Провадження № 2зз/175/30/23
У Х В А Л А

21 серпня 2023 року суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Озерянська Ж.М. розглянувши клопотання ОСОБА_1 про зняття арешту з майна накладеного ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 20 січня 2014 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу та трьох відсотків річних, -

В С Т А Н О В И В:

17 серпня 2023 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання ОСОБА_1 про зняття арешту з майна накладеного ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 20 січня 2014 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу та трьох відсотків річних.

Заява обґрунтована необхідністю скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 20 січня 2014 року, оскільки їх наявність створює перешкоди ОСОБА_1 в отриманні свідоцтва про право власності на спадщину, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 2 ст.158ЦПК України клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Суд, проаналізувавши доводи заяви про скасування заходів забезпечення позову, прийшов до висновку щодо повернення заяви без розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч. 7 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч. 8 ст.158 ЦПК України якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Відповідно, скасування заходів забезпечення позову, в порядку ст. 158 ЦПК України, можливе лише за обставин, які б вказували на те, що відпали підстави та ризики невиконання рішення суду, або ж змінились обставини, які зумовили їх застосування.

Аналогічна позиція викладена у п. 10постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», якою роз`яснено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

За змістом вищенаведених норм, скасування заходів забезпечення позову пов`язане із результатами розгляду справи і вирішення спору по суті чи залишенням позову без розгляду, або закриттям провадження у справі. Скасувати заходи забезпечення позову суд може з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Учасниками справи у справах позовного провадження є сторони, треті особи (ч. 1 ст. 42 ЦПК України).

З огляду на викладене, суд прийшов до висновків, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу. Разом із тим, з заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише учасник справи, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору.

Матеріали цивільної справи, в рамках яких було вжито заходи забезпечення позову, згідно ухвали Краматорського міського суду Донецької області від 20 січня 2014 року в Дніпропетровському районному суді Дніпропетровської області відсутні.

Як вбачається із документів, доданих до заяви про скасування заходів забезпечення позову, ОСОБА_1 не була учасником цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу та трьох відсотків річних, що виключає можливість скасування вжитих ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 20 січня 2014 року заходів забезпечення позову, в порядкуст. 158 ЦПК України, за її заявою. Одночасно, відсутність матеріалів цивільної справи, в рамках якої було вжито заходи забезпечення позову, унеможливлює можливе вирішення питання заміни сторони у справі правонаступником.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Право на спадкове майно виникає з часу відкриття спадщини, а не з моменту отримання свідоцтва про право на неї. Про це йдеться впостанові ВС від 22 березня 2023 року у справі № 463/6829/21-ц.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першастатті 16 ЦК України).

Особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.11.2019 року по справі № 905/386/18 та постанові Верховного Суду України від 15 травня 2013 року по справі №6-26цс13, які враховуються судом, на підставі ч.4 ст. 263 ЦПК України.

Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року).

З огляду на викладене, виходячи із наданих заявником суду документів, суд вважає що захист прав ОСОБА_1 може здійснюватися лише в порядку подачі до суду позовної заяви про звільнення майна з-під арешту.

На підставі викладеного та керуючись: ст. ст.158, 260, 261, 353 ЦПК Українисуд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 про зняття арешту з майна накладеного ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 20 січня 2014 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу та трьох відсотків річних - повернути заявнику без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Озерянська Ж.М.