ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 червня 2023 року

м. Харків

справа № 638/3854/22

провадження № 22-ц/818/740/23

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Пилипчук Н.П.

суддів: Тичкової О.Ю., Маміної О.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у порядкуст. 369 ЦПК Українив м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2023 року,

в с т а н о в и в:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила суд збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на підставі рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 07.06.2016 року на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та рішення Апеляційного суду Харківської області від 18.02.2016 року на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона знаходилась у шлюбі з відповідачем, який був розірваний рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 07.06.2016 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 07.06.2016 року з відповідача стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно, на утримання доньки ОСОБА_4 , починаючи з 23.03.2016 року та до досягнення дитиною повноліття. На підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.12.2015 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 у розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття починаючи з 05.10.2015 року. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 18.02.2016 року змінено рішення суду від 25.12.22015 року. Зменшено розмір стягуваних аліментів до 1000 грн. Позивач зазначила, що діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Вказала, що відповідач наразі сплачує на двох дітей аліменти у розмірі 1500 грн., що є менше встановленого чинним законодавством мінімального гарантованого розміру аліментів на утримання дітей, та які не задовольняють потреби дітей та не забезпечують дітям гідні умови життя. У зв`язку з війною позивач з дітьми була вимушена виїхати за кордон, а саме до Польщі. Жодних виплат з України не отримує, трудовий договір за місцем її роботи припинений, заробітна плата не виплачується. Вважає, що у зв`язку із зміною матеріального становища не має матеріальної можливості на утримання дітей та потребує додаткового забезпечення відповідачем своїх дітей заради їх безпеки та розвитку. Відповідач є здоровою, працездатною людиною, працює, отримує дохід. Зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дітей вважає, що є підстави для збільшення розміру аліментів. У зв`язку з чим вона звернулася до суду з даним позовом.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей задоволено. Збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 07.06.2016 року по справі №638/4503/16, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши їх розмір у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення Апеляційного суду Харківської області від 18.02.2016 року по справі №638/16888/15-ц, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначивши їх розмір у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Зазначає, що як основну підставу для збільшення розміру аліментів на утримання дітей позивачка вказує зміну свого матеріального стану. Вкзує, що довідка про відсутність індивідуальних відомостей про особу у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування 04.07.2021 р. підтверджує тільки той факт, що на момент її формування нарахування заробітної плати за офіційним місцем працевлаштування в України Позивачці не здійснюється. Більше того, з даної довідки неможливо встановити, за який період такі відрахування за позивачку не здійснюються, протягом якого періоду вони здійснювались раніше, а потім припинилися, у зв`язку з припиненням трудових відносин. Вказаний документ жодним чином не підтверджує саме зміну матеріального стану на який посилається Позивачка як на підставу своїх позовних вимог. Факт зміни матеріального стану не підтверджується й будь-яким іншим доказом, наданими Позивачкою. Остання посилається на те, що трудовий договір за місцем її роботи припинений, заробітна плата не виплачується. Разом з цим, відповідних доказів зазначених обставин Позивачкою не надано. Як і не надано доказів, що заробітна плата виплачувалась протягом якогось періоду, а потім перестала виплачуватись (у зв`язку з припиненням трудових відносин). Представницею Позивачки, також, зазначається у відповіді на відзив, що Форма ОК-5 прямо доводить факт відсутності будь-яких нарахувань заробітної плати Позивачці. Так дійсно, це факт є доведеним, випливає із форми ОК-5 і не оспорюється Відповідачем. Однак, жодного підтвердження факту саме зміни матеріального стану цей документ не