факт звернення з цього приводу заявниці до правоохоронних органів не є належним доказом вини ОСОБА_2 у вчиненні вказаних дій за відсутності результатів проведення досудового розслідування у порядку, передбаченому чинним законодавством України. Зі змісту смс-повідомлення вбачається, що ОСОБА_2 хвилюється про те, що не бачить доньку.

Як зазначає заявник ОСОБА_1 в заяві та в судовому засіданні, 12.08.2022 року біля 12 години від ОСОБА_2 на її - ОСОБА_1 телефон по вайберу знов прийшло повторне повідомлення про те, що він начебто дзвонив та вона не брала телефон, а він не знає що з донькою, хоча ніяких дзвінків від нього їй до цього так і не було. Заявник зазначає про удавану опіку ОСОБА_2 над донькою, яка використовується ним для здійснення утримання повного контролю за її - ОСОБА_1 особистим життям після їх з ним розлучення та продовження здійснення психологічного насилля над нею та її родичами за допомогою маніпулювань його статусом батька. ОСОБА_2 неодноразово у зухвалій формі вказував їй, що її роль зводиться лише до передачі слухавки дитині, а її він не вважає навіть за матір та взагалі ніким. В свою чергу, вона неодноразово запитувала у дитини про її бажання поспілкуватися з батьком у випадку якщо він зателефонує, на що завжди отримувала від доньки категоричну відмову. Зі слів доньки ОСОБА_2 її спонукав говорити те, що хоче від неї почути, при цьому записував її на камеру свого телефону, принижував перед нею її - ОСОБА_1 . Після чого донька довго знаходилася у подавленому психоемоційному стані та почувалася пригніченою. Зараз через неадекватну поведінку ОСОБА_2 донька має страх зустрічі з ним та навіть зайвий раз боїться виходити на вулицю, бо знає що батько завжди слідкує за їх будинком. За її заявою за фактами домашнього насильства з боку ОСОБА_2 було розпочате кримінальне розслідування за ст. 126-1 КК України у кримінальному провадженні 0000451, по якому вона визнана потерпілою.

На підтвердження зазначених доводів заявником ОСОБА_1 надаю суду відеозапис їх телефонної розмови, де, за твердженням заявника, записане спілкування ОСОБА_3 з батьком, а також Витяг про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню (додаток 63, 64).

Прослухавши запис, суд вважає, що зміст даної розмови не підтверджує фактів домашнього насильства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 , або дитини, та не може бути підставою для задоволення заяви про видання обмежувального припису. Крім того, факт звернення з цього приводу заявниці до правоохоронних органів не є належним доказом вини ОСОБА_2 у вчиненні вказаних дій за відсутності результатів проведення досудового розслідування у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

ОСОБА_1 також в заяві зазначає, що раніше вона просила ОСОБА_2 вирішувати питання участі у вихованні дочки законним шляхом - у суді, оскільки не приховувала, що з розпорядженням адміністративного органу про визначення часу для його спілкування з донькою не погоджується з об`єктивних причин, оскільки при його винесенні грубо порушувалися вимоги пункту 73 Постанови КМУ від 24 вересня 2008 р. № 866, а саме: працівники служби у справах дітей не проводили бесіду з родичами дитини, до уваги не бралися та взагалі навіть не з`ясовувалися факти вчинення домашнього насильства в присутності дитини, прихильність дитини та її психоемоційний стан, інші вагомі обставини, та розпорядження винесено на підставі навіть невірного пункту Постанови - 72. На підтвердження вказаних доводів ОСОБА_1 надала суду копію Розпорядження №260-р від 27.09.2021 року (додаток 65).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , яка вказує про свою незгоду із розпорядженнями про визначення часу для спілкування ОСОБА_2 з донькою, Розпорядження голови Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради № 260-р від 27.09.2021 року «Про право на участь у вихованні дитини» та Розпорядження голови Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради № 172-р від 10.11.2022 року «Про право на участь у вихованні дитини», якими визначалися години для участі у вихованні та спілкуванні батьку дитини ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не були оспорені в порядку, передбаченому чинним законодавством України. З тексту вказаних Розпоряджень вбачається, що вони винесені в зв`язку із зверненням ОСОБА_2 до органу опіки і піклування для встановлення йому графіку спілкування з дитиною, з посиланням на перешкоджання йому ОСОБА_1 у спілкуванні з донькою.

Як зазначає ОСОБА_1 , у своїх заявах до правоохоронних органів за місцем роботи ОСОБА_2 вона звертала особливу увагу на те, що з моменту винесення Розпорядження від 27.09.2021 року і надалі ОСОБА_2 постійно не використовував відведений йому час для побачень з дитиною, що виражалося у тому що у визначені Розпорядженням дні та години він не з`являвся для зустрічей з дитиною, але постійно слідкував за нею - ОСОБА_1 і переслідував в інші дні та години. Після чого ОСОБА_2 , з метою виправдання себе, став активно удавати, що вона та інші члени її родини уникають спілкування з ним не через вчинюване ним щодо них систематичне домашнє насильство, а виключно через небажання надавати йому можливості для спілкування з дитиною. І зараз ОСОБА_2 намагається всіма шляхами приховати його насильницькі дії щодо неї та інших членів її родини, що призвели до неможливості стосунків між ним та його рідними - донькою, батьком, бабусею та дідусем. Особливо після написання нею заяв до правоохоронних органів та за місцем його роботи і притягнення ОСОБА_2 за результатами проведеного службового розслідування до дисциплінарної відповідальності, він всіляко намагається створити враження простого побутового конфлікту, який виник через дитину, для уникнення більш серйозної відповідальності. При цьому, ОСОБА_2 продовжує постійно її переслідувати, веде систематичне приховане та явне спостереження за будинком, в якому вона проживає, за місцем її роботи та її переміщеннями, принижує її і членів її родини при першій нагоді.

