18.08.2023 227/1537/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18 серпня 2023 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Левченка А.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Черкасової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Добропілля за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради, в інтересах малолітнього ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , третя особа: Добропільський міський центр соціальних служб, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ

28 червня 2023 року представник Органу опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради, в інтересах малолітнього ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Добропільський міський центр соціальних служб, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що відповідно до наказу служби у справах дітей Добропільської міської ради від 15 лютого 2021 року № 30 малолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку дітей, позбавлених батьківського піклування.

На підставі рішення виконкому Добропільської міської ради від 17 березня 2021 року № 150 «Про влаштування малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до державного дитячого закладу для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, на повне державне забезпечення» та путівки від 04 березня 2021 року № 8 департаменту охорони здоров`я Донецької облдержадміністрації малолітній ОСОБА_1 був зарахований на повне державне забезпечення до комунального некомерційного підприємства «Краматорський будинок дитини «Антошка» де перебуває дотепер.

Мати дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишила сина у комунальному некомерційному підприємстві «Добропільська лікарня інтенсивного лікування». За місцем реєстрації зарекомендувала себе з негативної сторони, веде асоціальний спосіб життя, схильна до вживання алкогольних напоїв. За час перебування дитини у КНП «Краматорський будинок дитини «Антошка» сина не відвідувала, життям та здоров`ям не цікавилася, не телефонувала, не надсилала листів, не виявляла батьківської уваги та турботи, матеріальної допомоги не надавала, ніяких заходів для повернення дитини до родини не здійснювала.

Відомості про батька у свідоцтві про народження дитини внесено відповідно до частини першої ст. 135 Сімейного кодексу України.

Питання щодо надання висновку про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 09 червня 2023 року. Після з`ясування всіх обставин відбулося голосування та прийнято одноголосно рішення щодо підготовки службою у справах дітей висновку про доцільність позбавлення батьківських прав.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04 липня 2023 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 20 липня 2023 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом надсилання рекомендованим листом судових повісток за адресою реєстрації які повернулися до суду без вручення з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Представник Добропільського міського центру соціальних служб у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Згідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку з викладеним, враховуючи заяву представника позивача, яка не заперечує проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів і ухвалити заочне рішення.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 22 грудня 2020 року у громадянки ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 в КНП «Добропільська лікарня інтенсивного лікування» народилась дитина: хлопчик, що підтверджується копією медичного свідоцтва про народження № НОМЕР_1 .

Згідно копії заяви батьків (матері або батька), інших родичів або законного представника про відмову забрати дитину з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я від 22 грудня 2020 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 відмовилась забрати свою дитину - хлопчика ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з пологового будинку через «погане матеріальне становище».

22 грудня 2020 року працівниками Комунального некомерційного підприємства «Добропільська лікарня інтенсивного лікування» у присутності працівника органу внутрішніх справ України, представника служби у справах дітей та працівника центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді склали Акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я № 2642 про те, що 22 грудня 2020 року ОСОБА_2 відмовилася забрати дитину ОСОБА_1 .

Рішенням виконавчого комітету Добропільської міської ради № 26 від 13 січня 2021 року вирішено присвоїти малолітній дитині, народженій ІНФОРМАЦІЯ_3 прізвище - ОСОБА_3 , ім`я - ОСОБА_4 , по батькові - ОСОБА_5 . Матір дитини записати - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько дитини - ОСОБА_6 .

12 лютого 2021 року Добропільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) зареєстровано народження дитини ОСОБА_1 , про що складено актовий запис про народження № 30 та повідомлено Службу у справах дітей Добропільської міської ради листом № 20.31-43/95 від 12 лютого 2021 року.

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця міста Добропілля Донецької області, громадянина України, серії НОМЕР_2 виданого Добропільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 12 лютого 2021 року, у графі батько зазначено ОСОБА_6 , мати ОСОБА_2 .

Як зазначено у витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 9 від 12 лютого 2021 року державна реєстрація проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Відповідно до наказу служби у справах дітей Добропільської міської ради від 15 лютого 2021 року № 30 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 взято на первинний облік дітей, як дитину позбавлену батьківського піклування

Рішенням виконавчого комітету Добропільської міської ради № 90 від 17 лютого 2021 року надано малолітній дитині ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , статус дитини позбавленої батьківського піклування.

