Справа № 308/29/18
П О С Т А Н О В А

іменем України

31 травня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідачки Готри Т. Ю.,

суддів Кондора Р. Ю., Собослоя Г. Г.,

з участю секретаря судового засідання Сливки С. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про повернення безпідставно отриманих коштів, за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», в інтересах якого діє представниця - адвокатеса Мамедова Інга Русланівна, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 січня 2022 року, ухвалене суддею Деметрадзем Т. Р.,

у с т а н о в и в:

У січні 2018 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про повернення безпідставно отриманих коштів.

Позов обгрунтовано тим, що 06 жовтня 2016 року в м. Ужгороді сталася ДТП за участі транспортного засобу «ТУР А049», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Subaru Forester», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Винуватцем цієї пригоди було визнано ОСОБА_2 , що підтверджується постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.11.2016, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України.

Цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу «ТУР А049» на момент ДТП було застраховано у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі - ПАТ «СК «Арсенал Страхування», страхова компанія) згідно з полісом АК/0860133.

Зазначало, що ОСОБА_1 був звернувся до ПАТ «СК «Арсенал Страхування» з повідомленням про настання ДТП та заявою про виплату йому страхового відшкодування. Для встановлення вартості матеріального збитку, який було завдано власнику транспортного засобу «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_2 , страхова компанія звернулась до ТОВ «Експертно-Асистуюча компанія «Фаворит», яке 03.11.2016 склало звіт про визначення вартості матеріального збитку, який становив 50 820,10 гривень. Отже, сума страхового відшкодування за вирахуванням франшизи відповідно до полісу АК/0860133 складає 49 820,10 грн (50 820,10 грн - 1 000 грн франшиза).

Стверджувала страхова компанія, що 23 червня 2017 року вона виплатила ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 49 820,10 грн, що підтверджується платіжним дорученням. Однак виплачене страхове відшкодування було розраховано без застосування положень Податкового кодексу України щодо утримання з цієї суми ПДФО та військового збору. А відтак, 26 червня 2017 року ПАТ «СК «Арсенал Страхування», з урахуванням положень Податкового кодексу України, повторно виплатила ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 49 820,10 грн, із якого було утримано 8 967,62 грн в якості ПДФО та 747,30 грн в якості військового збору, про що свідчать відповідні платіжні доручення.

За таких обставин кошти в розмірі 49 820,10 грн, які були сплачені відповідачу 23.06.2017, є такими, що отриманні без достатньої правової підстави, а відтак мають бути повернуті страховій компанії.

Указувало, що 20 липня 2017 року страхова компанія направила ОСОБА_1 претензію з цього приводу, яка повернулася 29.08.2017 у зв`язку з закінченням терміну зберігання. До теперішнього часу ці безпідставно отриманні відповідачем кошти так і не повернуті.

Посилаючись на наведені вище обставини страхова компанія просила суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 49 820,10 грн, а також вирішити питання розподілу судових витрат.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 січня 2022 року цей позов ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» залишено без задоволення.

Не погоджуючись із цим рішенням місцевого суду ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування», в інтересах якого діє представниця - адвокатеса Мамедова І.Р., подало на нього апеляційну скаргу внаслідок його незаконності та необгрунтованості через порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне встановлення обставин справи, що мають значення для справи.

Скарга мотивована тим, що місцевим судом належним чином не враховано те, що після виплати 23.06.2017 відповідачу 40 105,18 грн страхового відшкодування /58 191,18 грн (матеріальний збиток за звітом) - 7 371,08 грн (ПДВ) - 1 000 грн (франшиза) - 8 967,62 грн (ПДФО) - 747,30 грн (військовий збір) = 40 105,18 грн/, страховою компанією 26.06.2017 внаслідок рахунової помилки йому повторно було виплачено за одним і тим же страховим випадком 49 820,10 грн, а відтак ОСОБА_1 утримує в себе ці кошти без достатньої правової підстави.

Зазначав апелянт і про порушення судом вимог Податкового кодексу України, оскільки власником транспортного засобу «Subaru Forester», номерний знак НОМЕР_2 , є нерезидент громадянин Німеччини ОСОБА_3 , а відтак страхова компанія, як податковий агент, правомірно утримало із суми страхового відшкодування 18% ПДФО у розмірі 8 967,62 грн і 747,30 грн військового збору.

Зауважувала страхова компанія і те, що місцевий суд, узявши до уваги висновок експерта № 147 судової автотоварознавчої експертизи від 12.03.2019 про завданий пошкодженням у ДТП автомобіля матеріальний збиток у розмірі 83 738,54 грн та відмовивши у зв`язку з цим у задоволені позову, не врахував, що ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» відповідачу виплатила понад на цю суму фактично 89 925,28 грн, а в загальному 99 640,20 гривень. До того ж цей висновок експерта не є обгрунтованим, а відтак і не є належним доказом.

