Справа № 148/2171/22
Провадження № 22-ц/801/565/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Штифурко Л. А.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 рокуСправа № 148/2171/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у ци-вільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Голоти Л. О., Рибчинського В. П.,

розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, у при-міщенні апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про встановлення факту родинних відносин,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тульчинського ра-йонного суду Вінницької області від 17 січня 20223 року про визнання непода-ною та повернення позовної заяви, постановлену у приміщенні суду у м. Туль-чині Вінницької області за головування судді Штифурко Л. А.,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася у Тульчинський районний суд Вінницької облас-ті з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, просила встановити факт, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був рідним племінником позивачки.

Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 17 січня 2023 року позовна заява ОСОБА_1 визнана неподаною та повернута пози-вачці на підставі частини третьої статті 185 ЦПК України у зв`язку із неусу-ненням недоліків позовної заяви у встановлений судом строк.

Не погоджуючись із такою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржує її в апеляційному порядку, просить дану ухвалу суду скасувати, на-правити справу у суд першої інстанції для продовження розгляду. Обґрунто-вуючи доводи власної скарги, ОСОБА_1 зазначає, що залишаючи позовну заяву без руху та постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції здійснив оцінку доказів, зокрема, спору про право, перевірив позовні вимоги, що виходить за межі стадії цивільного процесу у частині відкриття проваджен-ня та має бути оцінено судом при прийнятті рішення після дослідження обста-вин справи, перевірки їх доказами. Зазначення судом першої інстанції вимоги до змісту позовної заяви зводяться до покладення на позивачку обов`язку дово-дити на стадії пред`явлення позову детальну інформацію щодо різних аспектів та характеристик предмету спору, що законом не передбачено, оскільки ці пи-тання можливо з`ясувати на відповідних стадіях розгляду справи після від-криття у ній провадження. Скаржниця звертає увагу, що у прохальній частині позовної заяви викладене клопотання про витребування копії спадкової справи, дослідивши яку, суд буде мати можливість встановити наявність чи відсутність цивільного спору та ухвалити рішення по суті справи.

Наданим процесуальним законом, забезпеченим ухвалою апеляційного су-ду від 09 березня 2023 року, правом подання відзиву на апеляційну скаргу від-повідачка ОСОБА_2 не скористалася.

16 березня 2023 року апеляційному суду подана заява ОСОБА_2 , якою вона, нібито, визнає апеляційну скаргу та не заперечує щодо її задоволення. Од-нак апеляційний суд, дослідивши зміст такої заяви, не може брати її до уваги, зважаючи, що особа, якою безпосередньо у суд заява подана, не встановлена, що викликає обґрунтований сумнів у дійсності подання заяви саме відповідач-кою ОСОБА_2 .

Справа призначена до розгляду, який у відповідності до норм статей 353, 369 ЦПК України належить здійснити без повідомлення її учасників.

Розглянувши дану справу за наявними у ній та додатково поданими дока-зами, перевіривши законність, обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду пер-шої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Згідно з нормами статті 263 ЦПК України судове рішення, яким відповідно до статті 258 ЦПК України є також ухвала суду, повинно ґрунтуватися на заса-дах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судо-вому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним ви-могам.

Із матеріалів цієї цивільної справи убачається, що ухвалою судді Туль-чинського районного суду Вінницької області від 03 січня 2023 року позовна заява ОСОБА_1 залишалася без руху із наданням їй десятиденного строку з дня отримання копії цієї ухали для усунення недоліків позовної заяви. Зали-шаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції вказав на необхідність надання доказів залишення заяви позивачки з аналогічними вимогами у справі № 148/1770/21 у порядку окремого провадження без розгляду у зв`язку із наяв-ністю спору про право, зазначити, яке саме право позивачки порушене або не визнається відповідачкою за позовними вимогами про встановлення факту родинних відносин.

На виконання вимог вказаної ухвали суду, представником позивачки адво-катом ОСОБА_4 була подана заява про усунення недоліків, до якої, зо-крема, долучені ухвала Тульчинського районного суду Вінницької області від 11 січня 2022 року у справі № 148/1770/21 про залишення заяви без розгляду, а також позовна заява ОСОБА_1 у новій редакції із обґрунтуванням вимог до ОСОБА_2 .

