Справа № 441/854/19 Головуючий у 1 інстанції: Перетятько О.В.
Провадження № 22-ц/811/3299/22 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Назар Х.Б.

з участю: ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 ,

представника Комарнівської міської ради Львівської області Каралюс В.М.,

ОСОБА_3 , її представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львовіцивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 10 листопада 2022 року,-

ВСТАНОВИВ:

у травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , про визнання незаконним і часткове скасування рішення Новосільської сільської ради Городоцького району Львівської області ХХХІІІ сесії VII № 521 від 20.12.2018 року «Про затвердження Акту постійної земельної комісії із функціями по благоустрою».

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 . Зазначає, що за його будинковолодінням закріплено земельну ділянку, площею 0,25 га, з призначенням для обслуговування вищезазначеного житлового будинку та господарських споруд через яку не передбачено проїзду шириною 2,5 м. до суміжних користувачів, однак, суміжні користувачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відмовилися підписати акт погодження меж земельної ділянки, а Комарнівська міська рада Львівського району Львівської області не погодила йому технічну документацію щодо землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. Вказує, що актом постійної земельної комісії від 21 вересня 2018 року, затвердженим рішенням XXXIII сесії VII скликання Новосільської сільської ради Городоцького району Львівської області № 521 від 20 грудня 2018 року, зобов`язано його демонтувати загорожу та зробити спільну вулицю шириною 2,5 м, а розробникам технічної документації рекомендовано передбачити проїзд між його земельною ділянкою та земельною ділянкою ОСОБА_6 шириною 2,5 м., відтак, технічну документацію рекомендовано затвердити з врахуванням вищезазначених рекомендацій. Вважає рішення Новосільської сільської ради незаконним, оскільки вказана земельна ділянка перебувала у його постійному користуванні, відсутні обмеження щодо користування нею, за весь період користування земельною ділянкою відповідачем не приймалося рішень про зміну генерального плану населеного пункту та іншої містобудівної документації, схем землеустрою, які передбачали б проїзд через його земельну ділянку. З наведених підстав просить визнати незаконним і частково скасувати в рішенні № 521 від 20.12.2018 року Новосільської сільської ради Городоцького району Львівської області ХХХІІІ сесії VII скликання пункт 1,2, залишивши чинним пункт 3, затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передати її у власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, без урахування п. 2 даного рішення.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 10 листопада 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що відмовивши у задоволенні його клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з незадовільним станом здоров`я, суд першої інстанції незаконно позбавив його права приймати участь у судовому засіданні, можливості поставити запитання іншим учасникам справи, можливості укладення мирової угоди, а також подати клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення справи № 441/2433/21 судом апеляційної інстанції. Зазначає, що вилучення 0,5 метра землі у позивача унеможливлює заїзд по ширині грузового та легкового транспорту на його подвір`я, тому заїзд до будинку ОСОБА_3 є можливим через земельну ділянку ОСОБА_6 , яка даним будинковолодінням не користується, оскільки проживає у м. Львові. Вказує, що через подвір`я ОСОБА_1 ніколи не було заїзду до будинку ОСОБА_3 , а лише прохід до колодязя. Вважає, що межа між будинковолодіннями ОСОБА_1 та ОСОБА_6 проходить по сітчатій огорожі і візуально не відображено спільного проїзду, а правовстановлюючих документів про наявність схематичного проїзду/заїзду до будинку ОСОБА_3 учасниками справи не надано. Крім того, свідоцтво на забудову садиби ОСОБА_1 та викопіювання зі схеми с. Березець колгоспу ім. Калініна по матеріалах аерофотознімання 1957 року не відображають наявності заїзду до будинку ОСОБА_3 , а виготовлений план топографічного знімання території будинковолодінь позивача та ОСОБА_6 містить меж земельних ділянок, відтак наявність проїзду до будинковолодіння ОСОБА_3 не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника Комарнівської міської ради Львівської області Каралюс В.М., ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що, затвердивши акт земельної комісії від 21 вересня 2018 року, Комарнівська міська рада Львівського району Львівської області, як орган місцевого самоврядування, в межах наданих їй повноважень, прийняла законне рішення щодо вирішення земельного спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , належним чином обгрунтувавши свої висновки необхідністю влаштування заїзду до господарства ОСОБА_3 при приватизації земельних ділянок.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Конституції України власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України).

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ст. 39 ЗК України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови.

Згідно з ч. 1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 83,9 кв.м., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 131910617 від 24 липня 2018 року.

Свідоцтвом на забудову садиби в сільських населених пунктах УРСР від 27 липня 1964 року, виданим виконавчим комітетом Городоцької районної ради депутатів трудящих на ім`я ОСОБА_8 , підтверджується, що під забудову вищезазначеного будинку на праві користування виділена земельна ділянка площею 0,10 га на підставі рішення зборів уповноважених від 28 квітня 1963 року, забудова земельної ділянки дозволена рішенням виконкому Городоцької районної ради депутатів трудящих від 08 серпня 1963 року.

