Провадження 2/521/73/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2023 року Малиновський районний суд м. Одесі в складі:

головуючого судді - Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання - Кусяк О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи - Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Калінюк Ганна Олександрівна, Юридичний департамент Одеської міської ради в особі Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача та скасування державної реєстрації,

В С Т А Н О В И В:

14.08.2019р. до Малиновського районного суду м.Одеси звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , треті особи - Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Калінюк Ганна Олександрівна, Юридичний департамент Одеської міської ради в особі Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача та скасування державної реєстрації посилаючись на наступні обставини.

Позивач зазначала, що ОСОБА_8 на праві спільної часткової власності належала 1/2 частина будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23 жовтня 1979 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-С-1175.

Згідно довідки від 14.03.2002 р. № 1065 та довідки-характеристики від 14.03.2002 р. № 1065-доп., виданої КП «ОМБТІ та РОН» про розрахунок ідеальної частки у домоволодінні по АДРЕСА_1 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_8 належить частка домоволодіння. Квартира АДРЕСА_2 (позначена в технічному паспорті під літ.»А»), яка складається з коридору 1-1 площею 6,1 кв.м., кухні 1-2 площею 11,2 кв.м., житлової 1-3 площею 15,9 кв.м., сараю 1-4 площею 10,2 кв.м., що складає 6/100 часток домоволодіння); квартира АДРЕСА_3 (позначена в технічному паспорті під літ.»В»), що складається з коридору 2-1 площею 4,7 кв.м., кухні 2-2 площею 13,5 кв.м., житлова 2-3 площею 16,3 кв.м., що складає 16/100 часток домоволодіння; квартира АДРЕСА_4 (позначена в технічному паспорті під літ.»Г», що складається з коридору 3-1 площею 8,9 кв.м., кухні 3-2 площею 9,5 кв.м., житлової 3-3 площею 12,6 кв.м., що складає 12/100 часток домоволодіння.

Відповідно до договору дарування від 21.03.2002 р. ОСОБА_8 подарувала, а ОСОБА_1 прийняла в дар 16/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , яке в цілому складається з трьох житлових будинків «А,В,Г», загальною площею 101,8 кв.м. та надвірних споруд «Б, Д, Е» - сараїв, «Ж» - вбиральні», № 1,2 огородження, І мостіння, розташовані на земельній ділянці розміром 841 кв.м. Право власності ОСОБА_1 , зареєстровано в КП «ОМБІТ та РОН» на 16/100 частку під № 142доп.- стор. 140- р № 4376.

29.08.2012р. ОСОБА_8 подарувала ОСОБА_4 12/100 часток зазначеного домоволодіння.

21.05.2009 р. ОСОБА_8 склала заповіт на користь позивача.

Позивач зазначала, що на день смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , їй належала квартира АДРЕСА_5 , що складало 6/100 частин домоволодіння. Позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено у зв`язку з наявністю рішення суду про визнання за ОСОБА_7 права власності на квартиру АДРЕСА_5 . ОСОБА_1 вважає, що це рішення є підробленим, оскільки такого рішення Малиноваьким районним судом м.Одеси не приймалося. Після звернення до поліції з`ясовано, що 18.07.2007р. ОСОБА_7 продала вказану квартиру ОСОБА_6 , який 08.10.2007р. продав її ОСОБА_5 , яка 28.01.2016р. продала зазначену квартиру ОСОБА_2 . На підставі зазначеного, прокуратурою Малиновського району м. Одеси порушено кримінальну справу. При цьому позивач зауважує, що за договором купівлі-продажу ОСОБА_7 збільшила загальну площу квартири із 43,4кв.м. до 52,7кв.м., проте нового об`єкту сворено не було, про що свідчить технічний паспорт від 15.11.2012р. Зважаючи на те, що ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не набули законного права власності на квартиру, то вони і не мали права нею розпоряджатися і у позивача, як спадкоємиці за заповітом, є усі підстави та права звернутися до суду за захистом свого права на квартиру АДРЕСА_5 , яка належала померлій ОСОБА_8 , але вибула з її володіння не з її волі.

Посилаючись на вищевикладене, просила витребувати з ОСОБА_2 на її користь квартиру АДРЕСА_5 , яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого пятою Одеською державною нотаріальною конторою від 23 жовтня 1979 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-С-1175; скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_5 , зареєстровану за ОСОБА_2 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 28.01.2016р. під реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 01 за індексним номером 27983781, внесеним приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюк Г.О. та стягнути судові витрати.

В подальшому позивач подала заяву про зміну предмету позову, в якій крім іншого зазначала, що інша частина вказаного домоволодіння належала ОСОБА_9 . Між ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , після смерті якої ОСОБА_8 отримала у спадок частину домоволодіння АДРЕСА_1 , було розділено в натурі конкретні окремі житлові приміщення, що підтверджується довідкою-характеристикою ОМБТІ №912 від 23.06.1981р. щодо належності ОСОБА_8 в порядку користування житлових приміщень, позначених на плані технічного паспорту літерами «А», «В», «Г» домоволодіння АДРЕСА_1 і таким чином відповідно до діючого на той час законодавства спільна часткова власність припинилася. Позивач 28.02.2017р. отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_3 , позначену в технічному паспорті під літерою «В», а у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_2 , позначену в технічному паспорті під літерою «А», було відмовлено, оскільки квартира АДРЕСА_2 була зареєстрована за ОСОБА_7 .

Представник позивача в останнє судове засідання не з`явився, сповіщений належним чином. Надав суду заяву про слухання справи у відсутності позивача та її представника. В попередніх судових засіданнях заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Кварацхелія М.Г. заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві, вказуючи при цьому, що ні ОСОБА_8 , ні позивач не набули права власності на квартиру АДРЕСА_5 , належних та допустимих доказів ні позивачем, ні її представником не надано і, крім того просив застосувати до виниклих правовідносин строк позовної давності.

Протокольною ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 22.01.2020р. за клопотанням представника позивача до участі у справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_3 .

Представник ОСОБА_3 - адвокат Богатова М.А. у відзиві на позовну заяву, просила відмовити у задоволенні позовних вимог, вказуючи, що квартира АДРЕСА_1 на день смерті ОСОБА_8 не перебувала у її власності, що підтверджується рішенням апеляційного суду Одеської області від 22.04.2010 р. Квартира АДРЕСА_2 є новим об`єктом нерухомого майна. Якщо позивач вважає, що об`єкт збудований на місці старого (спадкового) майна, то захист її права в порядку, передбаченому ст. 1166 і 1192 ЦК України. Всі істотні умови договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_6 було виконано, право власності зареєстровано в реєстрі. Позивач не довів, що майно вибуло з володіння позивача не з її волі, а також, що 6/100 часток домоволодіння є одним і тим самим об`єктом, що і квартира АДРЕСА_2 .

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 02.03.2020р. за клопотанням представника позивача до участі у справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_4 , яка в судове засідання не з`явилася, сповіщалася за зазначеною адресою. Надала суду заяву, в якій не заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та просила справу за її відсутності.

Представник ОСОБА_7 - адвокат Лук`ян С.Г. в останнє судове засідання не з`явився, сповіщений належним чином. В попередніх засіданнях заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 також надала відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнала та просила у їх задоволенні відмовити з підстав, викладених у відзиві. В судове засідданя ОСОБА_5 не з`явилася.

Представник Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, сповіщений належним чином. Надав суду заяву про слухання справи у його відсутності.

Інші учасники справи до суду не з`явилися, сповіщалися за вказаними в матеріалах справи адресами. В матеріалах справи наявний лист приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Калінюк Г.О. про слухання справи у її відсутності.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 на праві спільної часткової власності належала 1/2 частина будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23 жовтня 1979 року, виданого п`ятою Одеською нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого в реєстрі за № З-С-1175. (т. 1 а.с. 8)

