ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/1652/22 Номер провадження 22-ц/814/3183/23Головуючий у 1-й інстанції Зоріна Д.О. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.

Суддів Абрамова П.С., Одринської Т.В.

при секретарі Філоненко О.В.

за участю представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Гонтара В.М.,

представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Нестеренко А.В.

позивача ОСОБА_2 та третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Гонтара Валерія Миколайовича на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 лютого 2023 року, ухвалене у складі головуючого судді Зоріної Д.О. повний текст судового рішення виготовлено 24.02.2023 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У липні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання.

Просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання їх спільного сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з часу звернення до суду з даною позовною заявою і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 річного віку.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що від спільного шлюбу з ОСОБА_1 мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого відповідач сплачував аліменти згідно рішення суду.

На даний час син навчається у Кременчуцькому льотному коледжі Харківського національного університету внутрішніх справ за спеціальністю «Авіаційний транпорт», освітньо професійна програма «Аеронавігація», є курсантом другого курсу денною форми навчання, термін навчання до 30.06.2025 року.

ОСОБА_2 зазначає, що шлюб між нею та відповідачем розірвано, син проживає разом з нею. Відповідач працевлаштований, має постійний дохід, не має проблем зі здоров`ям, достатньо забезпечений та має можливість матеріально допомагати сину на період навчання, однак від цього відмовляється.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 лютого 2023 року позовін вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 15.07.2022 року і до закінчення ним навчання, тобто до 30.06.2025 року.

Стягнутоз ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1073 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач ОСОБА_1 не надає матеріальної допомоги сину, не сплачує за його навчання, хоча є працевлаштованим та отримує заробіток.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись із таким вирішенням спору, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Також зазначає, що його доходи дійсно більші від доходів позивача, з них він сплачує 1/6 на утримання іншого їх спільного сина. У випадку залишення в силі саме такого розміру аліментів для повнолітнього сина він буде нести значно більший за сумою ніж позивач тягар утримання, що суперечить вимогам СК України.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З урахуванням положень ст. 130 ЦПК України повідомлення представникавідповідача ОСОБА_1 - адвоката Гонтара В.М. про дату, час та місце розгляду справи, вважається і повідомленням відповідача ОСОБА_1 .

Колегія суддів, заслухавши представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Гонтара В.М., представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Нестеренко А.В., позивача ОСОБА_2 та третю особу ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 18.09.2020 року.

Від вказаного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , що вбачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 07.06.2004 Відділом реєстрації актів цивільного стану Крюківського районного управління юстиції м. Кременчука Полтавської області.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг повноліття, він є курсантом 2 курсу Кременчуцького льотного коледжу Харківського Національного університету внутрішніх справ МВС України, за спеціальністю 272 «Авіаційний транспорт», освітньо-професійною програмою «Аеронавігація», денної форми навчання за рахунок коштів державного (регіонального) бюджету, передбачувана дата закінчення навчання 30.06.2025 року.

Зазначене вище вбачається із Довідки, виданої 14.07.2022 директором Кременчуцького льотного коледжу Харківського Національного університету внутрішніх справ МВС України Яковлєвим Р. за вих.№2/845.

Згідно довідки про доходи ОСОБА_1 , виданої 08.09.2022 року 5 управлінням (Міжвідомчого центру спеціальної підготовки) Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України, вбачається, що відповідач працевлаштований, достатньо забезпечений та має можливість матеріально допомагати сину на період навчання.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 зарахований на денну бюджетну форму навчання, саме навчання є безкоштовним, але потреба в аліментах пов`язана із специфікою денної форми навчання, яка є перешкодою у влаштуванні повнолітнього ОСОБА_3 на роботу для отримання доходу.

