Провадження № 2/554/4591/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2023 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого - судді Черняєвої Т.М.,

за участі секретаря Янушкевич А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми боргу,-

ВСТАНОВИВ :

Позивачка ФОП ОСОБА_1 26.07.2021 року звернулася до Московського районного суду м.Харкова із позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми боргу.

Позовні вимоги обгрунтувала тим, що 11.03.2019 року Московським районним судом м.Харкова було винесено рішення по справі №642/4804/18, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнено із ОСОБА_2 збитки у порядку регресу у розмірі 50190,63 грн., 704,80 грн. судового збору та 8452,40 грн. витрат на правову (правничу) допомогу. На виконання рішення, видано виконавчі листи. 06.05.2019 року Московським ВДВС у м.Харкові СМ УМЮ (м.Харків відкрито виконавче провадження №59014916. Станом на дату звернення до суду, заборгованість не сплачена.

01.04.2020 року представник позивачки адвокат Мазуренко С.С. звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.382 КК України та 06.05.2020 року ГУ НПУ у Харківській області надано відповідь, що у діях ОСОБА_2 не вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого цією статтею.

Зважаючи на те, що рішення Московського районного суду м.Харкова від 11.03.2019 року у справі №642/4804/18 не виконане, тому просила стягнути із відповідача 3% річних та інфляційні втрати за період з 11.03.2019 року по 19.07.2021 року, які складають 4199,88 грн. та 8586,77 грн. відповідно, а також витрати щодо сплати судового збору у сумі 908,00 грн. і витрати на правову (правничу) допомогу у сумі 8644,50 грн.

Ухвалою судді Московського районного суду м.Харкова від 27.07.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити

розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», змінено територіальну підсудність Московського районного суду м.Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави.

Ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави від 10.03.2023 року справу прийнято до провадження та постановлено проводити розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

22.03.2023 року позивачка направила до суду уточнюючу позовну заяву, відповідно до якої, зважаючи на тривалий розгляд справи, визначила період стягнення заборгованості із 12.04.2019 року по 11.04.2022 року та сума заборгованості 3% річних 5341,30 грн., інфляційні втрати 15557,74 грн., судовий збір у сумі 908,00 грн. і витрати на правову (правничу) допомогу у розмірі 8644,50 грн.

У судове засідання сторони не з?явилися, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час судового розгляду.

Представник позивача адвокат Войтюк О.В., направив до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача та її представника, не заперечував проти постановлення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з?явився, не повідомив про причину неявки.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Московського районного суду м.Харкова від 11.03.2019 року у справі №642/4804/18 (провадження №2/643/1636/19) задоволено позовні вимоги та стягнено з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця « ОСОБА_1 », завдані збитки в порядку регресу у розмірі 50190,63 грн, суму сплаченого судового збору в розмірі 704,80 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 8452,40 грн (а.с.8-9).

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження №5914916 від 06.05.2019 року відкрито провадження за виконавчим листом, виданим Московським районним судом м.Харкова 18.04.2019 року у справі №642/4804/18 (а.с.10) та заявою ФОП ОСОБА_1 про примусове виконання рішення суду від 24.04.2019 року (а.с.11).

07.02.2020 року Московським відділом ДВС м.Харків ГТУЮ у Харківській області за вих.№14.6-35/35009 адвокатському об?єднанню Мазуренко Войтюк та Партнери надано відповідь про те, що виконавче провадження №59014916 на виконанні. Державним виконавцем винесена постанова про арешт коштів боржника, направлено запит у державну прикордонну службу для встановлення факту перетину кордону. Державним виконавцем був здійснений вихід за адресою проживання боржника, але двері ніхто не відчинив, про що було складено акт (а.с.12).

06.05.2020 року Головним управлінням національної поліції України в Харківській області за вих.№13773/119-61 адвокату Мазуренку С.С. надано відповідь про те, що заява ФОП ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення зареєстрована за ЖЕО 14379 від 01.04.2020 року. У зв?язку з відсутністю ознак кримінального правопорушення, перевірка викладених у заяві відомостей була проведена у порядку Закону України Про звернення громадян (а.с.14).

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов?язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушення зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов. Визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Положеннями ст.611 ЦК України передбачено те, що у разі порушення зобов?язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, ст.625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов?язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання ст.625 ЦК України передбачає, що нарахування процентів тісно пов?язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому нарахування інфляційних та 3% річних не є неустойкою у розумінні положення ст.549 цього Кодексу.

За змістом наведеної норми закону, нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов?язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов?язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу,я кий полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносини сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов?язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст.625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція висловлена також у постановах великої Палати Верховного Суду від 04.06.2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс14), від 04.06.2019 року у справі №916/190/18 (провадження №12-302гс18).

Разом з тим, главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу, тобто позовну давність.

До правових наслідків порушення грошового зобов?язання, передбачених ст.625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Порядок відліку позовної давності наведено у ст. 261 ЦК України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки, внаслідок невиконання боржником грошового зобов?язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов?язання до моменту його усунення.

Зобов?язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України), а тому зобов?язання відповідача зі сплати суми боргу триває, оскільки не виконано останнім.

Законодавець визначає обов?язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3% річних за весь час прострочення, у зв?язку з чим таке зобов?язання є триваючим.

Згідно наданого до суду розрахунку, позивач звертається до суду з вимогами про стягнення із відповідача: 3% річних 5341,30 грн., інфляційні втрати 15557,74 грн. (розрахунок додається).

Дана позиція узгоджується з висновком Великої Падати Верховного Суду, викладеним у Постанові від 08.11.2019 року у справі №127/15672/16-ц, про те, що невиконання боржником грошового зобов?язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст.625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов?язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Суд бере до уваги та покладає в основу мотивування рішення розрахунок заборгованості наданий позивачем і вважає такий вірним, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість: 3% річних 5341,30 грн., інфляційні втрати 15557,74 грн.

За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов висновку про можливість задоволення позову повністю.

Також суд вважає доведеними належними доказами витрати на надання позивачу правничої допомоги адвокатом (на підтвердження витрат до суду надано копію договору №3 про надання правової (правничої) допомоги від 23.12.2019 року укладеного між Адвокатським обєднанням Адвокатус та ФОП ОСОБА_1 ; копію додаткової угоди №1 про приймання-передачу правової (правничої) допомоги, де визначену суму такої допомоги 8644,50 грн., копію платіжного доручення №47 від 09.01.2021 року про сплату підприємцем Забіяка Г.І. АО Адвокатус 8644,50 грн.; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КВ №2161 адвоката Войтюка О.В. та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КВ №6314 адвоката Самойленка П.М., копія ордера на надання правничої допомоги ФОП ОСОБА_1 ), тому вимоги у частині стягнення із відповідача на користь позивача 8644,50 грн. також підлягають до задоволення.

Розподіл судових витрат між сторонами вирішити за правилами ст. 141 ЦПК України, стягнувши суму судового збору у розмірі 908,00 гривень з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 141, 280-282, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми боргу задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 3% річних у розмірі 5341,30 грн., інфляційні втрати у сумі 15557,74 грн., витрати щодо сплати судового збору у сумі 908,00 грн. та витрати на правову (правничу) допомогу у розмірі 8644,50 грн.

Відповідачу направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Інші учасники справи, а також відповідачі у разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін.

Позивач Фізична особа підприємець ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Т.М.Черняєва