надає. Разом з цим, копія довідки про доходи, яка долучена до відповіді на відзив, містить відомості виключно з січня 2022 по червень 2022. Так, на момент винесення рішення по справі був лютий 2023. Неможливо встановити, що Позивачка не мала доходу в Україні протягом останнього часу (липень 2022 -лютий 2023) і на має його станом на сьогодні. Як і неможливо встановити, що Позивачка не має доходу у Республіці Польщі, де проживає. Факт виїзду до Республіки Польщі сам по собі не свідчить про зміну матеріального стану Позивачки. Крім того, з позовної заяви та додатків до неї неможливо встановити, що Позивачка не працевлаштована у Польщі. Доказів на підтвердження відсутності доходу (заробітної плати, фінансової допомоги від держави) в Польщі Позивачкою не надано. Позивачкою не роз`яснено і не надано доказів на підтвердження понесення додаткових матеріальних витрат у зв`язку з від`їздом до Польщі та проживанням там. Вказує, що жодною нормою СК України не передбачено виїзд за кордон як підставу для зміни розміру аліментів, що також, узгоджується із судовою практикою. Повне нормативно-правове обґрунтування щодо цього питання зазначено представницею відповідача у відзиві на позовну заяву. Наголошує, що СК України та судова практика встановлює вичерпний перелік підстав для збільшення розміру аліментів: зміна матеріального або сімейного стану платника або стягувана аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я кого із зазначених осіб. Так, знецінення національної грошової одиниці, зростання вартості споживчого кошика та послуг, переїзд в іншу країну, на які посилається позивачка - не є підставою для збільшення розміру аліментів, раніше стягнутих на підставі рішення суду. Разом з цим, доказів на підтвердження Факту зміни матеріального стану Позивачки у бік його погіршення, про що зазначено у позовній заяві та на який вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, останньою суду не надано, що є підставою для залишення позовних вимог без задоволення. У постанові Верховного Суду від 30.06.2020 року по справі №343/945/19 зазначено: Таким чином, зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, а є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості. Позивачка просила збільшити розмір аліментів до 2500 грн. на кожну дитину. При цьому,- відповідно до ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків ПРОЖИТКОВОГО мінімуму ДЛЯ ДИТИНИ ВІДПОВІДНОГО ВІКУ. Згідно ст. 7 Закону України Про державний бюджет на 2022 рік" прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років, з 1 липня 2022 року становить 2744 гривні. Так, мінімальний гарантований розмір аліментів на дітей сторін становить 1372 грн. Разом з цим, в позовній заяві та відповіді на відзив не наведено жодного обґрунтування збільшення розміру аліментів на утримання дітей до 2500 грн. на одну дитину. Позивачкою не надано доказів на підтвердження будь-яких особливих потреб доньок, або доказів понесення додаткових витрат на утримання дітей, що могло би бути підставою для включення розміру таких витрат у аліментні зобов`язання Відповідача. Вказана сума аліментів є випадковою, нічим не обґрунтованою такою, що суперечить нормам СК України щодо мінімального гарантованого розміру аліментів та обставинам, що враховуються при визначенні розміру аліментів і ставить Відповідача у вкрай скрутне матеріальне становище; є значно більшою за мінімальний гарантований розмір аліментів на утримання дітей - 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, який Відповідач фінансово спроможний та бажає платити. Відповідач неодноразово звертав увагу суду, зазначавши, що готовий і спроможний, наразі, сплачувати збільшені аліменти до мінімального гарантованого розміру. Вказує, що відповідач, окрім наведеного, не погоджується із позовними вимогами Позивачки про збільшення розміру аліментів, зокрема, і через те, що наразі, не має змоги виплачувати аліменти у розмірі 5000 грн., з огляду на наступне. Відповідач, наразі, у зв`язку з воєнним станом, перебуває у вкрай скрутному матеріальному становищі, втратив роботу, постійно не працевлаштований, зрідка має тимчасову роботу, за яку отримує мінімальні суми оплати праці. Вказане підтверджується довідкою про доходи, з якої вбачається, що з березня 2022 року Відповідач не має жодних доходів. Зазначає, що на утриманні відповідача перебуває його непрацездатна мати, яка є пенсіонеркою та отримує пенсію у мінімальному розмірі - ОСОБА_6 . При цьому, мати відповідача має велику кількість хронічних захворювань.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано 07.06.2016 року рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова.

