У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 серпня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Усатової І.А.,

за участю секретаря Омелько Г.Т.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження клопотання відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» про проведення врегулювання спору за участю судді в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Жданович Вікторія Михайлівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд, -

В С ТА Н О В И В:

У провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Жданович Вікторія Михайлівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.

Зазначеною ухвалою відповідачу наданий строк для подання відзиву до суду.

28.02.2023 від відповідача надійшло клопотання про врегулювання спору за участю судді, в якому відповідач пропонує вирашити даний спір на запропонованих умовах, а також зазначає, що в разі погодження позивачем з вказаними умовами, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» гарантує підписання на вказаних умовах мирової угоди та/або вважати вказані умови договором часткового прощення боргу.

Відповідно до ст. 201 ЦПК України, врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті. Проведення врегулювання спору за участю судді не допускається у разі, якщо у справу вступила третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє (ч. 5 ст. 207 ЦПК України).

Також, виходячи з положень ст.ст. 11,13, 202 ЦК України затверджена судом мирова угода має відповідати загальними принципами цивільного законодавства та підлягає виконанню.

Отже, за своєю правовою природою мирова угода - це договір, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах погоджених сторонами, свідчить про врегулювання судового спору між сторонами та є завершенням судового провадження.

Визнанням мирової угоди суд засвідчує відповідність умов цієї угоди вимогам закону та дотримання балансу законних прав та інтересів сторін, дотримання вимог (принципу) справедливості судового рішення у спосіб визначений в умовах мирової угоди.

Тобто, мирова угода є двостороннім правочином, здійснена на вільному волевиявленні сторін, спрямована на врегулювання спору шляхом взаємних поступок. Метою мирової угоди має бути врегулювання спору, що виник між сторонами у справі, тобто спору який є предметом судового розгляду. При цьому, мирова угода має стосуватися лише прав та обов`язків сторін, її умови не мають суперечити закону чи порушувати права чи охоронювані законом інтереси інших осіб.

Вбачається, що звертаючись до суду з клопотання про врегулювання спору за участі судді, відповідач фактично просить укласти мирову угоду на запропонованих ним умовах.

Натомість таке клопотання не відповідає вимогам щодо мирової угоди в розумінні ст.207 ЦПК України.

Так, клопотання про затвердження мирової угоди подане та підписане тільки одною зі сторін, при цьому думка іншої сторони з приводу умов цієї угоди та погодження з ними не висловлена.

На підставі викладеного, враховуючи відсутність згоди всіх сторін щодо умов мирової угоди, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача.

Керуючись ст.ст.201-203 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.А.Усатова