Справа № 626/1895/22
Провадження № 2/634/15/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2023 року

Сахновщинський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Зимовського О.С.,

за участю секретаря судового засідання Лісняк С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Сахновщина цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Перше Травня» про визнання права власності на рухоме майно за набувальною давністю,

встановив:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «Перше Травня» (далі ПСП «Перше Травня») про визнання права власності на рухоме майно за набувальною давністю.

На обґрунтування позову зазначив, що у1993 році він уклав договір оренди обладнання з Колективних господарством «Перше Травня», а саме фургон ОААЗ-9956, номерний знак НОМЕР_1 шасі (рама) № НОМЕР_2 , який використовувався для господарської діяльності.

Згідно умов договору даний транспортний засіб був переданий у користування в 1993 році, однак в договорі зазначено про початок дії з 16 січня 1995 року по 16 січня 2005 року. Після закінчення строку дії договору транспортний засіб залишився у його користуванні, попередній власник будь-яких вимог щодо його повернення не заявляв. Позивач за власні кошти здійснює ремонт даного причепу, він перебуває у робочому стані і придатний до експлуатації. Технічна документація на даний причіп знаходиться у позивача в наявності але звернутись до колгоспу «Перше Травня» він немає можливості, оскільки такого не існує. Про той факт, що ПСП «Перше Травня» є правонаступником дізнався коли вже позов було подано до суду. Він неодноразово звертався до ПСП «Перше Травня» з приводу причепу, але дане майно на підприємстві не обліковується. З метою запобігання відмови в проведенні реєстраційних дій транспортного засобу, єдиний спосіб реалізувати своє право на рухоме майно є судове рішення про визнання права власності за набувальною давністю.

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, направили до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити.

Представник відповідача повідомлений належним чином про час та місце судового засідання до суду не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить суд розглядати дану справу за його відсутності, проти позову не заперечує та просить його задовольнити.

Зі змісту ч. 4 ст. 206 ЦПК України вбачається, що якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить висновків.

Судом встановлено, що відповідно до копії договору оренди обладнання, укладеного між колгоспом «Перше Травня» та ОСОБА_1 , останньому передається в користування зі сплатою орендної плати транспортний засіб, а саме фургон ОДАЗ-9956 № 81-06ХГ шасі (рама) № НОМЕР_2 для використання в господарській діяльності. (а.с.9-10).

Згідно копії технічного талону виданого 05.10.1993 року, власником транспортного засобу з номерним знаком НОМЕР_1 , марки ОДАЗ-9956, 1992 року випуску, червоного кольору, шасі (рама) № НОМЕР_2 , зазначено колгосп «Перше Травня» с. Олійники Сахновщинського району Харківської області. Тип транспортного засобу грузовий, Тип кузову фургон. (а.с.8)

Відповідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ПСП «Перше Травня» код ЄДРПОУ юридичної особи: 00706266, дані про юридичних осіб, правонаступником яких є зареєстровано юридична особа станом на 05.10.2022 року відсутні.(а.с.11-15)

Згідно довідки №10 від 28.10.2022 року ПСП «Перше Травня», колгосп «Перше Травня» с. Олійники Сахновщинського району Харківської області перейменовано в колективне сільськогосподарське підприємство (скорочено КСП) «Перше Травня» на підставі розпорядження Сахновщинської районної ради народних депутатів №318 від 15.11.1994 року.

КСП «Перше Травня» реорганізовано в приватне сільськогосподарське підприємство (скорочено ПСП) «Перше Травня» на підставі Указу Президента України №1599/99 від 03.12.1999 року (). (а.с.27).

Відповідно до п.1.1 копії Статуту Приватне сільськогосподарське підприємство «Перше Травня» створено на базі реорганізованого КСП «Перше Травня» є правонаступником всіх його прав та обов`язків (а.с. 28-29).

Згідно довідки виданої ТФ «АВТОЛЮБИТЕЛЬ» В.В. Мутилін, середньо ринкова вартість напівпричіпа ОДАЗ 9370, 1992 року випуску, згідно бюлетеня автотоварознавця №125 станом на 14.10.2022 року складає 49370 грн.00 коп. (а.с.30-31)

Відповідно інформації Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області (Філія ГСЦ МВС) Територіального сервісного центру МВС № 6348 (ТСЦ МВС №6348) від 08.02.2023 року № 31/20/18-85, від 10.03.2023 року №31/20/18-156 вбачається, що транспортний засіб - напівпричіп ОДАЗ-9956, шасі (рама) № НОМЕР_2 , 1992 року випуску, власник колгосп «Перше Травня», відповідно до інформації в Єдиному державному реєстрі МВС, 17.09.2008 року знято з обліку у зв`язку з вибраковкою (а.с.81, 86).

Згідно частин 1, 3 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, через п`ятнадцять, а на рухоме майно через п`ять років з дня спливу позовної давності.