На підставі рішення виконкому Добропільської міської ради від 17 березня 2021 року № 150 «Про влаштування малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до державного дитячого закладу для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, на повне державне забезпечення» малолітню дитину влаштовано до комунального некомерційного підприємства «Краматорський будинок дитини «Антошка» на повне державне забезпечення.

Згідно довідки комунального некомерційного підприємства «Краматорський будинок дитини «Антошка» № 01/09-04 від 16 березня 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває у закладі на повному державному забезпеченні з 19 березня 2021 року.

За інформацією комунального некомерційного підприємства «Краматорський будинок дитини «Антошка» (вих. № 01/07 -68 від 16 березня 2023 року) за час перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в будинку дитини, згідно журналу обліку відвідувань, його мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 сина не відвідувала, життям та здоров`ям не цікавилася, не телефонувала, не надсилала листів, не виявляла батьківської уваги та турботи, матеріальної допомоги не надавала, ніяких заходів для повернення дитини до родини не здійснювала.

Відповідно до побутової характеристики наданої старостою Світлівського старостинського округу, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . За час проживання зарекомендувала себе з негативної сторони. Веде асоціальний спосіб життя, зовнішній вигляд не відповідає санітарним нормам. По характеру адекватна, не сварлива, але егоїстична та лінива. Має шкідливі звички, схильна до вживання алкогольних напоїв, постійної роботи не має, працює по найму на полігоні ТПВ (об`єкт поводження з відходами).

Згідно довідки начальника служби у справах дітей Добропільської міської ради № 106 від 26 лютого 2021 року, малолітній ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , не має братів, сестер та близьких родичів.

Питання щодо надання висновку про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 09 червня 2023 року. Після з`ясування всіх обставин відбулося голосування та прийнято одноголосно рішення щодо підготовки службою у справах дітей висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_1 № 03/298-10/02 від 27 червня 2023 року.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно ч.ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно постанови Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Статтею ст. 150 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`зані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст. 155 Сімейного кодексу України).

Підстави позбавлення батьківських прав визначені ст.164 Сімейного кодексу України. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд неодноразово в своїх рішеннях акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішеннях від 16.07.2015 року у справі «Мамчур проти України» та від 01.07.2017 року у справі «М.С. проти України», при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

З огляду на вищевикладене, оцінивши усі зібрані по справі докази, ураховуючи, що відповідач відмовилась від сина, залишивши дитину у пологовому будинку, не виявила щодо нього батьківського піклування, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, не вчиняє дій щодо повернення дитини до сім`ї, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки наявні підстави позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_1 .

Позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

За правилами ч. 4 ст. 167 Сімейного кодексу України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування (ч. 5 ст. 167 СК України).

Відповідно до ч. 3 ст.166 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Доказів на підтвердження того, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання малолітнього сина матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 164, 165, 166, 180, 181, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 12, 13, 27, 80, 141, 206, 211, 258-259, 263, 265, 268, 273, 280-282, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ

Позов Органу опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради, в інтересах малолітнього ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , третя особа: Добропільський міський центр соціальних служб, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів- задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) - батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Добропілля Донецької області.

Малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Добропілля Донецької області, передати на опікування Органу опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28 червня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття на особистий рахунок дитини НОМЕР_4 відкритий у АО «Державний ощадний банк України».

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 2147,20 грн (дві тисячі сто сорок сім гривень 20 копійок).

На підставі ч. 6 ст. 164 СК України копію рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення до Добропільського міськрайонного суду Донецької області.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку позивачем, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

позивач Орган опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради, , адреса місцезнаходження: 85001, Донецька обл., Покровський район, м. Добропілля, вул. Першотравнева, буд. 83;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ;

третя особа Добропільський міський центр соціальних служб, , адреса місцезнаходження: 85001, Донецька обл., Покровський район, м. Добропілля, вул. Першотравнева, буд. 83.

Повне рішення складено 24 серпня 2023 року.

Суддя А.М. Левченко

18.08.2023