Справа № 146/747/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2023 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.

з участю секретаря судового засідання Бойко Т.Є.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду смт.Томашпіль справу за позовом

ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Томашпільська об`єднана територіальна громада

вимоги позивача: про встановлення факту перебування на утриманні та визнання майнового права в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

29 травня 2023 року ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за нею майнове право в порядку спадкування за законом після смерті її тітки ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на земельну частку (пай) розміром 2,79 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності Комаргородського КСП ім.Котовського Комаргордської сільської ради Томашпільського району, сертифікат на земельну частку (пай) серія ВН № 0200652

Даний позов обґрунтовано наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 тітка позивача. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема, на земельну частку (пай) розміром 2,79 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності Комаргородського КСП ім.Котовського Томашпільського району, сертифікат на земельну частку (пай) серія ВН № 0200652.

Позивач вказує, що була непрацездатною, тому проживала з тіткою та знаходилась на її утриманні до її смерті. Дітей чи інших спадкоємців у покійної тітки не було. На час смерті тітки позивачці виповнилося 59 років і після смерті тітки вона успадкувала все її майно.

Позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальний дій, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно.

27 червня 2023 року представником позивача подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просить встановити факт, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні своєї тітки ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 30 травня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 27 червня 2023 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 27 червня 2023 року підготовче засідання відкладено на 10 серпня 2023 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 10 серпня 2023 року підготовче засідання призначено на 30 серпня 2023 року.

Доводи учасників справи.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, однак представник позивача, адвокат Щетніцький В.С. надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, збільшені позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Представник Томашпільської об`єднаної територіальної громади в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без представника селищної ради, збільшені позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.211 ЦПК України.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Суд, розглянувши заяви сторін у справі, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного.

Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до Конституції України усі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92).

Згідно ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Главою 29 ЦК України ( ст.ст. 386-394 ) регулюється захист права власності.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Комаргород, Томашпільського району Вінницької області померла ОСОБА_2 .

До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини.

Спадщина відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в день смерті спадкодавця ОСОБА_2 .

В цей час діяв ЦК УРСР (1963 року), який відповідно підлягає застосуванню для вирішення цих спірних правовідносин.

За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин)).

Відповідно до ст.531 ЦК УРСР -спадкоємство утриманцями- до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Згідно довідки Комаргородського старостинського округу Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області №221, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходилася на повному утриманні своєї тітки ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно довідки Комаргородського старостинського округу Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області №125, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно проживала, вела постійний догляд за тіткою: ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , вели спільне господарство в АДРЕСА_1 і знаходилась на її утриманні.

Отже, факт перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_2 знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН №0200652 від 04 березня 1997 року ОСОБА_2 належить земельна частка (пай) на території с.Комаргород, Томашпільського району, Вінницької області, площею 2,49 ум.кад.га.

Згідно довідки №126 від 01.03.2023, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 залишилося спадкове майно, яке складається з: права на земельну ділянку посвідченого сертифікатом на право власності на земельну частку (пай) серії ВН№ 0200652. Після смерті ОСОБА_2 спадкоємцем за законом залишилася племінниця ОСОБА_1 , яка була зареєстрована в АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 протягом шести місяців після смерті тітки спадщину прийняла.

Згідно ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Відповідно до п. 5 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» передбачена видача сертифікатів на право на земельну частку.

Згідно ст.1-2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю.

Як видно із матеріалів справи, ОСОБА_2 померла, не подавши заяви про виділення земельної частки (паю) у натурі, а тому і не отримала державного акта на право власності на земельну ділянку.

Отже, за наявності сертифіката на право на земельну частку, виданого на ім?я спадкодавця, спадкоємець успадковує право на цю земельну ділянку, що є передумовою для оформлення ним в подальшому права власності на цю земельну ділянку і отримання відповідних документів про право власності.

Як було встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак не отримала свідоцтво про право на спадщину на спірну земельну ділянку в зв`язку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно на ім`я спадкодавця.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема відмови у видачі свідоцтва про спадщину.

Як видно із відповіді нотаріуса на заяву ОСОБА_1 , останній відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на ім?я спадкодавця.

Згідно абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до відповіді Державного нотаріального архіву Вінницької області від 12.06.2023 №1085/01-18, спадкову справу після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 - не виявлено.

Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судових розгляд.

Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясовування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За наведених обставин, враховуючи визнання відповідачем збільшених позовних вимог, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що стороною позивача доведено суду та надано на підтвердження відповідні докази того, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 , як утриманець, ОСОБА_2 .

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення збільшених позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 1610,40 гривень, а тому враховуючи вимоги ч.1 ст. 142 ЦПК України, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 805,20 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 524, 525, 527, 529, 549 ЦК УРСР 1963 року, статтями 12, 13, 76-89, 90, 95, 141-142, 163, 206, 263, 265, 280, 293, 315, 354 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

Збільшені позовні вимоги ОСОБА_1 до Томашпільської об`єднаної територіальної громади про встановлення факту перебування на утриманні та визнання майнового права в порядку спадкування задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні своєї тітки ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 майнове право в порядку спадкування за законом після смерті її тітки ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на земельну частку (пай) розміром 2,79 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності Комаргородського КСП ім.Котовського Комаргордської сільської ради Томашпільського району, сертифікат на земельну частку (пай) серія ВН № 0200652.

Повернути ОСОБА_1 50 відсотків сплаченого за квитанцією № 3 та квитанцією № 9 судового збору, а саме в сумі 805,20 грн (вісімсот п`ять гривень двадцять копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 03.09.2002 року Томашпільським РВУМВС України у Вінницькій області, адреса: АДРЕСА_2 ;

відповідач: Томашпільська об`єднана територіальна громада, адреса: 24200, Вінницька область, смт Томашпіль, пл.Т.Шевченка, 1.

Суддя: О. В. Пилипчук