УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року м. Київ Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Усатової І.А.,

при секретарі Омелько Г.Т.,

розглянувши заяву позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "РІАЛЬТО", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, державний виконавець Острозького відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Львів) Вербицький Микола Павлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "РІАЛЬТО", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, державний виконавець Острозького відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Львів) Вербицький Микола Павлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Згідно поданого позову позивач просить визнати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. 14.12.2021 зареєстрований у реєстрі за № 25108 таким, що не підлягає виконанню.

Разом із позовом позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, якою просить забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. 14.12.2021 зареєстрований у реєстрі за № 25108.

В обґрунтування заяви вказує, що наявні обґрунтовані підстави побоюватися, що у випадку продовження виконавчих дій оспорюваний виконавчий напис № 25108 від 14.12.2021 в рамках виконавчого провадження буде виконаним, що унеможливить виконання рішення суду та ефективний захист порушених прав та інтересів позивача, у разі прийняття рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи у їх відсутність.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, зміст позовної заяви та доданих до неї матеріалів, суд дійшов таких висновків.

За частиною першою статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини другої цієї ж статті, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 94 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 13 січня 2020 року у справі № 922/2163/17 Верховний Суд, зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Предметом спору у справі є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

У заяві про забезпечення позову представник позивача просить зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, що вчинений приватним нотаріусом нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. 14.12.2021 зареєстрований у реєстрі за № 25108.

Зазначає, що за цим виконавчим написом проводиться стягнення заборгованості в рамках виконавчого провадження.

Разом з тим, позивачем не зазначено жодного доказу на підтвердження наявності обставин, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову, у зв`язку з чим необхідно забезпечити позов. Позивачем до заяви про забезпечення позову не додано доказів щодо існування виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого напису про стягнення з неї заборгованості.

Відтак, суд вважає, що у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову слід відмовити.

Суд роз`яснює заявнику, що відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для відмови.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 149-154, 157, 260, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "РІАЛЬТО", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, державний виконавець Острозького відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Львів) Вербицький Микола Павлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.А. Усатова