Справа № 359/9666/22
Провадження № 2/359/866/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

14 березня 2023 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Русан А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

19 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом, згідно якого просив : зменшити розмір аліментів, які щомісячно стягуються з ОСОБА_1 на підставі судового наказу Тетіївського районного суду Київської області від 23 червня 2021 року № 359/3157/21 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з до 1/6 частини; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати вступу рішення в законну силу і до досягнення дитиною повноліття; виконання судового наказу Тетіївського районного суду Київської області від 23 червня 2021 року № 359/3157/21 припинити з дня вступу рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області по даній справі в законну силу; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23.06.2021 року Тетіївським районним судом Київської області було видано судовий наказ за заявою ОСОБА_2 , яким вирішено стягувати щомісячно з позивача на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі частини від його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 12.04.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. 04.10.2021 року Тетіївським ВДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 67017912 з виконання вказаного судового наказу. Від утримання свого сина ОСОБА_3 позивач не відмовляється. Сторони у шлюбі не перебували і після народження дитини позивач з власної волі подав заяву про визнання батьківства. По мірі можливості бере участь в утриманні сина. Проте, після винесення судового наказу його сімейний та майновий стан змінилися. Так, позивач в 2021 році уклав шлюб з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 від даного шлюбу у позивача та ОСОБА_4 народилась донька ОСОБА_5 . На даний час дружина позивача перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Позивач також був звільнений зі служби в Національній поліції України та зараз не працює. Позивач на праві власності об`єктів нерухомого майна не має. Тому, позивач вважає, що наявні підстави для зменшення розміру аліментів.

Ухвалою суду від 20 січня 2023 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.

20 лютого 2023 року від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що дійсно перебувала у відносинах з позивачем, від яких у народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після народження дитини відносини між сторонами значно погіршилися, внаслідок чого вона почала проживати зі своїми батьками в м. Бориспіль. Батько дитини ніякої допомоги, в тому числі ні матеріальної ні дитині, ні їй не надавав. Тому, у червні 2021 року відповідач звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_6 , а також із позовом про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дитиною 3-річного віку. 23.06.2021 року Бориспільський міськрайонний суд київської області видав судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина у розмірі частини від його заробітку (доходу). Відповідач також зазначає, що в ході розгляду іншої справи про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дитиною 3-річного віку, вона відмовилась від позовної вимоги щодо стягнення аліментів на її утриманні, оскільки в судовому засідання дізналася, що у ОСОБА_1 народилась друга дитина і йому буде важко утримувати сім`ю. Таким чином, ОСОБА_2 не хотіла обтяжувати батька дитини і віддала перевагу його, хоч і примусово, але участі в утриманні спільної дитини. Проте, намагаючись у будь-який спосіб ухилитися від обов`язку сплачувати аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_6 , батько дитини звернувся до суду із позовом про зменшення розміру аліментів з 1/4 на 1/6 частину. Відповідач вважає, що позивач порушує принцип співмірності та справедливості, намагаючись дискримінаційним способом по відношенню саме до малолітнього ОСОБА_6 в будь-який спосіб зменшити його утримання і зробити це утримання мінімальним. Відповідач зазначає, що позов не підлягає задоволенню, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не надав жодних допустимих доказів на підтвердження неможливості виконувати свій обов`язок по утриманню дитини у визначений судом спосіб. В матеріалах справи відсутні докази того, що дружина позивача є непрацездатною та перебуває на повному його утриманні, вона отримує допомогу по народженню дитини і після закінчення декретної відпустки зможе далі працювати. Крім того, позивач не врахував ту обставину, що малолітньому ОСОБА_6 всього 2 роки і відповідач у зв`язку з необхідністю доглядати дитину, яка не може ще відвідувати дитячий садок, змушена знаходитись у декретній відпустці, проживає з батьками-пенсіонерами. Їй відомо, що позивач працює, але офіційно не працевлаштовується, щоб мінімізувати розмір аліментів на дитину, з посиланням на необхідність утримувати малолітню дочку. Тому просила суд відмовити у задоволенні позову, а також просила стягнути з позивача на її користь понесені нею витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн., пов`язані з розглядом даної справи.

03 березня 2023 року від позивача ОСОБА_1 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якому звернув увагу на те, що у відзиві ОСОБА_2 зазначає неправдиву обставину, що він намагається ухилитися від сплати аліментів на утримання сина. Позивач не ухилявся і не планує ухилятися від сплати аліментів, зменшення розміру аліментів не тотожне звільненню від сплати аліментів. Також, позивач не порушує принципу співмірності та справедливості та дискримінацію сина ОСОБА_6 , намагання зробити утримання мінімальним. Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що коли він дізнався, що відповідач вагітна, запропонував їй створити сім`ю і зробив пропозицію укласти шлюб, на що вона відповіла відмовою. Коли ОСОБА_2 перебувала у пологовому будинку він її відвідував та допомагав, був присутнім під час пологів і після виписки з пологового будинку домовився про зручний транспорт для неї і дитини, однак вона відмовилась і поїхала до своїх батьків. Після народження ОСОБА_6 він від дитини не відмовився і подав заяву про визнання батьківства, про що свідчить запис його батьком у свідоцтві про народження. Крім того, позивач зазначає, що купував сину всі необхідні речі, підгузки, коляску. Проте, через деякий час ОСОБА_2 відмовилась від його допомоги, повернула речі і підгузки. Вона забороняла бачитися із сином, ігнорувала дзвінки, а коли дозволила побачитись з сином, то ці зустрічі були по 5 хвилин. З незрозумілих для нього причин ОСОБА_2 подала до суду позов про визначення місця проживання дитини разом з нею, хоч позивач і так не заперечував проти цього і готовий був подати заяву з дозволом на реєстрацію сина за місце м проживання матері. Позивач стверджує, що готовий надавати необхідне утримання сину, однак на даний час не має можливості сплачувати аліменти у розмірі від доходу, враховуючи те що має другу дитину і повинен надати їй не менший розмір утримання. Тому, просив позов задовольнити в повному обсязі, а також просив відмовити у задоволенні вимоги відповідача про стягнення на її користь витрат на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість позивач у прохальній частині позову просив розгляд справи проводити у його відсутність, на позові наполягає та просить задовольнити. Відповідач у відзиві на позовну заяву прослав розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги не визнає та просила відмовити.

Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши відзив на позовну заяву відповідача, відповідь на відзив позивача, а також докази, наявні в матеріалах справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. Так, враховую-ться висновки, зазначені у рішенні в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року (серія А, №303А, п.2958), згідно якого Суд повторює, що згідно усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у відносинах, від яких народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 24 лютого 2021 року Печерським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

23 червня 2021 року Тетіївським районним судом Київської області видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі частини від його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 12.04.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

04 жовтня 2021 року Тетіївським ВДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 67017912 з виконання вказаного судового наказу.

Судом також встановлено, що 11 листопада 2021 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 виданого 11.11.2021 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

ІНФОРМАЦІЯ_5 у ОСОБА_1 та ОСОБА_4 народилась донька ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 17 березня 2022 року.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 296081407 від 24.01.2022 року, ОСОБА_1 будь-якого майна на праві власності не має.

З копії трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що 04.08.2020 року позивач звільнений зі служби в Національній поліції України.

Відповідно до вимог статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У частині 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Відповідно постанови Верховного Суду України від 16.09.2020 року у справі за № 565/2071/19, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Згідно ч.ч. 1, 2 і 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховує-ться із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначе-ному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Судом встановлено, що позивач на даний час не працевлаштований, не має офіційного доходу, має на утриманні ще одну дитину та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, у зв`язку з чим в нього змінився матеріальний стан, що є підставою для зміни розміру аліментів, а тому суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, які стягуються з позивача на підставі судового наказу.

Таким чином, відповідно на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, судом встановлено суттєву зміну матеріального становища платника аліментів.

За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

З урахуванням наведеного, розмір аліментів підлягає зменшенню з 1/4 частини до 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Починаючи з дня набрання рішенням законної сили, припинити стягнення аліментів на підставі судового наказу Тетіївського районного суду Київської області від 23 червня 2021 року у справі № 359/3157/21. Даний судовий наказ відкликати.

На підставі ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в розмірі 992, 40 грн.

Керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 183, 184, 191, 192 Сімейного Кодексу України та ст. ст. 4, 5, 13, 76-81, 247, 259, 265, 268 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, які щомісячно стягуються з ОСОБА_1 на підставі судового наказу Тетіївського районного суду Київської області від 23 червня 2021 року № 359/3157/21 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 1/4 частки до 1/6 частини від його доходу (заробітку).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Припинити виконання судового наказу Тетіївського районного суду Київської області від 23 червня 2021 року за № 359/3157/21 з дня набрання рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області по даній справі законної сили.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса : АДРЕСА_1 .

Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса : АДРЕСА_2 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скаргу на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Яковлєва