Від шлюбу сторони мають двох дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 3000,00 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 05 жовтня 2015 року.

Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 18 лютого 2016 року рішення змінено та зменшено розмір аліментів з 3000,00 грн. до 1000,00 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.12.2016 року зменшено розмір аліментів, утримуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на підставі рішення судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 18 лютого 2016 року, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1000 грн. до 1/4 частини щомісячно з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 31 січня 2017 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.12.2016 року скасовано у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.09.2018 року рішення Апеляційного суду Харківської області від 31.01.2017 року, залишено без змін.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.12.2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 500 грн., щомісячно починаючи з 23 березня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття.

Діти проживають з матір`ю та знаходиться на її утриманні.

Відповідно довідки про відсутність індивідуальних доходів від 04.07.2022 року вбачається, що стосовно ОСОБА_1 відомості про страховий стаж, заробітну плату (дохід,грошове забезпечення) та інші дані, необхідні для обчислення та призначення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування в реєстрі застрахованих осіб відсутні.

З довідки про доходи від 21.07.2022 року №01-27/346-22 вбачається, що ОСОБА_1 працює у комунальному закладі «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №411, вихователем. За період з січня 2022 по червень 2022 року загальна сума доходу становить 47330,33 грн.

Також з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП № 53162417 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 вбачається, що з лютого 2022 року по жовтень 2022 року існує заборгованість у розмірі 4500 грн., з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП № 53429474 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 з лютого 2022 року по жовтень 2022 року існує заборгованість у розмірі 9000 грн. (а. с. 115-116).

В матеріалах справи містяться відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела-суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 02.11.2022 року стосовно відповідача ОСОБА_2 , з яких вбачається, що з березня 2022 року інформація про доходи останнього відсутня.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, довела свої вимоги щодо необхідності збільшення розміру стягнення аліментів, зокрема тому, що розмір, присуджених до стягнення аліментів, на даний час є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, оскільки на даний час збільшилися потреби у розвитку, навчанні та вихованні дітей, а також враховуючи матеріальне становище та стан здоров`я відповідача, який є працездатним, інших утриманців немає, та те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, виходячи із засад розумності, справедливості та враховуючи закріплений ст. 3 Конвенції про права дитини принцип пріоритетності інтересів дітей в усіх діях щодо них.

Колегія судді не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина третя статті 181 СК України).

Згідно з положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Згідно із роз`ясненнями, що містяться в пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

При цьому у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили (абзац 4 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Згідно зі статтями 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено частиною четвертою статті 81 ЦПК України, рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення суду, посилаючись на те, що відповідач наразі сплачує на двох дітей аліменти у розмірі 1500 грн., що є менше встановленого чинним законодавством мінімального гарантованого розміру аліментів на утримання дітей, та які не задовольняють потреби дітей та не забезпечують дітям гідні умови життя. У зв`язку з війною позивач з дітьми була вимушена виїхати за кордон, а саме до Польщі. Жодних виплат з України не отримує, трудовий договір за місцем її роботи припинений, заробітна плата не виплачується.

Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено правовий висновок про те, що тлумачення частини третьої статті 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості. Законом України від 3 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що аліменти на користь позивача стягнуто в твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 16 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» спори з питань індексації грошових доходів підлягають розгляду в судовому порядку.

Статтею 9 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів.

Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Проіндексовані суми стягнення, враховуючи, що інфляція з 2016 року сягнула 109% не є меншими, ніж встановлений законом мінімальний розмір аліментів.

Виходячи з положень статей 182, 192 СК України, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Отже, поставивши перед судом питання про збільшення розміру стягуваних аліментів, позивачу належало б доводити обставини, які мають значення в такому спорі та передбачені, зокрема, ч. 1 ст. 182 СК України.

Однак, при пред`явленні позову про збільшення розміру аліментів, визначених у твердій грошовій сумі, позивачкою не доведено та не надано належних та допустимих доказів того факту, що після ухвалення судових рішень про стягнення з відповідача аліментів змінився матеріальний або сімейний стан платника (покращився) або одержувача аліментів (погіршився), виникли інші обставини, що відіграють суттєве значення в житті сторін чи їхніх неповнолітніх дітей, що є підставою для збільшення розміру аліментів.

У позовній заяві позивачка не посилається на зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи отримувача аліментів, та відповідно не надає будь - яких доказів на підтвердження того, що матеріальне становище відповідача значно покращилося, а лише вказує на зростання цін та збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Разом з тим, у справах за позовом стягувача аліментів про збільшення розміру аліментів, він має довести обставини, які б свідчили про те, що його матеріальний стан з часу присудження аліментів значно погіршився. Такі обставини доводяться шляхом порівняльного аналізу документів про доходи, які мав стягувач аліментів на час ухвалення рішення про стягнення аліментів та документів про доходи, які він має на час розгляду справи про збільшення розміру аліментів.

Позивач зазначає, що втратила дохід через виїзд з України. Між тим доказів того, який дохід вона мала на час стягнення аліментів не надає.

Доказів, які б свідчили про наявність інших обставин, які передбачені ст. 182 СК України, що дають підстави збільшити розмір аліментів позивачем не надано.

Позивач вказує, що діти не мають можливості відвідувати гуртки через брак коштів.

Слід відмітити, що витрати на розвиток здібностей дітей (гуртки плавання, малювання, танців) є додатковими витратами, порядок стягнення яких регулюється ст. 185 СК України.

Одночасно колегія суддів роз`яснює, що позивачка не позбавлена права звернутись до суду з вимогами про стягнення додаткових витрат, попередньо зібравши відповідні докази, які б доводили понесення нею додаткових витрат щомісячно на конкретну суму, або необхідності в майбутньому нести такі витрати.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинамсправи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2023 року скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 376, 382, 384 України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2023 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.Ю. Тичкова

О.В. Маміна

Повний текст судового рішення виготовлено 16.06.2023 року.