В судовому засіданні ОСОБА_2 з представником заперечували проти вищевказаних доводів ОСОБА_1 , посилаючись на їх бездоказовість. Натомість, судом встановлено, що ОСОБА_1 не зверталась до відповідного органу опіки та піклування з заявами на порушення ОСОБА_2. встановленого Розпорядженнями графіку спілкування з дитиною та про здійснення ним домашнього насильства чи психологічного тиску відносно їх доньки ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 у заяві в обгрунтування своїх вимог також вказує на те, що 18.08.2022, 04.09.2022 року ОСОБА_2 на своєму автомобілі Фіат Пунто, д.з. НОМЕР_6 , стежив за будинком, в якому вона проживає, тобто в день, що не передбачений для побачень з дитиною. 05.09.2022 року ОСОБА_2 в денний час приблизно о 10-11 годині стежив за нею та переслідував її на своєму автомобілі Фіат Пунто, д.з. НОМЕР_6 . Після чого під`їхав до місця її роботи, де вона почала паркуватися, почав знімати її на телефон, вона почала знімати його у відповідь. В автомобілі ОСОБА_2 знаходився невідомий, який прикрив вікно автомобіля, після того як зрозумів що вона його помітила. На підтвердження своїх доводів ОСОБА_1 надала суду відео подій, які проглянуті судом. (додаток 66,67, 68, 69, 70).

Разом з цим, вказані доводи, за відсутності доказів здійснення ОСОБА_2 домашнього насильства відносно ОСОБА_1 , на думку суду, не можуть бути підставою для задоволення заяви про видання обмежувального припису. З переглянутого в судовому засіданні відеозапису не видно, що автомобіль, який проїхав по вулиці, де розташований будинок, в якому проживає ОСОБА_1 , є саме автомобіль Фіат Пунто, д.з. НОМЕР_6 , яким зазвичай керував ОСОБА_2 . Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 під`їхав до місця її роботи, де вона почала паркуватися, і почав знімати її на телефон, з переглянутого фрагменту відео вбачається, що ОСОБА_2 каже ОСОБА_1 , що він їхав, побачив її машину, зупинився спитати де його донька, питав, чого ОСОБА_1 не відповідає його дзвінки, не дає бачитись з дитиною, що він її не переслідує. Тобто, із проглянутого відео не вбачається ознак психологічного або домашнього насильства з боку ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_1 , а вбачається зацікавленість батька бичитися з дитиною, його бажання спілкуватися з донькою.

Також, ОСОБА_1 в обгрунтування своїх вимог заяви про видання обмежувального припису зазначає, що 09.09.2022 року, яке не є днем, визначеним для участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, ОСОБА_2 написав їй у вайбер про те, що він він тілько що телефонував їй поговорити з донькою, спитав як справи у ОСОБА_3 та скільки вона буде обмежувати пересування дитини. На підтвердження чого надано суду скрін переписки (додаток 71).

Разом з цим, суд вважає, що зазначена переписка не є доказом вчинення ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 домашнього або психологічного насильства, оскільки її зміст не підпадає під ознаки домашнього або психологічного насильства, визначеного Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

У заяві про видачу обмежувального припису та в судовому засіданні ОСОБА_1 на підтвердження своїх вимог також зазначила, що 10.09.2022, 11.09.2022, 14.09.2022 року ОСОБА_2 на своєму автомобілі Фіат Пунто, д.з. НОМЕР_6 , стежив за будинком, в якому вона проживає. Після того, випадкового виявлення стеження ОСОБА_4 почав вести відеозйомку. 15.09.2022 року ОСОБА_2 знову написав їй у вайбер, щоб виправдати вчорашню подію з викриттям його стеження разом з невідомою особою за будинком, із змісту повідомлення вбачається, що він питає як справи у ОСОБА_3 , чому її ( ОСОБА_1 ) співмешканець ОСОБА_4 ходить, знімає автомобіль, коли він приїздить побачити доньку, що вона 9 місяців обмежує права ОСОБА_3 у побаченні з ним. Вранці 16.09.2022 року ОСОБА_2 знову приховано слідкував за будинком, а відразу після того, як вона виїхала на роботу, написав їй у вайбер: «Слухай горемати! Ти чого залишила дитину і уїхала?? Для чого ти його доньку залишила на свого співмешканця?». Того ж дня 16.09.2022 року в додатку «ІНФОРМАЦІЯ_10» вона помітила, що ОСОБА_2 записав її номери телефонів та номер телефону його батька ОСОБА_4 під образливими назвами, оскільки знав що вона користується цим додатком і таким чином побачить образи у свій бік.

На підтвердження зазначених доводів ОСОБА_1 суду надано відео події (додаток 72, 73, 74, 75, 76, 77,78), які переглянуті судом в судовому засіданні.

В судовому засіданні ОСОБА_2 заперечував, що у зазначені дні він стежив за будинком, в якому проживає ОСОБА_1 та вважав, що знаходження автомобіля під його керуванням на вказаній вулиці не є доказом психологічного насильства, оскільки по цій вулиці він їздить на роботу та в гості до свого друга. Крім того, вбачається, що дні - 11.09.2022, 14.09.2022 року є саме тими днями тижня, які визначені вищевказаним Розпорядженням Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради для спілкування ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 також вказує на те, що 19.09.2022 року з закордону приїхала її мати, щойно вона зайшла до будинку, в якому вона - ОСОБА_1 проживає, на її телеграм надійшло повідомлення від невідомого контакту « ОСОБА_16 » з текстом нецензурного змісту, таким чином вона зрозуміла, що ОСОБА_2 знову приховано стежить за будинком.