З довідки № 508 від 17 серпня 2018 року, виданої Новосільською сільською радою Городоцького району Львівської області, вбачається, що згідно з земельно-обліковими документами за домоволодінням ОСОБА_1 закріплена земельна ділянка, площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку і господарським споруд за адресою: АДРЕСА_1 .

Листом № 265 від 27 грудня 2019 року виконавчий комітет Новосільської сільської ради Городоцького району Львівської області повідомив, шо в довідці № 508 від 17 серпня 2018 року допущено механічну помилку, зазначивши площу земельної ділянки для обслуговування житлового будинку 0,25 га, оскільки згідно з земельно-обліковими документами земельна ділянка для обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , якою користується ОСОБА_1 становить 0,10 га.

На підставі заяви-договору № ТД-134/18 від 14 вересня 2018 року ФОП ОСОБА_9 на замовлення ОСОБА_1 розроблено проект технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу її у власність ОСОБА_1 , що розташована по АДРЕСА_1 для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1791 га.

Згідно з планом земельної ділянки площею 0,1791 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , така межує від А до Б із землями гр. ОСОБА_10 , від Б до В із землями загального користування (вул. Львівська), від В до Г із землями гр. ОСОБА_11 , від Г до Д із землями гр. ОСОБА_7 , від Д до А із землями загального користування.

Акт прийому-передачі межових знаків на зберігання та встановлення меж земельної ділянки для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд гр. ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 підписаний суміжним користувачем ОСОБА_10 , однак, не підписаний іншими суміжними користувачами, а саме, ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , правонаступником якої є ОСОБА_3 .

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 141566172 від 17 жовтня 2018 року підтверджується, що ОСОБА_12 є власником будинку АДРЕСА_2 .

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 79970087 від 09 лютого 2017 року підтверджується, що ОСОБА_3 є власником будинку АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Як вбачається з плану топографічного знімання території с. Березець Львівського району Львівської області, земельна ділянка із будинком ОСОБА_3 знаходиться за межами земельної ділянки і будинку ОСОБА_6 .

Статтею 12 ЗК України визначені повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин.

Згідно з п. «й» ч. 1 ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить вирішення земельних спорів.

Згідно пп. 5 п. «б» ч. 1 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

21 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Новосільської сільської ради Городоцького району Львівської області із заявою про затвердження меж земельної ділянки для обслуговування житлового будинку у зв`язку з відмовою його сусідів ОСОБА_6 і ОСОБА_3 у погодженні меж земельної ділянки.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 постійною земельною комісією із функціями по благоустрою Новосільської сільської ради Городоцького району Львівської області у складі голови комісії Когут М.В., члена комісії ОСОБА_13 , секретаря виконкому Сбитової І.С. та сільського голови Пілющак Л.І., складено акт від 21 вересня 2018 року, яким встановлено, що сусіди ОСОБА_1 ОСОБА_6 та ОСОБА_3 не погоджують йому межі земельної ділянки для обслуговування жилого будинку, оскільки ОСОБА_1 ліквідовано заїзд до житлового будинку ОСОБА_3 , належного їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, який здавна був між будинками ОСОБА_6 та ОСОБА_1 .

В акті від 21 вересня 2018 року постійною земельною комісією із функціями по благоустрою Новосільської сільської ради Городоцького району Львівської області запропоновано гр. ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_1 розібрати загорожу, яку вони самовільно загородили, та зробити спільну вулицю шириною 2,5 м, а сесії сільської ради затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд з урахуванням п. 1 даного акту.

Оскаржуваним рішенням Новосільської сільської ради Городоцького району Львівської області ХХХІІІ сесії VII скликання № 521 від 20 грудня 2018 року «Про затвердження Акту постійної земельної комісії із функціями по благоустрою» вирішено:

1.Затвердити Акт постійної земельної комісії із функціями по благоустрою, складений 21 вересня 2018 року;

2.Розробникам технічних документації ТзОВ «Ордо» та ПП «Центр Землеустрою» передбачити проїзд між земельними ділянками гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_6 шириною 2,5 м.

3.Затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передача її у власність для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд гр. ОСОБА_1 з урахуванням п. 2 даного рішення.

Згідно з актом, складеним 11 червня 2019 року постійною земельною комісією із функціями по благоустрою Новосільської сільської ради Городоцького району Львівської області у складі голови комісії Когут М.В., члена комісії ОСОБА_13 , сільського голови Пілющак Л.І., конфліктуючих сторін: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , сусідка ОСОБА_6 не заперечує щодо вилучення із земель своєї присадибної ділянки, якою вона користувалася до цього часу, частину земельної ділянки орієнтовною площею 60 кв.м. (2 м. ширина, 30 м. довжина) для облаштування заїзду до будинку гр. ОСОБА_3 .

Рішенням Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області від 03 грудня 2020 року № 16 «Про реорганізацію юридичних осіб сільських рад, які увійшли до Комарнівської територіальної громади, шляхом приєднання до Комарнівської міської ради» розпочато процедуру реорганізації шляхом приєднання до Комарнівської міської ради у строк до 30 грудня 2020 року сільських рад, в тому числі і Новосільської сільської ради Городоцького району Львівської області.

