Справа № 487/3607/21
Провадження № 2-ві/487/3/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2023 суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Лагода А.А., розглянувши без виклику учасників в порядку письмового провадження, заяву представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про відвід судді Афоніної Світлани Миколаївни від розгляду цивільної справи № 487/3607/21 за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Орган опіки та піклування Миколаївської міської ради про визнання договорів купівлі-продажу та іпотеки недійсними,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває вищезазначена цивільна справа.

09.06.2023 представника позивача подала заяву про відвід головуючому судді Афоніної С,М. з підстав, передбачених п.5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, посилаючись на те, що суддею раніше 11.05.2023 по справі приймалась ухвала про відмову в задоволені заяви про відвід судді, яку представник позивача вважає необґрунтованою та невмотивованою, крім того зазначає, що в ухвалі суду про призначення відео конференції суддею зазначено не вірний час призначення судового засідання. Вважає, що суддя є упередженою під час розгляду справи.

Зазначена заява про відвід була визнана головуючим суддею Афоніною С.М. необґрунтованою.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про відвід не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Підстави для відводу судді визначені ст.ст. 36, 37 ЦПК України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з ст.40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обгрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року Про незалежність судової влади визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі Гаусшильдт проти Данії , Мироненко і Мартиненко проти України зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі Гаусшильдт проти Данії вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі Мироненко і Мартиненко проти України ).

У справі «П`єрсак проти Бельгії» Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

Між тим дослідивши підстави для відводу головуючого судді, заявлені представником позивача, суд вбачає, що останні не знайшли свого належного підтвердження. Фактично представник позивача не погоджується із прийнятими рішеннями суддею.

З огляду на викладене та враховуючи викладені підстави відводу у поданій заяві, суд приходить до висновку, що вона є необґрунтованою та безпідставною, оскільки не містять визначених процесуальним законодавством підстав для відводу судді.

Керуючись ст.ст. 36 41 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача Савчук Наталія Миколаївна в інтересах ОСОБА_2 про відвід судді Афоніної Світлани Миколаївни від розгляду цивільної справи № 487/3607/21 за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Орган опіки та піклування Миколаївської міської ради про визнання договорів купівлі-продажу та іпотеки недійсними залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремому оскарженню від рішення суду не підлягає.

Суддя А.А. Лагода