На підтвердження зазначеного ОСОБА_1 надано суду відео повідомлення у телеграм (додаток 79). В судовому засіданні ОСОБА_2 заперечував надіслання ним повідомлення зазначеного заявницею змісту. Суд вважає, що заявником ОСОБА_1 не надано доказів надіслання 19.09.2022 року на її телеграм ОСОБА_2 повідомлення з текстом нецензурного змісту.

ОСОБА_1 також в заяві про видання обмежувального припису вказує на те, що 22.09.2022 року ОСОБА_2 , який щойно від державного виконавця дізнався про рішення суду про стягнення з нього коштів на її користь, написав їй у телеграм повідомлення, в якому, зокрема, питав де ОСОБА_3 , що він телефонував і чому вона не відповідає. Того ж дня, 22.09.2022 року ввечері ОСОБА_2 надіслав на телефон свого батька ОСОБА_4 повідомлення, в якому просив сказати своїй дружині ОСОБА_1 , щоб телефон взяла, він хоче дізнатись як у ОСОБА_3 справи.

На підтвердження зазначеного ОСОБА_1 надати суду скріни переписки (додаток 80, 81,82). Разом з цим, суд вважає, що з наданого вбачається, що ОСОБА_2 намагається дізнатися про стан своєї доньки, яку не мав можливості побачити а тому зміст цієї переписки не може свідчити про вчинення ним психологічного насильства.

Також, ОСОБА_1 у заяві зазначає, що 24.09.2022 року в районі 15 години дня автомобіль ОСОБА_2 близько двох годин знаходився біля будинку, в якому вона проживає. Як виявилося, в автомобілі знаходилася і слідкувала за будинком співмешканка ОСОБА_2 . ОСОБА_9 , що з`ясувалося після виклику на місце поліцейських.

На підтвердження зазначеного ОСОБА_1 надала суду відео події (додатки 83,84,85). Суд вважає, що зазначені заявником обставини не можуть бути підставою для задоволення заяви про видання обмежувального припису, оскільки не доводять вчинення ОСОБА_2 домашнього або психологічного насильства відносно ОСОБА_2 , оскільки перебування зазначеного автомобіля біля будинку не підтверджує факт стеження за нею, крім того, ОСОБА_9 не надано доказів того, що вона в цей час перебувала у вказаному будинку, крім того, як зазначає сама заявниця, в автомобілі перебував не ОСОБА_2 , а ОСОБА_9 , що підтверджується відеозаписом.

Також, ОСОБА_1 у заяві зазначає, що 08.10.2022 року у суботу ввечері, яка не є днем, визначеним для участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, ОСОБА_2 прибув до будинку, в якому вона проживає, поводився неадекватно, стукав у ворота, дратував собак, показував у камеру відеоспостереження непристойні знаки. На підтвердження своїх доводів ОСОБА_1 надано суду відео події додаю (додаток 86, 87).

Також, ОСОБА_1 у заяві зазначає що в п`ятницю 14.10.2022 року, яка не є днем, визначеним для участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, ОСОБА_2 знову слідкував за будинком, в якому вона проживає. 20.10.2022 року в четвер, який не є днем, визначеним для участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, ОСОБА_2 знову слідкував за будинком, в якому вона проживає. 26.10.2022 року ОСОБА_2 слідкував за будинком, потім на своєму автомобілі прослідував за автомобілем, в якому вона переміщувалась, а коли зрозумів, що його помітили, поїхав геть. 31.10.2022 року приблизно з 12:30 до 13:30 годин ОСОБА_2 знову слідкував за будинком, в якому вона проживає. На підтвердження своїх доводів ОСОБА_1 надано суду фото події додаю (додаток 88,89, 90, 91, 92). Як зазначив ОСОБА_2 в судовому засіданні, по вказаній вулиці він їздить на роботу та до свого товариша, який проживав по сусідству.

О 8 годині ранку 06.11.2022 року ОСОБА_2 написав на вайбер на її номер телефону, що виїжджає забрати доньку, мотивуючи це тим, що сьогодні його день, хоча це було не так. В той день ОСОБА_2 більше не писав, не дзвонив та до будинку не приїжджав. А вже наступного дня 07.11.2022 року ОСОБА_2 знову слідкував за будинком, в якому вона проживає.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_1 надано суду скрін переписки, відео події (додаток 93, 94, 95)

ОСОБА_1 у своїй заяві зазначає, що 08.11.2022 року у вівторок, який не є днем, визначеним для участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, ОСОБА_2 знову слідкував за будинком, в якому вона проживає. 09.11.2022 року ОСОБА_2 знову слідкував за будинком, в якому вона проживає. 12.11.2022 року, який не є днем, визначеним Рішенням для участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, ОСОБА_2 знову слідкував за будинком, в якому вона проживає. 15.11.2022 року, який не є днем, визначеним для участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, ОСОБА_2 знову слідкував за будинком, в якому вона проживає. На підтвердження своїх доводів ОСОБА_1 надано суду відео цих подій додаю (додаток 96, 97).