13 травня 2021 року комісією в складі депутатів Комарнівської міської ради членів комісії земельних відносин, природокористування, екологічних питань, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища та благоустрою ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , начальника відділу земельних відносин природокористування та екологічних питань Комарнівської міської ради Деби І.В., головного спеціаліста відділу Стасюк Н.Я. за результатами розгляду з попереднім виїздом на місцевість заяви ОСОБА_3 щодо відновлення проїзду до житлового будинку на АДРЕСА_1 до попереднього стану складено акт, яким комісія пропонує:

1.Відновити проїзд до житлового будинку ОСОБА_3 на АДРЕСА_1 шириною 2,5 м між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_6 ;

2. ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 замовляти розроблення документації із землеустрою на свої земельні ділянки з врахуванням залишеного проїзду шириною 2,5 м. для їх спільного використання.

3.Виконавцям робіт із землеустрою при розробці документацій із землеустрою на земельні ділянки ОСОБА_1 та ОСОБА_6 залишити між ними проїзд шириною 2,5 м. та віднести земельну ділянку під проїздом до земель загального користування.

Рішенням восьмої сесії восьмого скликання Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області від 02 липня 2021 року № 602 «Про затвердження акту комісії від 13.05.2021 р. щодо відновлення проїзду до житлового будинку ОСОБА_3 на АДРЕСА_1 » вирішено:

1.Затвердити акт комісії від 13.05.2021 р. щодо відновлення проїзду до житлового будинку на АДРЕСА_1 шириною 2,5 м. між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_6 до попереднього стану.

2.Виконавцям робіт із землеустрою згідно з законом при розробці документацій із землеустрою на земельні ділянки ОСОБА_1 та ОСОБА_6 залишити між ними проїзд шириною 2,5 м. та віднести земельну ділянку під проїздом до земель загального користування.

3. ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 подавати на затвердження до міської ради документації із землеустрою на свої земельні ділянки з врахуванням п. 2 рішення.

4.Контроль за виконанням рішення покласти на комісію земельних відносин, природокористування, екологічних питань, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища та благоустрою.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 07 червня 2022 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 26 січня 2023 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області про визнання незаконним і скасування рішення Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області № 602 від 02 липня 2021 року відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 надавалася земельна ділянка площею 0,1 га.

Позивач, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження його тверджень про те, що за будинковолодінням АДРЕСА_1 закріплена земельна ділянка площею 0.17 га.

Доводи апеляційної скарги про правомірне користування позивачем земельною ділянкою саме площею 0.17 га, не спростовують висновків суду, оскільки позивач, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не довів належними та допустимими доказами правомірність такого користування, передачі йому Новосільською сільською радою, як органом уповноваженим вирішувати питання про надання земель у власність чи користування, у користування чи у власність земельної ділянки саме площею 0.17 га, матеріали справи не містять рішень органу місцевого самоврядування з цього питання.

Наведене спростовує доводи апелянта про правомірність користування ним земельною ділянкою площею 0.17 га, яка, як він вважає, законно перебуває у його користуванні та закріплена за належним йому будинковолодінням АДРЕСА_1 .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач безпідставно збільшив площу земельної ділянки, яку він хоче приватизувати з 0.1 га до 0,1791 га, яка, як встановив суд першої інстанції, збільшена, в тому числі, і за рахунок проїзду до житлового будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 , шириною 2,5 м., між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

Колегія суддів звертає увагу, що приймаючи оскаржуване рішення № 521 від 20 грудня 2018 року «Про затвердження Акту постійної земельної комісії із функціями по благоустрою» Новосільська сільська рада Городоцького району Львівської області виходила з того, що земельна ділянка, на якій розташований проїзд, не перебуває у власності позивача та належить до земель загального користування, якою вправі розпоряджатися саме сільська рада, а відтак права ОСОБА_1 не є порушеними.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що Новосільська сільська рада Городоцького району Львівської області, правонаступником якої є Комарнівська міська рада Львівського району Львівської області, як суб`єкт наділений правом на вирішення земельних питань, у межах своїх повноважень прийняла законне та обґрунтоване рішення щодо вирішення земельного спору, який виник між ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , затвердивши акт постійної земельної комісії із функціями по благоустрою Новосільської сільської ради Городоцького району Львівської області від 21 вересня 2018 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_12 ніколи не було заїзду до будинку, належного ОСОБА_3 на праві власності, спростовуються матеріалами справи, оскільки наявність заїзду підтверджується зібраними у суді першої інстанції доказами, а саме, планом топографічного знімання території, а також показами свідків, які зазначили, що заїзд був завжди, ним користувалися всі сусіди, і окрім цього, як встановлено судом, іншого заїзду до будинковолодіння, розташованого в АДРЕСА_1 , належного на праві власності ОСОБА_3 , немає.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 10 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 27.04.2023 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк