Справа № 148/609/23
Провадження №2/148/316/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: судді Штифурко Л.А.

секретаря Лиженко Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановив:

Позивач звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що 15.09.2018 вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстровано Тульчинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №131. Від даного шлюбу у них є син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя у сторін не склалося, шлюбні стосунки сторони не підтримують через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, спільних життєвих інтересів, різні погляди на ведення спільного господарства. За таких обставинпозивачка вважає примирення та збереження сім`ї неможливим. Тому просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « ОСОБА_4 ».

В судове засідання позивач не з`явилася, хоча про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. В позовній заяві просить розглянути справу в її відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Від нього до суду надійшла письмова заява, в якій він позовні вимоги визнає, просить розглянути справу в його відсутність.

Відповідно до ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приймаючи до уваги, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 15.09.2018, судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано Тульчинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 15.09.2018, про що зроблено актовий запис № 131 (а.с. 4).

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого виконкомом Кинашівської сільської ради 24.12.2019 (а.с. 7).

За змістом ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

Судом встановлено, що спільне подружнє життя між сторонами не склалось. Як встановлено, шлюбні відносини сторони не підтримують, проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Ні позивач, ні відповідач не мають наміру зберегти шлюб. За таких обставин суд доходить висновку, що шлюб сторін носить лише формальний характер, у зв`язку з чим вважає можливим його розірвати, оскільки подальше його збереження буде суперечити інтересам сторін.

Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Підстав для відновлення позивачу дошлюбного прізвища суд не вбачає, оскільки вона виявила бажання надалі іменуватися прізвищем « ОСОБА_4 ».

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 1073, 60 гривень, що підтверджується квитанцією від 30.03.2023 (а.с. 1)

За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст.142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету в розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Отже, враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, про що надав відповідну заяву, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, позивачці слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а саме 536, 80 гривень.

Доказів понесення інших судових витрат ні позивачкою, ні відповідачем не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 104, 105, 110, 112, 113, 114 СК України, ст.ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, ч. 4 ст. 206, ст. 211, ч. 2 ст. 247, ст. 263- 265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 15.09.2018 Тульчинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 131, - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити за позивачем прізвище - " ОСОБА_4 ".

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що становить 536,80 грн., сплаченого при поданні позову до суду на підставі квитанції №7 від 30.03.2023.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.А. Штифурко