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстан-ції, посилаючись на норми статей 175, 177, 185 ЦПК України, зазначив, що у справі № 148/1770/21 заява ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин на підставі пункту п`ятого частини першої статті 257 ЦПК України ухвалою суду була залишена без розгляду, тобто, за заявою представника, а не у зв`язку із наявністю спору про право. Посилання представника позивачки у позовній заяві у новій редакції на те, що відповідачка є спадкоємицею п`ятої черги після смерті ОСОБА_5 , а позивачка - четвертої черги, що і свідчить про виникнення спору про право між ними, суд вважав безпідставними, оскіль-ки позивачці відмовлено в оформленні нотаріусом спадщини з підстави немож-ливості підтвердити родинні зв`язки із спадкодавцем. Відтак суд вважав, що з доводів позовної заяви та доданих до неї доказів спору про право між сторона-ми не убачається, а питання про встановлення факту родинних відносин підля-гає вирішенню у порядку окремого провадження, тому дійшов висновку, що недоліки позовної заяви усунуті не були.

Колегія суддів апеляційного суду з таким висновком суду першої інстанції погодитися, визнати його правильним та об`єктивним не може з огляду на нас-тупне.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме проваджен-ня - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядають-ся цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За загальним пра-вилом окреме провадження - це самостійний вид цивільного судочинства, у якому суд при розгляді безспірних справ встановлює юридичні факти або об-ставини з метою захисту охоронюваних законом інтересів громадян і організа-цій.

Пунктом п`ятим частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фак-тів, що мають юридичне значення. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юри-дичні наслідки, тобто, від них залежить виникнення, зміна або припинення осо-бистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити за-гублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне зна-чення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. У порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, оскільки метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту. Факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення і безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду спра-ви у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується у порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах, що підтвер-джується, зокрема, положеннями частини шостої статті 294 ЦПК України.

Звертаючись у суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, особа повинна вказати мету встановлення юридичного факту, яка дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи зумовлює він правові наслідки. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та надати до-кази його існування. Тобто, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що вста-новлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного пра-ва; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`яза-ний із порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням на-явності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. У порядку окремого провадження розглядаються спра-ви про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти поро-джують юридичні наслідки, тобто, від них залежить виникнення, зміна або при-пинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як убачається із матеріалів цієї цивільної справи, у даному випадку між сторонами існує спір щодо спадкових прав, які є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно ( прийняти спадщину ), але право розпорядження цією спадщиною виникає піс-ля оформлення успадкованого права власності у встановленому законом поряд-ку.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фак-тів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та ( або ) за наявності інших спадкоємців і спору між ни-ми. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17 листопада 2021 року у справі № 335/10025/20.

Із вказаного слідує, що встановлення факту родинних відносин за умови наявності інших осіб, які могли б оспорювати право спадкоємця на прийняття спадщини, не може розглядатися судом за правилами окремого провадження.

Крім того, статтею 175 ЦПК України визначені вимоги щодо форми та змісту позовної заяви. За нормами статей 13, 175 ЦПК України позивач на влас-ний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазна-ченням доказів, що підтверджують такі обставини. Відмінність бачення судді щодо повноти викладення позивачем обставин, якими обґрунтовано позовні ви-моги, а також щодо зазначення і надання доказів, які ці обставини підтверджу-ють, не може бути підставою для залишення позовної заяви без руху, оскільки фактично не є невиконанням позивачем вимог статті 175 ЦПК України.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випад-ків, встановлених цим Кодексом ( частина друга статті 12 ЦПК України ).

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, обов`язок щодо доказування покладений на сторони у справі, у тому числі на позивача щодо доведення обставин, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог, тому суд пови-нен роз`яснити сторонам їхні процесуальні права щодо подання доказів та у по-дальшому вирішити спір на підставі наявних у матеріалах справи доказів і вста-новлених обставин. При цьому незазначення позивачем певних доказів, непо-дання окремих з них разом із позовною заявою не є підставою для залишення позову без руху з подальшим поверненням позовної заяви позивачу, оскільки питання щодо доказів, які можуть бути подані стороною на певному етапі про-цесуального провадження у справі, суд вирішує відповідно до положень статті 83 ЦПК України.

Пунктом першим статті шостої Конвенції про захист прав людини і осно-воположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публіч-ний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безсторон-нім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов-язків цивільного характеру.

Відповідно до пункту шостого частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і напра-вити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали су-ду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм проце-суального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ураховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду визнає повернен-ня судом першої інстанції позовної заяви позивачці безпідставним, оскаржува-на судова ухвала на задоволення апеляційної скарги підлягає скасуванню з направленням справи у суд першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись нормами статей 367, 369, 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 17 січня 2023 року про повернення позовної заяви у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про встановлення фак-ту родинних відносин - скасувати, справу направити в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак вона може бути оскаржена касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді Л. О. Голота

В. П. Рибчинський