ОСОБА_1 у заяві про видання обмежувального припису зазначає, що 16.11.2022 року ОСОБА_2 біля місця її роботи знову проколов шини на автомобілі, яким вона користується. У зв`язку з чим вона вимушена була викликати поліцію і написати відповідну заяву. Після чого, того ж дня, розуміючи, що тепер додому вчасно вона повернутися через прокол шин не зможе і в цей час знаходиться біля автомобіля з проколотими шинами, ОСОБА_2 знову слідкував за будинком, в якому вона проживає.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_1 надано суду відео та фото події (додаток 98). В судовому засіданні ОСОБА_2 заперечував те, що 16.11.2022 року він проколов шини на автомобілі, яким керувала ОСОБА_1 . Вбачається, що ОСОБА_1 не надала суду доказів того, що саме ОСОБА_2 проколов шини на автомобілі, яким керувала ОСОБА_1 , при вказаних нею обставинах.

ОСОБА_1 також вказує, що 20.11.2022 року ОСОБА_2 написав, що їде за донькою, але в той день знову ж таки не приїжджав і більше не дзвонив та не писав їй, на підтвердження чого надала скріни переписки (додаток 99).

Також, ОСОБА_1 в обгрунтування вимог заяви зазначає, що 21.11.2022 року ОСОБА_2 раптово написав, що він під`їхав та щоб вона виводила доньку ОСОБА_3 . Вона - ОСОБА_1 попросила ОСОБА_4 вийти подивитися чи є хтось біля воріт, тому, що коли вона за кілька хвилин до отримання повідомлення від ОСОБА_2 заїжджала у двір, ні машини ОСОБА_2 ні його самого біля будинку не бачила. Після того, як ОСОБА_4 вийшов та повернувся, він сказав, що на вулиці нікого немає та те, що він цей факт зафіксував на телефон. Відразу після цього вона отримала від ОСОБА_2 повідомлення з питанням чого виходив її співмешканець ОСОБА_4 та знімав. Далі почалися безперервні дзвінки з номеру телефону ОСОБА_2 на її номер телефону, які тривали протягом однієї години, а також повідомлення від ОСОБА_2 , в яких він стверджував, що стоїть біля будинку та чекає, але згідно камер відео нагляду біля будинку взагалі нікого не було. Вже після того як всі дзвінки та повідомлення від ОСОБА_2 припинилися вона побачила на камері як ОСОБА_2 приблизно через 45-50 хвилин після того, як він перестав їй дзвонити, під`їхав до будинку, в цей момент отримала ще один дзвінок від нього, та через деякий час поїхав. На підтвердження викладеного надано відео події та скріни переписки (додаток 100).

ОСОБА_1 також зазначає, що в ніч з 23.11.2022 року на 24.11.2022 року, користуючись блекаутом і непрацездатністю камер спостереження через відсутність світла, ОСОБА_2 зрізав їх на будинку по АДРЕСА_1 , про що була написана відповідна заява до поліції. На підтвердження вказаного ОСОБА_1 долучено фото заяви та до поліції та відео події (додаток 101).

В судовому засіданні ОСОБА_2 заперечував зрізання ним камер спостереження на будинку по АДРЕСА_1 . Суд вважає, що заявником ОСОБА_1 не надано доказів того, що саме ОСОБА_2 зрізав камери відеоспостереження з будинку по АДРЕСА_1 в ніч з 23.11.2022 року на 24.11.2022 року.

ОСОБА_1 також зазначає, що 1 грудня 2022 року вона зайшла в магазин за покупками, ОСОБА_2 зайшов за нею та почав її знімати, вона почала знімати його у відповідь. На прохання не переслідувати її сказав, щоб вона поплакала, вимагав щоб вона брала від нього слухавку, звинувачував у тому, що вона проживає і прописана у будинку його батька ОСОБА_4 (додаток 102).

Також, на підтвердження доводів ОСОБА_1 в судовому засіданні надали пояснення свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_19 , ОСОБА_12

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_2 є його сином. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 під час перебування у шлюбі спочатку жили окремо, а потім проживали в будинку за адресою АДРЕСА_1 , де також проживав він зі своєю дружиною ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_7 у них народилась донька ОСОБА_3 . Під час їх проживання за вказаною адресою він бачив, що у ОСОБА_2 виникали приступи агресії до ОСОБА_1 та до його матері, він нецензурно лаявся, хапав ОСОБА_1 за шию, ніколи не вибачався, бив кулаками автомобіль ОСОБА_1 . З 2018 року ОСОБА_2 почав спілкуватися з ОСОБА_9 , додому приходив вранці, дитиною не займався, відносно нього висловлювався нецензурною лайкою. Після розлучення з чоловіком його невістка ОСОБА_1 з онукою ОСОБА_3 залишились проживати за адресою АДРЕСА_1 разом з ним та його дружиною ОСОБА_8 . ОСОБА_2 почав компроментували його - ОСОБА_4 перед його дружиною ОСОБА_8 (своєю матір`ю), через що вони розлучились і ОСОБА_8 змінила місце проживання. ОСОБА_2 стежив за ним, ображав його. Був випадок, коли він - ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та дитина ОСОБА_3 уїхали на відпочинок і його батьки похилого віку залишились на час їх відсутності проживати за вищевказаною адресою, і ОСОБА_2 відключав світло в будинку по два рази на ніч, що було видно по відеозаписам. Був випадок, коли він - ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та дитина ОСОБА_3 поїхали вітати з днем народження діда, ОСОБА_2 почав часто телефонувати, питати чого туди поїхали, коли вони вийшли на вулицю, побачили, що колеса на їх автомобілі проколоті в декількох місцях. ОСОБА_2 вимагав у своєї бабусі повернути обігрівач та вимикав електроенергію за місцем проживання своїх бабусі та дідуся по АДРЕСА_7 . Він на своєму автомобілі переслідував їх, знімає на відео, викликає працівників поліції та каже, що ми йому не даємо бачитись з дитиною, б`є ногами по їх воротам за місцем їх проживання, в зв`язку з чим він також викликав працівників поліції; ОСОБА_2 допускає відносно них психологічне насильство, залякує їх, погрожує по телефону, не дає спокою ні вдень ні вночі. Дитина - ОСОБА_3 не хоче до нього виходити та з ним бачитись. Свідок також зазначив, що він колишнім свекром ОСОБА_1 , вони разом з нею та дитиною їздять в санаторій МВС на відпочинок, мають там пільги, вони не перебувають у відносинах як чоловік та жінка. Вони разом допомагають його батькам, які мають похилий вік, є однією родиною, також вони відвідують будинок у с.Дороганівка. Він вважає, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не існує спору про спілкування з дитиною, ОСОБА_2 просто не може відчепитись від колишньої дружини, а їй більше ніде жити.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона є бабусею ОСОБА_2 та матір`ю його батька ОСОБА_4 , вона проживає зі своїм чоловіком ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_4 . 17.04.2021 року ОСОБА_2 приїхав до неї та став вимагати повернути обігрівач, він був агресивний. Вона його в квартиру не впустила, говорила по телефону і в цей час пропало світло, дверцята щитової були зламані. 19.04.2021 року також були зламані дверцята щитової за її місцем проживання, вона зателефонувала в ДТЕК.17.01.2022 року коли її син ОСОБА_4 був у них в гостях, ОСОБА_2 проколов шини на його автомобілі. Коли ОСОБА_4 уїхав відпочивати з ОСОБА_1 , дитиною та друзями, вона - свідок зі своїм чоловіком на час їх відсутності були у них у будинку по АДРЕСА_1 , і ОСОБА_2 вночі неодноразово відключав електроенергію у будинку, вона його пізнала по відео з відеокамер, вони були тривалий час без світла та тепла. Також він в одну з ночей залив двері клеєм і вона їх не могла відкрити, він зірвав відеокамери біля будинку, вона це не бачила, але крім цього нікому це було зробити. Таким чином, два тижня вона перебувала в нервовій напрузі, у неї погіршилося самопочуття, була гіпертонічна криза. Коли вони з чоловіком уїхали в село, 10.08.2021 лягли спати, почули стуки у двері, побачили вогонь та почули шипіння, у веранді випало скло, вона на вулиці побачила ОСОБА_2 автомобіль, хвіртка була відкрита. В будинку був дим і поліція знайшла димову шашку, про що вона заявила в поліцію, у неї почалась панічна атака. Свідок зазначила, що був час, коли ОСОБА_2 4 місяця жив у неї, він дуже погано відносився до неї відносився, казав погані слова на батька та ОСОБА_1 , вона - свідок з ним лаялись і він пішов.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснила, що 07.06.2022 року ОСОБА_1 була в добовому наряді, вона була у форменому одязі та зі зброєю, несла службу на КП-2 на території Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, де спостерігала за особами, що заходять на територію університету. Вона вийшла в свій автомобіль взяти воду, а там її колишній чоловік ОСОБА_2 вийшов зі свого автомобіля, став кричати, на сайті згодом з`явилось відео цього. Вона вернулась на службу, плакала. Також був випадок, що на автомобілі ОСОБА_1 порізали колеса, вона не може стверджувати, що їх порізав ОСОБА_2 . ОСОБА_2 часто викликав поліцію з причини того, що ОСОБА_1 невірно паркувалась, на телефон пише їй знущальні тексти повідомлень, про те, що вона шльондра, веде непристойний спосіб житті, вона показувала їй переписку та казала, що перебуває в постійному стресі. Вона особисто не чула як кричав ОСОБА_2 і не пам`ятаю, щоб вона його знімала. Їй відомо, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 через опікунську раду вирішують питання про спілкування батька з дитиною.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що в 2018-2019 роках він працював в.о.завідувача кафедрою адміністративного права та адміністративної діяльності Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, де працювала ОСОБА_1 . Йому декілька разів телефонував її чоловік та повідомляв, що у них конфлікти, просив посприяти у налагодженні відносин, при цьому погані слова про неї не говорив, казав, що вона не дає йому спілкуватись з дитиною, прислав йому аудіозапис, на якому була записана обоюдна лайка. Вона сказала, що такого, про що він говорить, у них немає, вона позитивно характеризується як викладач, я просив її розібратися в своїх сімейних справах та уникати спілкування з ОСОБА_2 .. Йому відомо, що колись у неї на стоянці прокололи шини на автомобілі, вона вважає, що це зробив ОСОБА_2 , але доказів цього немає. Колись на офіційному сайті університету був чийсь коментар, що ОСОБА_1 неналежним чином виконує свої службові обов`язки.

На підтвердження фактів домашнього насильства з боку ОСОБА_2 . ОСОБА_1 в заяві та в судовому засіданні посилається, зокрема, на те, що за її скаргою ОСОБА_2 був притягнутий за місцем роботи до дисциплінарної відповідальності.

Судом встановлено, що пунктом 1 наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 10.10.2022 року № 1211к за порушення службової дисципліни, недотримання п.5,6, 7 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абз. 8, 9 п.1 розділу ІІ, п.2,3,4 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 року № 1179, що виявилось, зокрема, у виявлені неповаги до гідності, моральних принципів і етичних норм відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , вчиненні дій, які підривають авторитет Національної поліції України, старшого інспектора відділення кадрового забезпечення ППСПОП Дніпро-1 ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді зауваження. Не погодившись із вказаним наказом, у жовтні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, у якому просив визнати протиправним та скасувати п.1 наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 10.10.2022 року № 1211к в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023 року вказаний адміністративний позов було задоволено. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.04.2023 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023 року залишено без змін зі зміною мотивувальної частини рішення.