Тлумачення статті 344 ЦК України свідчить, що для набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю необхідні такі умови: річ, що опинилася у володінні особи, є об`єктивно чужою; володілець суб`єктивно вважає майно своїм; володілець майна має бути добросовісним; володіння здійснювалось протягом усього строку відкрито; володіння майном продовжувалось безперервно.

Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести сам позивач, згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, є законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння).

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідно враховувати, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Згідно частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18) зроблено висновок, що «умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі статті 344 ЦК України є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. За змістом частини першої статті 344 Цивільного кодексу України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном».

У постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 3-87гс15 зроблено висновок, що норми статті 334 ЦК України не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалося на підставі договірних зобов`язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), чи у будь-який інший передбачений законом спосіб, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі

Як встановлено судом, позивач уклав договір оренди з Колективним господарством «Перше Травня» на фургон ОААЗ-9956 № 81- 06ХГ шасі (рама) №518. Згідно умов договору даний транспортний засіб передається у користування позивачу з 16 січня 1995 року по 16 січня 2005 року.

На час укладення вказаного договору правові відносини між сторонами регулювались нормами глави 25 Цивільного кодексу Української РСР.

Так статтею 256 ЦК УРСР передбачено, що за договором майнового найму наймодавець зобов`язується надати наймачеві майно у тимчасове користування за плату.

Згідно ст. 258 ЦК УРСР строк договору майнового найму визначається за погодженням сторін, якщо інше не встановлено чинним законодавством.

Відповідно до ст. 260 ЦК УРСР в разі продовження користування майном після закінчення строку договору при відсутності заперечень з боку наймодавця договір вважається поновленим на невизначений строк і кожна з сторін вправі в будь-який час відмовитись від договору, попередивши про це другу сторону за один місяць.

01.01.2004 року набув чинності Цивільний кодекс України, відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно п. 9 Прикінцевих та перехідних положень ЦК до договорів, що були укладені до 1 січня 2004 року і продовжують діяти після набрання чинності Цивільним кодексом України, застосовуються правила цього Кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладення.

Доказів щодо звернення позивача до відповідача з пропозицією про відмову від договору або повернути орендований причеп до суду надано не було. Крім того, як зазначає позивач він продовжує використовувати вказаний причеп після закінчення строку договору.

На підставі викладено, суд приходить висновку, що укладений договір вважається продовжений.

Відтак оскільки правовідносини, що склались між сторонами у даній справі між позивачем і відповідачем є договірними, які протягом тривалого часу здійснювалися на підставі договір оренди (найму) то застосування ч. 3 ст. 344 ЦК України до спірних правовідносин виключається.

Крім того, згідно інформації Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області (Філія ГСЦ МВС) Територіального сервісного центру МВС №6348 (ТСЦ МВС №6348) від 08.02.2023 року № 31/20/18-85 та від 10.03.2023 року №31/20/18-156 вбачається, що транспортний засіб - напівпричіп ОДАЗ-9956, шасі (рама) № НОМЕР_2 , 1992 року випуску, власник колгосп «Перше Травня», відповідно до інформації в Єдиному державному реєстрі МВС, 17.09.2008 року знято з обліку у зв`язку з вибраковкою.

Вибракувані (знищені) транспортні засоби знімаються з обліку у встановленому законодавством порядку (п. 46 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388).

Так пунктом 46 Порядку №1388 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що вибракувані транспортні засоби підприємств знімаються з обліку на підставі затверджених актів, а громадян - за заявами їх власників. Зняття з обліку в таких випадках проводиться без огляду транспортних засобів. Номерні знаки і реєстраційні документи здаються до підрозділів Державтоінспекції. Вивільнені після зняття з обліку транспортних засобів у зв`язку з їх вибракуванням складові частини, що мають ідентифікаційні номери, залишаються у розпорядженні власників. Відповідні підрозділи Державтоінспекції за зверненням власника видають на такі складові частини довідки встановленого зразка.

Отже, зняття з обліку транспортних засобів у зв`язку з вибраковкою виключає їх подальшу можливість використовувати за призначенням.

Позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів щодо користування ним фургон ОДАЗ - 9956 № 81-06 ХГ шасі (рама) № НОМЕР_2 , його наявності та стану.

Враховуючи, викладено, суд приходить висновку, що позивачем недоведене наявність об`єкта щодо якого він просить визнати право власності за набувальною давністю.

Таким чином, суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому задоволенню не підлягають.

Судовий збір відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України стягненню з відповідачів не підлягає з огляду на висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог. Про стягнення інших судових витрат учасники справи не заявляли під час розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 259, 264, 265, 268, 280 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Перше Травня» про визнання права власності на рухоме майно за набувальною давністю - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду в тридцяти денний строк з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 31.03.2023 року

Суддя: