Справа №359/2913/23
Провадження №2-з/359/30/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарі судового засідання Дьяченку В.В.,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову

ВСТАНОВИВ:

28 березня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київська область із заявою про забезпечення позову, яким просить застосувати захід забезпечення позову у вигляді заборони ОСОБА_2 чи будь-яким третім особам вчиняти дії, які перешкоджають ОСОБА_1 здійснювати володіння та користування квартирою АДРЕСА_1 , зокрема, виселяти його особисто чи вивозити належне йому рухоме майно з вказаної квартири та/або обмежувати йому доступ до вказаної квартири в тому числі шляхом заміни замків.

Заяву обґрунтовано тим, що починаючи з 16.12.2011 р. по 02.03.2023 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася дочка - ОСОБА_3 . ОСОБА_1 являється кадровим військовослужбовцем і з травня 2013 - по травень 2014 pp. перебував у довгостроковому закордонному службовому відрядженні в Демократичній Республіці Конго, за час якого він зміг накопичити на своєму банківському рахунку 47830,91 доларів США, які сторони планували використати для купівлі квартири. В травні 2014 року ОСОБА_1 повернувся в Україну, але уже в червні 2014 року був направлений у нове службове відрядження в зону АТО, де перебував до листопада 2014 року. В період перебування ОСОБА_1 у відрядженні його дружина ОСОБА_2 зняла з його банківського рахунку грошові кошти та використала їх для купівлі квартири АДРЕСА_1 , яку сторони раніше спільно оглянули та вирішили придбати. При цьому скориставшись відсутністю чоловіка вона оформила право власності на цю квартиру на ім`я своєї матері ОСОБА_4 . ОСОБА_1 довіряв дружині та тещі, а тому після повернення з відрядження не став оспорювати їх дій. Факт того, що хоча право власності на спірну квартиру було оформлено на ім`я ОСОБА_4 , але фактично вказана квартира була куплена подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за рахунок спільних коштів зароблених чоловіком. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла і 01.04.2016 р. ОСОБА_2 зареєструвала за собою право власності на спірну квартиру на підставі свідоцтва про право на спадщину. 02.03.2023 р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний. Оскільки ОСОБА_1 не зміг домовитися з ОСОБА_2 про врегулювання спірних відносин шляхом укладення договору, а чинне законодавство України не передбачає спеціальних процедур для державної реєстрації сервітутів, які виникають на підставі ст. 156 ЖК України, то ОСОБА_1 може захисти своє право на користування спірною квартирою шляхом звернення до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання цього права та встановлення сервітуту. З урахуванням викладеного ОСОБА_1 має намір звернутися до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання за ним права користування квартирою АДРЕСА_1 встановлення сервітуту, який посвідчує це право.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З врахуванням наведеного, сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд прийшов до висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності у відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Суд, дослідивши подану заяву про забезпечення позову, дійшов до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд, за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову, згідно ч.2 ст.149 ЦПК України, допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа або з позовом до якого має намір звернутися заявник заходів щодо захисту матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову обов`язково зазначаються: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме, вид забезпечення позову, який належить застосовувати, з обгрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який на думку заявника, є найбільш адекватним, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясовує відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Стаття 321 ЦК України встановлює принцип непорушності права власності. Відповідно до цієї норми право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Позивачем до заяви про забезпечення позову від 28 березня 2023 року не долучено жодних доказів, що свідчать про те, що невжиття заходів забезпечення позову в обраний ним спосіб може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також не доведено та не підтверджено відповідними доказами наявність у відповідача ОСОБА_2 наміру створювати будь-які перешкоди у виконанні рішення суду, чи вчиняти дії, спрямовані на унеможливлення виконання рішення суду у разі пред`явлення позову та задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Таким чином, суд приходить до висновку, що твердження позивача про те, що відповідач може чинити перешкоди у користуванні квартирою є необґрунтованими та безпідставними, а задоволення заяви про забезпечення прозову в обраний позивачем спосіб може призвести до порушення прав та охоронюваних законом інтересів відповідача, а також призведе до фактичного передчасного вирішення спору по суті, оскільки відповідач в результаті застосування вказаних позивачем заходів забезпечення позову буде обмежений у користуванні належним йому майном, в той час як питання щодо правомірності набуття ним права власності на спірне майно є предметом судового розгляду та підлягає дослідженню в ході розгляду справи по суті.

Із врахуванням вищенаведеного, проаналізувавши заяву про забезпечення позову та її мотиви, суд приходить до переконання, що у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись статтями 151-153, 258-260, п.4 ч.1 ст.353, ст.354 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя: Чирка С.С.