Як встановлено судом та зазначено вище, після розірвання відносин з ОСОБА_2 ОСОБА_1 , їх малолітня дитина - ОСОБА_3 залишились проживати в домоволодінні за адресою АДРЕСА_1 , де також проживали батьки ОСОБА_2 - ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , які перебували у зареєстрованому шлюбі.

Як пояснила в судовому засіданні в якості свідка мати ОСОБА_2 - ОСОБА_8 , вона, розуміючи розвиток близьких стосунків між її невісткою ОСОБА_1 та її чоловіком ОСОБА_4 , вирішила припинити стосунки зі своїм чоловіком та переїхала з будинку АДРЕСА_1 , таким чином у зазначеному будинку наразі проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та донька заявниці та ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 , починаючи з 2021 року, почала чинити перешкоди у праві спілкування ОСОБА_2 з дитиною - донькою ОСОБА_3 , тому ОСОБА_2 був вимушений звернутись до Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради для вирішення спору щодо й ого участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Розпорядженням голови Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради № 260-р від 27.09.2021 року «Про право на участь у вихованні дитини» визначено години для участі у вихованні та спілкуванні батьку дитини ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: кожен понеділок і середу з 16 год. 45 хв. до 20 год. 00 хв. та друга і четверта неділя місяця з 09 год. 00 хв. до 19 год. 30 хв. Зазначено, що дане Розпорядження винесено, зокрема, на підставі заяви та поданих документів батька дитини - ОСОБА_2 з проханням встановити йому години спілкування з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з урахуванням витягу з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини від 02.09.2021 року.

02.06.2022 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини були розглянуті заяви ОСОБА_2 від 28.01.2022 року та від 19.05.2022 року щодо визначення нових годин для участі спілкування з дитиною.

04.11.2022 року до Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради було подано заяву від ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 чинить перешкоди та не виконує вищевказане Розпорядження про його право на участь у вихованні дитини.

Розпорядженням голови Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради № 172-р від 10.11.2022 року «Про право на участь у вихованні дитини» визначено години для участі у вихованні та спілкуванні батьку дитини ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 : кожен понеділок та середу з 16 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; у період літніх канікул та дистанційного навчання: у першу і третю неділю місяця з 10 год. 00 хв. неділі до 08 год. 00 хв. понеділка; після закінчення дистанційного навчання: перша та третя неділя місяця з 08 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., а у разі зміни комендантської години - за одну годину до її закінчення. Вказано про те, що Розпорядження голови Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради № 260-р від 27.09.2021 року «Про право на участь у вихованні дитини» визнано таким, що втратило чинність.

18.11.2022 року представником ОСОБА_2 було подано заяву до Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради про невиконання ОСОБА_1 розпорядження адміністрації та недотримання графіку спілкування батька з дитиною. Із зазначених підстав ОСОБА_2 звертався з відповідними заявами до правоохоронних органів.

Листом від 18.11.2022 року Адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради надала відповідь, що ОСОБА_1 було запрошено для бесіди з приводу невиконання нею розпорядження голови адміністрації.

З листа Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування від 11.11.2022 року за № 12/8-5898, наданого на адвокатський запит представника ОСОБА_2 , вбачається, що інформація щодо здійснених викликів на спецлінію «102» ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 : 01.10.2020 року о 21:51 повідомлення, що ОСОБА_4 пригнічує та лається на ОСОБА_2 ; 19.01.2021 року о 18:11 повідомлення про те, що ОСОБА_4 не віддає дитину ОСОБА_2 ; 23.11.2021 о 10:10 повідомлення про те, що ОСОБА_1 не дає бачитись з дитиною; 21.03.2021 року о 10:11 повідомлення про те, що ОСОБА_1 не дає дитину батьку; 09.06.2021 року о 12:26 повідомлення про те, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 виникла сварка через те, що ОСОБА_4 не дозволяє ОСОБА_2 бачитись з дитиною; 13.10.2021 року о 17:11 повідомлення про те, що виник конфлікт з ОСОБА_1 , так як остання не дає бачитись з дитиною, не виконує Розпорядження щодо встановленого графіку; 27.10.2021 року о 17:12 повідомлення про те, що виник конфлікт з ОСОБА_1 , так як остання не дає бачитись з дитиною, не виконує Розпорядження щодо встановленого графіку; 15.11.2021 о 16:54 повідомлення про те, що виник конфлікт з ОСОБА_1 , так як остання не дає бачитись з дитиною, не виконує Розпорядження щодо встановленого графіку; 01.12.2021 о 16:48 повідомлення про те, що виник конфлікт з ОСОБА_1 , так як остання не дає бачитись з дитиною, не виконує Розпорядження щодо встановленого графіку; 13.02.2022 року о 11:06 повідомлення про те, що виник конфлікт з ОСОБА_1 , так як вона не дає бачитись з дитиною, не виконує Розпорядження щодо встановленого графіку; 25.07.2022 року о 18:28 повідомлення про те, що виник конфлікт з ОСОБА_1 , так як остання не дає бачитись з дитиною, не виконує Розпорядження щодо встановленого графіку; а також ОСОБА_4 погрожує ОСОБА_2 фізичною розправою.

16.11.2022 року ОСОБА_2 звернувся до ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області з повідомленням про порушення ОСОБА_1 Розпорядження та чинення нею перешкод у праві спілкування батька з дитиною, на яке 22.12.2022 року надійшла відповідь про те, що інспектором СЮМ ВП ДРУП не виявилось можливим поспілкуватись з ОСОБА_1 та провести профілактичну бесіду, під час неодноразових візитів за місцем проживання двері ніхто не відчинив. Також зазначено, що інспекторами СЮП ВП ДРУП в УССД Шевченківської районної у місті Дніпрі ради направлено клопотання з проханням провести профілактичну роз`яснювальну бесіду з ОСОБА_1 та попередити останню про відповідальність за ч.5 ст. 184 КУпАП.

31.01.2023 року представником ОСОБА_2 було отримано від Адміністрації відповідь, відповідно до якої управлінням-службою у справах дітей було направлено ОСОБА_1 лист, проте на виклики вона не з`являється, на телефонні дзвінки не відповідає, працівниками Управління-служби у справах дітей було здійснено вихід за адресою ОСОБА_1 у встановлені часи спілкування, проте двері їм не відчинили.

07.02.2023 року представником ОСОБА_2 повторно було подано заяву до Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради про невиконання ОСОБА_1 розпорядження адміністрації та недотримання графіку спілкування батька з дитиною.

На підтвердження заперечень ОСОБА_2 проти вимог заяви про видачу обмежувального припису в судовому засіданні надали пояснення свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 .

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю ОСОБА_2 , який в 2011 році привів до них ОСОБА_1 , згодом вони одружились, вони з його батьком, а її чоловіком - ОСОБА_4 створили їм належні умови для проживання, надали їм окреме житло. Потім ОСОБА_1 не захотіла жити окремо і вони у них стали проживати за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 не виконувала ніякої побутової роботи, не прибирала у будинку, не мила посуд. Між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відбувалися часті сварки, вона його постійно принижувала, казала, що він нічого до добився у житті. Згодом ОСОБА_1 стала люб`язно вести себе з її - свідка чоловіком - ОСОБА_4 , їх спільна візажистка бачила, що її чоловік неодноразово привозив ОСОБА_1 до візажиста, вона його цілувала, обнімала, називала його на ім`я та на «ти» не як свекра, робила все, щоб вивести ОСОБА_2 з рівноваги, їй шлюб з ним був не потрібний, просила ОСОБА_4 відвезти її на море, згодом вони разом з дитиною ОСОБА_3 їздили в Буковель . Також свідок зазначила, що між її сином ОСОБА_2 та ОСОБА_1 існує спір про те, що б він міг бачитись з донькою ОСОБА_3 , яку вони вже не бачили рік, оскільки ОСОБА_1 не дозволяє бачитись з нею.

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною ОСОБА_2 . Раніше він перебував у шлюбі з ОСОБА_1 та вони мають доньку ОСОБА_3 . Зазначила, що ОСОБА_2 та її не цікавлять ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_4 , ОСОБА_2 просто хоче бачитись та спілкуватися з донькою ОСОБА_3 , проте ОСОБА_1 йому цього не дає. Вона - свідок часто приїздила з ОСОБА_2 до місця проживання дитини, він заздалегідь дзвонить та попереджає про свій приїзд, просить ОСОБА_1 вивести до нього дитину, а ОСОБА_1 каже, що дитина не хоче до нього виходити, або не відповідає на його дзвінки та повідомлення, він вже рік не бачить дитини та дуже засмучений з цього приводу. Вона - свідок разом з ОСОБА_2 живуть вже три роки, він ніколи не ображав ні її ні її дитину, між ними дуже добрі стосунки. ОСОБА_2 не переслідує ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , вона з ОСОБА_2 працюють неподалік від вул.Великолуцької, де живуть дитина та Пісоцькі, тому іноді іздять повз будинок, вона в тому районі відвідує перукарню, іноді вонина автомобілі приїздять до друзів ОСОБА_2 , які живуть неподалік від будинку ОСОБА_1 , свою машину вони не ставлять під ворота ОСОБА_1 . ОСОБА_4 провокує ОСОБА_2 , тицяє телефон йому в обліччя, коли він починає їх знімати на відео, вона також починає знімати його на відео.

Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні пояснила, що вона працює на посаді начальника управління-служби у справах дітей Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради. На комісії Адміністрації неодноразово розглядалось питання за зверненнями ОСОБА_2 про встановлення годин його спілкування з дитиною - ОСОБА_3 , а потім про зміну годин спілкування. Порядком № 856 при розгляді питання про встановлення графіку спілкування з дитиною не передбачено опитування родичів дитини, оскільки на засіданні комісії були присутні обидва батьки дитини. ОСОБА_2 звертався до Адміністрації з заявами, що ОСОБА_1 не виконує встановлений Розпорядженням графік його спілкування з донькою, про її притягнення до адміністративної відповідальності за це. На виклик до Адміністрації ОСОБА_1 не з`являлась, листи не отримувала, при виході 22.02.2023 року до будинку за місцем проживання ОСОБА_1 з дитиною ворота спеціалістам управління ніхто не відкрив, на телефонні дзвінки ОСОБА_1 не відповідає. На даний час Розпорядження про встановлення графіку побачень є дійсним, підлягає виконанню. Раніше ОСОБА_1 казала, що зверталась до поліції з заявами з приводу дій ОСОБА_2 . Причинами не надання ОСОБА_2 можливості спілкування з дитиною вона вказщувала то зайнятість дитини, небажання дитини спілкуватися з батьком, то хворобу дитини. Про те, що ОСОБА_2 не батько дитини вона не казала.

Як зазначив представник ОСОБА_2 , 23.02.2023 року батько ОСОБА_2 - ОСОБА_4 звернувся до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою до свого сина ОСОБА_2 про встановлення батьківства ОСОБА_3 , в якій вказує на те, що він мав статеві відносини з ОСОБА_1 в той час, коли вона була у шлюбі з його сином. Вказана позовна заява була прийнята ухвалою суду від 28.02.2023 року до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом.

В судовому засіданні при розгляді даної справи, яке відбулося 22.03.2023 року, ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_2 вже рік знає про те, що він не батько дитини - ОСОБА_3 , оскільки вона йому про це сказала в липні 2022 року.

Разом з цим, судом встановлено, що на час розгляду справи батьківство ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_3 не визнано за будь-якою іншою особою, допитаний в судовому засіданні в якості свідка та під присягою ОСОБА_4 пояснив, що є дідусем дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; з ОСОБА_2 продовжують утримуватись аліменти на утримання дитини і Розпорядження голови Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради № 172-р від 10.11.2022 року «Про право на участь у вихованні дитини», яким визначено години для участі у вихованні та спілкуванні батьку дитини ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є чинним та підлягає виконанню.

За змістом статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 17 квітня 2019 року по справі №363/3496/18, суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду від 04 грудня 2019 року по справі №607/10122/19.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 369/7782/19 (провадження № 61-21337св19) зроблено висновок, що «відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства.

Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 28.04.2020 року винесеній за результатами розгляду справи № 754/11171/19.

Верховний Суд у постанові від 14.01.2020 року винесеній у справі № 754/6995/19 зазначає, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

У постанові Верховного Суду від 05.03.2020 року у справі № 755/7273/19 зазначено, що звернення заявника до органів поліції, служби у справах дітей та внесення відомостей про кримінальні провадження до ЄРДР не підтверджують факт вчинення особою домашнього насильства, не є доказом його вини у вчиненні кримінального правопорушення, враховуючи, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вина не буде доведена у законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Оскільки заявник не надала суду будь-яких інших доказів на підтвердження домашнього насильства, відсутні підстави застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Верховним Судом у постанові від 21 листопада 2018 у справі № 756/2072/18 та від 13 січня 2021 року у справі № 369/7782/19 (провадження № 61-21337св19) зроблено висновок, що «відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Судами встановлено наявність між батьками спору про визначення місця проживання дітей та порядку участі у їх вихованні, що не може розцінюватись як насильство в сім`ї. Зважаючи на те, що суди першої та апеляційної інстанцій дослідили зібрані у справі докази, надали їм належну оцінку, ухвалили рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд залишив заяву без задоволення, а рішення без змін.

З огляду на встановлені при розгляді даної справи обставини суд дійшов переконання про те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2021 року дійсно існує спір щодо спілкування батька ОСОБА_2 з їх спільною дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зокрема щодо порядку його участі у вихованні дитини, встановлення годин для його спілкування з дитиною, та чиненням матір`ю дитини ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні батька з дитиною і тому, відповідно до вказаних вимог законодавства та сталої судової практики, наявність такого спору між батьками спору про визначення місця проживання дітей та порядку участі у їх вихованні, що не може розцінюватись як насильство в сім`ї.

Суд вважає, що надані заявником ОСОБА_1 докази не є належними доказами вимог її заяви про видачу обмежувального припису, оскільки її звернення до органів поліції та внесення відомостей про кримінальні провадження до ЄРДР, відповідно до сталої практики Верховного Суду , не підтверджують факт вчинення ОСОБА_2 домашнього або психологічного насильства за відсутності відносно нього обвинувального висновку з доведення вини, заявником не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження домашнього та психологічного насильства з боку ОСОБА_2 , а тому відсутні підстави застосування судом до нього спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Таким чином, суд вважає, що матеріали даної справи не містять будь-яких достатніх та допустимих доказів підтвердження вчинення ОСОБА_2 домашнього та психологічного насильства у відношенні ОСОБА_1 , за наведених нею в заяві обставин. Також заявницею не доведено існування загрози вчинення таких протиправних дій у майбутньому. Крім того, посилання ОСОБА_1 на те, що ОСОБА_2 здійснюється психологічне насильство над членами її родини - ОСОБА_4 та його батьками не може бути підставою для задоволення вказаної заяви про застосування обмежувального припису, оскільки відповідно до вимог ЦПК України та сталої судової практики предметом доказування у справах про видачу обмежувального припису є вчинення по відношенню саме до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Суд вважає, що доводи заявниці в обґрунтування заяви про видачу обмежувального припису з причини застосування відносно неї домашнього та психологічного насильства з боку ОСОБА_2 не підтверджені належними доказами вчинення такого насильства у розумінні положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Натомість, судом встановлено наявність між батьками дитини спору про способу участі батька дитини у її вихованні та зводяться до незгоди заявниці з формою участі батька дитини у вихованні дитини та є по суті намаганням в межах даної справи створити йому перешкоди в спілкуванні з дитиною, яка проживає разом з нею і наведені нею обставини не можуть розцінюватись як насильство в сім`ї.

Таким чином, суд вважає, що заявницею не надано належних доказів випадків домашнього насильства відносно неї з боку ОСОБА_2 та не доведено існування загрози вчинення таких протиправних дій у майбутньому. Крім того, заявницею не доведено, що рішення про задоволення поданої нею заяви про продовження дії обмежувального припису якнайкраще відповідатиме інтересам їх доньки ОСОБА_3 . Суд усвідомлює, що достатньою підставою для задоволення такої заяви могло бути існування обґрунтованого побоювання вчинення такого насильства з боку ОСОБА_2 у майбутньому, що у цій справи доведено не було.

Зважаючи на викладене, заява ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, задоволенню не підлягає.

Ухвалюючи рішення у справі про відмову у задоволенні заяви, суд враховує те, що відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 81, 89, 141, 259, 263, 265, 268, 293, 350-1 - 350-8 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Кудрявцева