РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

27 листопада 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Ішуніної Л. М.

за участю секретаря судового засідання Отруби В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній Автоімпорт», про захист прав споживача шляхом розірвання договору та стягнення коштів за договором поставки,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулося до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній Автоімпорт» (далі - ТОВ «Група компаній Автоімпорт»), в якому просить: розірвати договір поставки № 0021/0441/20 від 03 вересня 2020 року, укладений між ним та відповідачем; стягнути з відповідача на його користь фактично сплачені кошти за договором поставки № 0021/0441/20 від 03 вересня 2020 року в сумі 225 000 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03 вересня 2020 року між ним та відповідачем був укладений договір поставки, згідно з яким, відповідач зобов`язався поставити та передати у власність позивача автомобіль Renault Duster 2.0 AT 4*4 Privilege LPG 06.2015, а покупець оплатити і прийняти вказаний товар.

На виконання умов договору, позивач 03 вересня 2020 року здійснив оплату 100% вартості товару в сумі 225 000 грн, після чого співробітники відповідача йому повідомили, щоб він їхав до сервісного центру МВС, де повинна розмитнюватись машина, однак автомобіль у сервісному центрі не з`явився. Після чого, він зателефонував відповідачу та йому повідомили, що виникла затримка і йому додатково скажуть коли можна забрати машину.

Однак протягом місяця відповідач не зателефонував, тому позивач приїхав до м. Одеси, де підписував договір, але ТОВ «Група компаній Автоімпорт» там вже не знаходилось, на телефонні дзвінки ніхто не відповідав.

Таким чином, відповідач не виконав зобов`язання за договором поставки.

Відповідно до пункту 7.3 договору сторона, яка вважає за необхідне розірвати договір, повинна надіслати пропозицію іншій стороні протягом одного місяця.

Позивач зазначає, що на виконання наведеного пункту, 31 березня 2021 року він рекомендованим листом з описом вкладенні надіслав відповідачу претензію про розірвання договору та повернення фактично сплачених ним коштів, однак відповідач відмовився отримати лист.

Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з указаним позовом для захисту порушених прав.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 травня 2021 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 11 травня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

03 лютого 2022 року ухвалою суду змінено порядок судового провадження та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак матеріали справи містять заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення та просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, на підставі пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України, що підтверджується конвертом, який повернувся на адресу суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», про поважність причин неявки суду невідомо.

Крім того, у встановлений судом строк, не скористався своїм правом на подання відзиву, тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною першою статті 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього, враховуючи думку позивача, який не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом установлено, що 03 вересня 2020 року між позивачем та відповідачем укладено договір поставки № 0021/0441/20, відповідно до кого, продавець зобов`язується поставити і передати у власність покупця Renault Duster 2.0 AT 4x4 Privilege LPG 06.2015 колір Grey Comet, а покупець оплатити і прийняти товар, в терміни та на умовах цього договору (пункт 1.1 договору).

Відповідно до пункту 1.2 договору загальний асортимент, номенклатура, ціна товару, який поставляється, на умовах цього договору визначається в специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору.

Згідно зі специфікацією № 1 до договору № 0021/0441/20 від 03 вересня 2020 року вартість вищевказаного автомобіля, з урахуванням послуг по його реєстрації в сервісному центрі МВС, становить 225 000 грн.

Пунктами 2.1., 2.2. договору встановлено, що сума договору (вартість товару визначається в національній валюті - гривнях. Покупець проводить оплату за товар згідно виставленого рахунку продавцем. Оплата проводиться шляхом перерахування передоплати в розмірі 100% визначеному в порядку, передбаченому пунктами 1.2, 2.1 договору, на поточний рахунок продавця.

Відповідно до пункту 4.1 договору продавець зобов`язується поставити товар відповідно до правил Інкотермс-2010: протягом від одного до десяти робочих днів з моменту повної сплати рахунку покупцем згідно специфікації.

Згідно з квитанціями № 30 та № 28 від 03 вересня 2020 року позивач виконав свої зобов`язання за договором поставки та перерахував продавцю (відповідачу) оплату за товар в сумі 225 000 грн.

Однак відповідач свої зобов`язання не виконав, обумовлений в договорі товар не поставив.

Відповідно до пункту 7.3 договору сторона, яка вважає за необхідне розірвати договір, повинна надіслати пропозицію іншій стороні протягом одного місяця. Сторона договору, яка отримала пропозицію про розірвання договору, у 30-денний строк після одержання пропозиції повідомляє іншу сторону про результати її розгляду (пункт 7.4 договору).

Договір поставки набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання його умов сторонами (пункт 8.1 договору).

У зв`язку з тим, що відповідачем не було виконано зобов`язань за вищевказаним договором, 31 березня 2020 року позивач, рекомендованим повідомленням з описом вкладення, направив відповідачу претензію, в якій вимагав розірвати договір поставки та повернути йому сплачені кошти в сумі 225 000 грн. Також, зазначив, що у разі невиконання вимог претензії або залишення її без відповіді, буде змушений звернутися до суду.

Будь-якої відповіді на претензію відповідач не надав, сплачені позивачем кошти не повернув.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Частиною першою статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (частина перша статті 639 ЦК України).

Відповідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Частинами першою, другою статті 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Положеннями статті 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому (частина перша статті 656 ЦК України).

Згідно зі статтею 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Як вже встановлено судом, позивач виконав свої зобов`язання за договором поставки та перерахував на користь продавця 100% вартості товару, однак відповідач зобов`язання не виконав - автомобіль не поставив.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, що відповідач не оспорював того, що він за укладеним договором поставки отримав від позивача 225 000 грн та не спростував доводів останнього про те, що умови цього договору він не виконав і не передав товар покупцю протягом 10?денного строку, встановленого договором, був повідомлений позивачем про намір розірвати договір у відповідності до пункту 7.3 договору, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 та розірвання договору поставки від 03 вересня 2020 року № 0021/0441/20, укладеного з ТОВ «Група компаній Автоімпорт», а також стягнення з останнього грошових коштів у розмірі 225 000 грн.

Крім того, частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.

Згідно з частиною першою статті 133 та частиною шостою статті 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати, що включають судовий збір, підлягають стягненню на користь держави з відповідача в сумі 3 158 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 526, 530, 610, 629, 651, 655, 656, 662, 663, 693, 712 ЦК України та статями 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 280-284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати договір поставки від 03 вересня 2020 року № 0021/0441/20, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Група компаній Автоімпорт» та ОСОБА_1 .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній Автоімпорт» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 225 000 грн (двісті двадцять п`ять тисяч гривень).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній Автоімпорт» на користь держави судовий збір у розмірі 3 158 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Група компаній Автоімпорт», , місцезнаходження: м. Київ, просп. Повітрофлотський, 96.

Суддя Л. М. Ішуніна