З огляду на наведені вище обставини апелянт просив оскаржене рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити, а також вирішити питання розподілу судових витрат.

Своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу позивача ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» відповідач ОСОБА_1 не скористався.

У судовому засіданні в режимі відеоконфернеції представниця апелянта (позивача) ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» - адвокатка Мамедова І.Р. апеляційну скаргу підтримала з підстав наведених у ній, просила таку задовольнити, оскаржене рішення суду скасувати та позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Гончаров В.В. у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечив із підстав її необґрунтованості та надуманості, просив таку залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідачку, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволені позову ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до висновку експерта № 147 судової автотоварознавчої експертизи від 12.03.2019 установлено про завданий матеріальний збиток пошкодженням автомобіля в ДТП у розмірі 83 738,54 грн, що є значно більшим, аніж сума загалом виплаченого ОСОБА_1 страхового відшкодування.

Проте колегія суддів із таким висновком місцевого суду погодитися не може, оскільки такого суд дійшов із порушенням норм процесуального права з огляду на таке.

Судом установлено та не заперечується сторонами, що 06 жовтня 2016 року приблизно о 14:10 год по вул. Радіщева, 2 у м. Ужгороді, ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «ТУР А049», номерний знак НОМЕР_3 , перед початком руху не впевнився в безпечності та допустив зіткнення з транспортним засобом «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. За це ОСОБА_2 постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.11.2016 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ТУР А049», номерний знак НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на підставі договору, тобто страхового полісу АК-0860133 від 25.09.2016, у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернувся до цієї страхової компанії з повідомленням про настання ДТП та заявою від 20.12.2016 про виплату йому страхового відшкодування (т.1 а.с.127).

Як видно зі звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, виконаного ТОВ «Експертно-Асистуюча компанія «Фаворит» від 03.11.2016 за № 6334/4, то вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження колісного транспортного засобу «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на 06.10.2016 становить із урахуванням ПДВ на запасні частини, але без урахування ВТВ, 58 191,18 гривень (т.1 а.с.9-21).

Відповідно до страхового акту № 109.00625917-1 від 23.06.2017 сума страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 49 820,10 грн, із яких: 40 105,18 грн до оплати одержувачу власнику ТЗ ОСОБА_3 в особі за довіреністю ОСОБА_1 ; 8 967,62 грн податок на доходи фізичних осіб; 747,30 грн військовий збір (т.1 а.с.112, 113).

Згідно з платіжним дорученням (відмітка банку 26.07.2017) ПАТ «СК «Арсенал Страхування» виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування відповідно до акту № 109.00625917-1 від 23.06.2017 у розмірі 49 820,10 гривень (т.1 а.с.8).

Також, як убачається з платіжних доручень № 1236, № 1237 і № 1238 від 26.06.2017, ПАТ «СК «Арсенал Страхування» сплатило, відповідно, ОСОБА_1 40 105,18 грн страхового відшкодування (т.1 а.с.7), 8 967,62 грн до казначейської служби податок на доходи фізичної особи ОСОБА_1 (т.1 а.с.6) та 747,30 грн до казначейської служби військового збору (т.1 а.с.5).

19 липня 2017 року позивачем направлялась ОСОБА_1 претензія про повернення безпідставно отриманих коштів у розмірі 49 820,10 грн за № 1/к (т.1 а.с.34, 35).

Висновком експерта № 147 судової автотоварознавчої експертизи від 12.03.2019, проведеної на підставі ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.12.2018, установлено, що розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Subaru Forester», номерний знак НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження внаслідок ДТП, яка мала місце 06.10.2016, складає 83 738,54 гривень (т.1 а.с.191-195, 201-204).

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події, а також застосовуються до вимог про: - повернення виконаного за недійсним правочином; - витребування майна власником із чужого незаконного володіння; - повернення виконаного однією з сторін у зобов`язанні; - відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Отже, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого ст. 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна.

Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача це майно.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій указівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Отже, колегія суддів уважає слушним твердження страхової компанії про помилкову повторну виплату нею відповідачу страхового відшкодування за один і той самий страховий випадок, а відтак у даному випадку підлягають застосуванню положення ст. 1212 ЦК України.

Із приводу зменшення страхового відшкодування на суму 8 967,62 грн податку на доходи фізичних осіб і 747,30 грн військового збору для нерезидента - власника транспортного засобу «Subaru Forester», номерний знак НОМЕР_2 , громадянина Німеччини ОСОБА_3 , колегія суддів зауважує таке.

