Справа № 161/9955/23
Провадження № 2/161/2814/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

за участю секретаря судового засідання Вольської А.А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні квартирою, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Позов обґрунтовує тим, що 25.01.2007 вона разом з донькою та своїми батьками ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , братом ОСОБА_3 , його дружиною та сином набули у спільну власність шляхом приватизації квартиру АДРЕСА_1 . В 2011 році її батько помер, належну йому за життя частку успадкувала її мати ОСОБА_5 , однак право власності у встановленому законом порядку не зареєструвала.

З березня 2023 її брат ОСОБА_3 та його дружина почали перешкоджати їй у доступі до квартири, у зв`язку з чим, між ними почали виникати конфлікти, через які вона була змушена звертатися до поліції. Зазначає, що у тій квартирі також проживає її мати ОСОБА_5 , якій на її думку забороняють відчиняти двері та спілкуватися з нею.

Таким чином, відповідачі чинять їй перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , співвласником якої вона є, а саме не допускають її до помешкання.

На підставі наведеного, позивач просить суд, усунути перешкоди користування житловим приміщенням шляхом зобов`язання відповідачів забезпечити їй безперешкодний доступ та надати можливість користуватися квартирою АДРЕСА_1 , зобов`язати відповідачів надати їй ключі від вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 . Стягнути з відповідачів понесені у справі судові витрати.

Ухвалою судді від 28.06.2023 відкрито спрощене провадження у справі.

Від відповідача надійшов відзив, обгрунтованим тим, що вони не чинять позивачу перешкод у користуванні квартирою, вона добровільно покинула спірну квартиру у 2003 році, там відсутні її особисті речі та будь-яке майно. Позивач не цікавиться утриманням квартири АДРЕСА_1 та не сплачує комунальні платежі за належну їй частку. Натомість, позивач коли з`являється у вказаній квартирі, то вчиняє конфлікти та сварки, що негативно впливає на осіб, які там проживають. Посилаючись на викладене, відповідачі просять суд відмовити позивачу у задоволенні позову.

Позивач скористалася правом на подання відповіді на відзив, а відповідачі запереченнями на відзив.

В судовому засіданні позивач та її представник заявлений позов підтримали та просили задовольнити з наведених у ньому підстав.

Відповідачі позовних вимог не визнали, просили суд відмовити в задоволенні позову з мотивів, наведених у відзиві.

Заслухавши пояснення позивача, її представника, відповідачів, дослідивши матеріали справи та подані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. (ст.4 ЦПК України).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Як вбачається із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки - 333109831, співвласниками квартири АДРЕСА_1 є: ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 (а.с.05-06).

Відповідачі зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується копією будинкової книги А №65098.

Пунктом 1 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Стаття 41 Конституції України закріпила, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушенні і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Як передбачено статтею 358 ЦК України, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦК України, розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Отже, усі співвласники квартири мають рівні права на користування і володіння, тобто вселення інших осіб має відбувались за взаємною згодою. Реалізація права власності однією особою не може шкодити праву власності іншої особи. Право спільної власності обмежено спеціальними нормами закону, унаслідок чого кожен із співвласників зобов`язаний реалізувати своє право власності з урахуванням прав та інтересів інших співвласників та за взаємною згодою.

Судом встановлено, що відповідачі чинять позивачу перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , зокрема не відчиняють їй двері, обґрунтовуючи це неприязними відносинами, які між ними склалися.

В судовому засіданні відповідачі не заперечували факту, що у позивача відсутні ключі від вхідних дверей, оскільки на їх думку останній вони не потрібні, бо вона там не проживає.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, тому вимоги позивача про відшкодування відповідачами судових витрат підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 77, 81, 137, 141, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 119, 316-317, 321, 358, 386, 391 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні квартирою - задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкодиу користуванні квартирою АДРЕСА_1 та зобов`язати відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 забезпечити безперешкодний доступ ОСОБА_1 до квартири АДРЕСА_1 .

Зобов`язати відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 передати ОСОБА_1 комплект ключів від вхідних дверей до квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати понесені в зв`язку зі сплатою судового збору в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок по 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП - НОМЕР_1 );

Відповідач: ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_3 ; РНОКПП - НОМЕР_2 ):

Відповідач: ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_3 ; РНОКПП - невідомий).

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Л.В. Івасюта