Відповідно до відповіді директора Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ МВС України від 25.08.2022 за №7/1044, з 01.09.2021 ОСОБА_3 отримує академічну стипендію та триразове безкоштовне харчування, форменим одягом курсант ОСОБА_3 не забезпечений. З викладеного вбачається, що ОСОБА_3 продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо своєї повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, з обов`язковим урахуванням її потреби в отриманні матеріальної допомоги та наявності у батьків можливості надавати таку допомогу.

Колегія суддів вважає такий висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Статтею 199 СК України установлено, що, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року зазначено про обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), який (обов`язок) настає за обов`язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Положеннями частини 1 статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Аналізуючи матеріали справи, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 не надав доказів своїх заперечень, зокрема того, що він не має можливості сплачувати аліменти саме у розмірі 1/6 частини від свого заробітку (доходу) щомісячно.

Так, ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів погіршення його матеріального становища. Навпаки він має роботу, за яку отримує стабільний дохід, працюючи в установі, що фінансується за рахунок державного бюджету. Згідно даних довідки про доходи ОСОБА_1 за період з 01 січня 2021 року по 30 вересня 2022 року загальний розмір його заробітної плати має тенденцію до збільшення.

Твердження апелянта стосовного того, що він сплачує 1/6 доходу на утримання іншого їх спільного сина, колегія суддів не бере до уваги, оскільки наявність лише цього факту не може бути достатньою підставою для прийняття судом рішення про відмову у стягненні аліментів без врахування в сукупності інших підстав, зокрема неможливості самостійного заробітку коштів дитиною платника аліментів у зв`язку з навчанням на денній формі навчання та рівня сукупного доходу платника аліментів, який на даний час дає можливість ОСОБА_1 забезпечити собі гідний рівень життя.

Ураховуючи обов`язок обох батьків утримувати дитину, всебічно забезпечуючи її розвиток, факт перебування дитини на утриманні однієї матері та розмір доходів батька, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 на її користь аліментів на утримання повнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 15.07.2022 року і до закінчення ним навчання, тобто до 30.06.2025 року.

Також колегія суддів дійшла до висновку, що розмір аліментів, присуджений місцевим судом, відповідає вимогам сімейного законодавства, а відмова у їх стягненні у зв`язку з тим, що апелянт сплачує 1/6 частку доходу на їх іншого спільного сина - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , без підтвердження незадовільності його матеріального становища, не є достатньою підставою та не буде спрямована на належне забезпечення старшого сина - ОСОБА_3 .

Зазначена позиція відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 16 вересня 2020 року по справі № 565/2071/19 (провадження №61-9460 св 20).

Твердження представника апелянта стосовного того, що позивач використала отримані кошти за рішенням суду про стягнення аліментів не на утримання дітей, а на придбання автомобіля колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

З договору купівлі-продажу 5343/2022/3240051 від 25.06.2022 року транспортного засобу вбачається, що вартість придбаного автомобіля становить 49 500 грн. (а.с.78). Зазначені кошти вона отримала від ОСОБА_1 в зв`язку з примусовим виконанням останнім виконавчого листа, який виданий 30.03.2021 Крюківським районним судом міста Кременчука Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартості частини автомобіля Toyota Verso, універсал, двигун об`ємом 2231 см3 дизель, 2009 року виготовлення, в сумі 124934 грн. 54 коп. та витрати на проведення експертизи №99 від 03.08.2020 в сумі 900 грн. Зазначені кошти були використані позивачем для придбання автомобіля.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що ОСОБА_3 зарахований на денну бюджетну форму навчання, саме навчання є безкоштовним, проте сплата аліментів відповідачем є необхідною через специфіку денної форми навчання, та в зв`язку з тим, що денна форма навчання є перешкодою для отримання ОСОБА_3 самостійного доходу.

Згідно частини 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких суд дійшов шляхом повного та всебічного з`ясування обставин справи. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити - без змін.

Щодо судових витрат

За приписами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції компенсації не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гонтара Валерія Миколайовича- залишити без задоволення.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 лютого 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 серпня 2023 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді П.С. Абрамов

Т.В. Одринська