Як регламентовано підпунктом 164.2.14 пункту 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України /тут і надалі Кодекс у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин/ до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку на доходи фізичних осіб включається дохід у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди. Дія цього підпункту не поширюється на оподаткування сум страхових виплат і страхових відшкодувань.

Також відповідно до абзацу «в» підпункту 165.1.27 пункту 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку на доходи фізичних осіб не включається сума страхової виплати, страхового відшкодування або викупна сума, отримана платником податку за договором страхування від страховика-резидента, іншого ніж довгострокове страхування життя та недержавне пенсійне забезпечення, за умови, що під час страхування цивільної відповідальності сума страхового відшкодування не може перевищувати розмір шкоди, фактично заподіяної вигодонабувачу, яка визначається за звичайними цінами на дату такої страхової виплати.

Положенням підпункту 1.7 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України визначалося, що звільняються від оподаткування військовим збором доходи, які згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.18, 165.1.25, 165.1.52 пункту 165.1 ст. 165 цього Кодексу.

В абзаці першому підпункті 141.4.5 пункту 141.4 (особливості оподаткування нерезидентів) ст. 141 Податкового кодексу України передбачалося, що страховики або інші резиденти, які здійснюють страхові платежі (страхові внески, страхові премії) та страхові виплати (страхові відшкодування) у межах договорів страхування або перестрахування ризиків, у тому числі страхування життя на користь нерезидентів, зобов`язані оподатковувати суми, що перераховуються, у межах договорів із обов`язкових видів страхування, за якими страхові виплати (страхові відшкодування) здійснюються на користь фізичних осіб - нерезидентів, а також за договорами страхування у межах системи міжнародних договорів «Зелена карта», а також за договорами страхування пасажирських перевезень цивільної авіації - за ставкою 0 відсотків.

Отже, з урахуванням наведених вище норм страховою компанією необґрунтовано зменшено виплату страхового відшкодування на суму податку з доходів фізичних осіб та військового збору, а відтак до виплати підлягала сума в розмірі 49 820,10 гривень.

Зважаючи на те, що відповідачу, крім 49 820,10 грн, помилково позивачем було сплачено ще 40 105,18 грн, а тому з ОСОБА_1 слід стягнути на користь страхової компанії 40 105, 18 грн як набуті ним без достатньої правової підстави.

Із приводу твердження відповідача ОСОБА_1 про заподіяння йому внаслідок цієї ДТП матеріального збитку в розмірі 83 738,54 грн, що стверджується згаданим вище висновком експерта № 117, і що саме така сума мала би бути відшкодована позивачем, а відтак це виключає у даному випадку застосування положень ст. 1212 ЦК України і задоволення позову страхової компанії до нього, то колегія суддів уважає його безпідставним, оскільки з такими зустрічними вимогами до страхової компанії як про стягнення суми цих коштів чи проведення зустрічних зарахувань між сторонами відповідач у цій справі не звертався та суд не вправі дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства в порядку ч. 1 ст. 13 ЦПК України виходити зі власної ініціативи за межі позовних вимог.

Водночас апеляційний суд зауважує і те, що ОСОБА_1 був звертався до суду з позовом до ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про відшкодування матеріальної збитку заподіяного внаслідок ДТП, пені за прострочення та моральної шкоди. Як наслідок, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 листопада 2017 року (справа № 308/5687/17), цей позов ОСОБА_1 залишено без розгляду (т.1 а.с.111).

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України).

Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, апеляційний суд доходить висновку, що позивач страхова компанія частково довела належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності достатніми доказами свої вимоги, які знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів уважає частково слушними, оскільки вони частково ґрунтуються на вимогах закону і фактичних обставинах справи та спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а відтак апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин рішення місцевого суду не може вважатись законним та обґрунтованим, а тому, відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з одночасним ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог і стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» фактично безпідставно отриманих коштів у розмірі 40 105,18 гривень.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь апелянта - позивача ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» слід стягнути пропорційно понесені у справі судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1 600 грн (т.1 а.с.4) та апеляційної скарги - 2 400 грн (т.2 а.с.109), що пропорційно до задоволених позовних вимог становить 3 220,00 гривень.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», в інтересах якого діє представниця - адвокатеса Мамедова Інга Русланівна, задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 січня 2022 року скасувати.

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» безпідставно отримані грошові кошти в розмірі 40 105 (сорок тисяч сто п`ять) гривень 18 копійок.

У решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» судові витрати в розмірі 3 220 (три тисячі двісті двадцять) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів із дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 червня 2023 року.

Суддя-доповідачка

Судді