Справа № 347/1917/22
Провадження № 22-ц/4808/734/23
Головуючий у 1 інстанції Кіцула Ю. С.
Суддя-доповідач Фединяк В.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач)

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.,

секретаря Возняк В.Д.

з участю ОСОБА_1 його представника адвоката Римарука Ю.І.,

представника органу опіки та піклування - Служби у справах дітей Яблунівської селищної ради Косівського району М.Заячук

неповнолітньої ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Римарука Юрія Ігоровича на рішення Косівського районного суду від 04 квітня 2023 року, ухвалене в складі судді Кіцули Ю.С. в м. Косів, повний текст складено 17 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2 , орган опіки та піклування Яблунівська селищна рада Косівського району Івано-Франківської області про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2 , Яблунівська селищна рада Косівського району Івано-Франківської області про позбавлення батьківських прав.

Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуваючи в Збройних силах України помер (загинув) його рідний брат ОСОБА_4 , який проживав у с. Вижній Березів разом із дочкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після мобілізації ОСОБА_4 в лютому 2022 року, племінниця ОСОБА_2 проживала разом з ним та його матір`ю ОСОБА_4 в належному йому господарстві. Рішенням комісії з питань захисту прав дітей Косівської РДА від 23.02.2012 року № 220/02-12 малолітню ОСОБА_2 було залишено на проживанні із покійним братом позивача ОСОБА_4 . Під час перебування у відпустці його брат ОСОБА_4 звертався до суду із позовною заявою, щодо позбавлення батьківських прав відповідачки ОСОБА_3 (справа № 347/1330/22) відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак 10 жовтня 2022 року Косівським районним судом провадження у справі № 347/1330/22 було закрито в зв`язку із смертю рідного брата позивача ОСОБА_4 . Неповнолітня ОСОБА_2 на сьогоднішній день проживає з позивачем, виявляє бажання та потребу у доведенні до закінчення розпочатої її батьком справи, а саме позбавити батьківських прав ОСОБА_3 . Вказує, що відповідач абсолютно не цікавиться життям дитини і їй байдуже подальша її доля, не дзвонить на день народження дитини, донька не отримала від матері жодного подарунку ні на день народження, ні на будь- які інші свята. З 2012 року умисно ухиляється від своїх обов`язків по вихованню дитини, а саме не цікавиться життям дитини, не відвідує дитину, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини та свідомого нехтування матір`ю своїми обов`язками. Просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав, відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Косівського районного суду від 04 квітня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2 , Яблунівська селищна рада Косівського району Івано-Франківської області, про позбавлення батьківських прав - відмовлено. Попереджено ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків щодо своєї дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Покладено на орган опіки та піклування Яблунівської селищної ради контроль за виконанням батьківських обов`язків ОСОБА_3 щодо дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_1 адвокат Римарук Ю.І. подав апеляційну скаргу, у якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема вказує, що судом першої інстанції помилково не взято до уваги, що ОСОБА_3 з 2012 року умисно ухиляється від своїх обов`язків щодо виховання доньки ОСОБА_2 , не цікавиться життям дитини, не відвідує її, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не займається її навчанням та не створює умови для отримання нею освіти. Таким чином, відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України є підстави для позбавлення батьківських прав. Крім того, позбавлення батьківських прав не створює невідворотніх наслідків, оскільки не позбавляє особу, яку позбавлено батьківських прав на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , його представник адвокат Римарук Ю.І. та неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 апеляційну скаргу підтримали, просять задовольнити цю скаргу.

Предствник органу опіки та піклування підтримав вимоги апеляційної скарги вважає, що подані докази у цій справі достовірно підтверджують умисне ухилення відповідачки ОСОБА_3 від виковання батьківських обов`язків відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_3 у встановленому законом порядку повідомлен про дату, час і місце розгляду справи, проте в судове засідання не з`явився, що відповідно ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.

Розгляд справи за відсутності сторін та учасників справи, щодо яких наявні відомості про вручення повістки про явку в суд не є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається позивач у своєму позові, наразі не можуть бути підставою для позбавлення відповідача ОСОБА_3 батьківських прав, обставини дійсної справи свідчать про відсутність належного зв`язку між членами родини, що може бути результатом відсутності належного спілкування, різних світоглядів, та існування давніх взаємних образ один на одного всередині родини. Суду не надано доказів того, що мати не має шансу на виправлення своєї поведінки щодо участі у вихованні дочки, тому з урахуванням думки дитини, її віку (14 років), яка через нетривалий час досягне повноліття, суд вважає в даному випадку неправильним розривати зв`язок з матір`ю на цей час й вважає за необхідне надати можливість виправитися матері в майбутньому. Разом з тим, попереджено ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків щодо своєї дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та покладено на орган опіки та піклування Яблунівської селищної ради контроль за виконанням батьківських обов`язків ОСОБА_3 щодо дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалене судом першої інстанції рішення не відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 25 липня 2008 року (а.с. 9).

Відповідно до копій свідоцтв про народження позивача ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 виданого 23.05.1987 року та померлого ОСОБА_4 серії № НОМЕР_3 виданого 08.10.1981 року вбачається, що вони рідні брати та мають спільних батьків, - батька ОСОБА_4 та матір ОСОБА_4 (а.с. 10).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 виданого 09.09.2022 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце смерті м. Запоріжжя, Комунарський район Запорізької області (а.с. 11).

Рішенням Косівсівської районної державної адміністрація№ 220/02-12 від 23.02.2012 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено проживати на постійне місце проживання з батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Вижній Березів, Косівського району (а.с. 12).

Згідно копії висновку служби у справах дітей Яблунівської селищної ради, ОСОБА_3 , 1989 р. н. доцільно позбавити батьківських прав відносно її дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 13-14).

Відповідно до копії довідки № 576 від 21.09.2022 року виданої виконавчим комітетом Яблунівської селищної ради встановлено, що у період перебування на військовій службі її батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з лютого 2022 року по вересень 2022 року дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала у господарстві гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у с. Вижній Березів, Косівського району Івано- Франківської області, який являється рідним братом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 16).

Згідно Акту обстеження матеріально- побутових умов сім`ї № 73 від 05.07.2022 року встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживав у власному будинку за адресою: АДРЕСА_1 , мав земельну ділянку 0,70 га, до складу сім`ї входила дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , учениця Вижньоберезівської гімназії (а.с. 17).

Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 98 від 21.09.2022 року встановлено, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 проживає у будинку площею 86,5 кв. м. за адресою: с. Вижній Березів, Косівського район Івано- Франківської області. До складу його сім`ї входить мати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та племінниця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 учениця Вижньоберезівської гімназії. Племінниця проживала у господарстві ОСОБА_1 , у зв`язку з перебуванням її батька на військовій службі (а.с. 18).

Згідно рішення виконавчого комітету Яблунівської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини та доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.42).

Згідно висновку Служби у справах дітей Яблунівської селищної ради громадянка ОСОБА_3 не піклується про фізичний та духовний розвиток дочки, її навчання, підготовку до самостійного життя, не допомагає матеріально, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання. У зв`язку з цим, ОСОБА_3 доцільно позбавити батьківських прав відносно її доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.43-44).

Ухвалою Косівського районного суду від 10 жовтня 2022 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 Яблунівська селищна рада Косівського району Івано-Франківської області про позбавлення батьківських прав відносно дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку із смертю позивача.

Відповідно до частин другої, третьої статті 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

При з`ясуванні думки дитини в суді апеляційної інстанції, неповнолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявила бажання щодо позбавлення матір ОСОБА_3 батьківських прав зіславшись на те, що починаючи з 2012 року мати не спілкується з нею, не цікавиться життям її життям, не відвідує її, не піклуються про фізичний і духовний її розвиток, не цікавиться її навчанням, підготовкою до самостійного життя, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає їй доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Вона самостійно поступила на навчання в педагогічний коледж, про що невідомо матері та вважає, що позбавлення матері батьківських прав буде відповідати її інтересам.

Про необхідність заслуховування думки дітей, які досягли певного віку, та її врахування при вирішенні спорів про дітей зазначено, зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» (заява 39948/06). У параграфі 59 цього рішення вказано, що суд також зауважує, що на жодному етапі провадження у справі судді не заслуховували дітей. Проте, при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Результат аналізу наведених вище норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, насамперед повинні бути враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин спору.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, проте лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте потрібно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку треба враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

У §§ 54, 57, 58 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

Установлено, що ОСОБА_3 з 2012 року ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо неповнолітньої дочки, зокрема, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти.

Даний факт підтверджуються встановленими судом вищенаведеними доказами, яким суд першої інстанції дав неправильну оцінку.

Суд відхиляє заперечення ОСОБА_3 про те, що вона проти позбавлення батьківських, оскільки висловлює бажання приймати участь у вихованні своєї дитини, зустрічатись та спілкуватись з нею, так як протягом більше десяти років не змінила поведінки щодо виконання своїх обов`язків щодо неповнолітньої дочки, хоч мала можливість відвідувати її за місцем проживання на навчання у загальноосвітній школі.

Так, у постанові від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18 (провадження № 61-10531св21) Верховний Суд зазначив, що лише факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку на краще, а позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу права спілкуватися з дитиною, бачитися з нею, звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Крім цього, колегія суддів також враховує, що справа перебуває на розгляді апеляційного суду з травня 2023 року, проте відповідачка неодноразово на виклики на з`являлась у судове засідання, хоч їй було відомо про оскарження рішення суду першої інстанції, та не вчиняла жодних дій, які б свідчили про наявність у неї інтересу до спілкування з дитиною, проведення з нею часу та налагодження доброзичливих стосунків, що також свідчить про ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Ураховуючи наведене, колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не надано докази, які свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та його винну поведінку.

При цьому суд бере до уваги висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 як такого, що підтверджує факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 , неповнолітньою ОСОБА_2 доведено необхідність застосування до відповідачки такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, оскільки умисне невиконання свої батьківських обов`язків підтверджує доцільність вжиття такого заходу.

Разом з тим, згідно із частинами першою, четвертою статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно вимог п. п. 1, 3, 4 ч. 1, 2 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

За встановлених обставин, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, тому оскаржуване рішення необхідно скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2 , орган опіки та піклування Яблунівська селищна рада Косівського району Івано-Франківської області, про ОСОБА_3 батьківських прав, відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до підпункту В пункту 4 ч. 1 ст.382 ЦПК України суд апеляційної інстанції в постанові розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (пункт 1 частини другої вказаної статті), у разі відмови в позові - на позивача (пункт 2 частини другої вказаної статті).

Ураховуючи, що за результатами перегляду справи в суді апеляційної інстанції колегія суддів дійшла висновку про задоволення позову та апеляційної скарги ОСОБА_1 , який звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги, то судовий збір у розмірі 2 684 гривень необхідно стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави.

Керуючись ст.374,376,382-384,389-391 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну представника ОСОБА_1 адвоката Римарука Юрія Ігоровича задовольнити. Рішення Косівського районного суду від 04 квітня 2023 року скасувати й ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2 , орган опіки та піклування Яблунівська селищна рада Косівського району Івано-Франківської області, про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити батьківських прав матір ОСОБА_3 , 1989 року народження відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 , 1989 року народження в дохід держави витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 2 684 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 25 серпня 2023 року.

Судді: В.Д.Фединяк

Л.В. Василишин

І.О.Максюта