Згідно довідки від 14.03.2002 р. № 1065 та довідки-характеристики від 14.03.2002 р. № 1065-доп., виданої КП «ОМБТІ та РОН» про розрахунок ідеальної частки у домоволодінні по АДРЕСА_1 вказано, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_8 належить частка домоволодіння. Квартира АДРЕСА_2 складається з коридору 1-1 площею 6,1 кв.м., кухні 1-2 площею 11,2 кв.м., житлової 1-3 площею 15,9 кв.м., сараю 1-4 площею 10,2 кв.м. (літ. А вартістю 2180 грн.), що складає 6/100 часток домоволодіння); квартира АДРЕСА_3 складається з коридору 2-1 площею 4,7 кв.м., кухні 2-2 площею 13,5 кв.м., житлової 2-3 площею 16,3 кв.м. (літ. В вартістю 5576 грн.), що складає 16/100 часток домоволодіння; квартира АДРЕСА_4 в літ. «Г»: коридор 3-1 площею 8,9 кв.м., кухня 3-2 площею 9,5 кв.м., житлова 3-3 площею 12,6 кв.м. (вартістю 4258 грн.), що складає 12/100 часток домоволодіння. (т. 1 а.с. 14, т.3 а.с.81).

Згідно ст.ст.316, 317, 319 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до договору дарування від 21.03.2002 р. ОСОБА_8 подарувала, а ОСОБА_1 прийняла в дар 16/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , яке в цілому складається з трьох житлових будинків «А,В,Г», загальною площею 101,8 кв.м. та надвірних споруд «Б, Д, Е» - сараїв, «Ж» - вбиральні», № 1,2 огородження, І мостіння, розташовані на земельній ділянці розміром 841 кв.м. Право власності ОСОБА_1 , зареєстровано в КП «ОМБІТ та РОН» на 16/100 частку під № 142доп.- стор. 140- р № 4376. (т.1. а.с.15)

26.12.2006 року у КП «ОМБТІ та РОН» в книзі № 619 пр-12 за № 631 було зареєстровано право власності ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_7 на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22.11.2006 року (справа №2-8494/06). Відповідно до довідок архіву Малиновського районного суду м. Одеси така справа судом не розглядалася і рішення не приймалося. (т. 1 а.с. 29-30, т.2 а.с.202зворот., т.3 а.с 36)

18 липня 2007 року ОСОБА_7 продала, а ОСОБА_6 купив зазначену квартиру АДРЕСА_5 , що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Комісаровою С.О. і зареєстрованого у КП «ОМБТІ та РОН». (т.1 а.с.31, т.2 а.с.13-14)

08 жовтня 2007 року ОСОБА_6 продав, а ОСОБА_5 купила квартиру АДРЕСА_5 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюк Г.О. і зареєстрованого у КП «ОМБТІ та РОН» 13 листопада 2007 року. (т.1 а.с.32, т.2 а.с.31, 58-59)

Згідно ст.ст.328, 330, 334 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12.12.2008 р., серед іншого, визнані недійсними договори купівлі-продажу квартири АДРЕСА_8 від 14.03.2001 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , договір дарування цієї квартири між ОСОБА_12 і ОСОБА_13 та за ОСОБА_8 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_8 . (т. 2 а.с. 160-162)

05.06.2008 року ОСОБА_8 звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_7 , Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про витребування майна з чужого незаконного володіння квартири АДРЕСА_5 . В обґрунтування позову ОСОБА_8 заначила, що є власником квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_9 в цьому будинку, а з 2006 року власницею у вказаному будинку стала відповідачка ОСОБА_7 на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22.11.2006 року, яке судом не приймалося. У березні 2009 року ОСОБА_8 остаточно уточнила вимоги і звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , яка діє у власних інтересах та в інтересах дітей, про визнання договорів про відчуження нерухомого майна недійсними, визнання за нею права власності на спірну квартиру та усунення перешкод у користуванні власністю - спірною квартирою, шляхом виселення з неї ОСОБА_5 з дітьми без надання іншого житла. Ці вимоги ОСОБА_8 обґрунтовувала тим, що після звернення до суду з позовом їй стало відомо, що відповідачка ОСОБА_7 з метою уникнення відповідальності за шахрайське придбання майна 18 липня 2007 року продала квартиру АДРЕСА_5 відповідачу ОСОБА_6 за 10 435 грн., який в квартиру не вселявся. Через три місяці, 08 жовтня 2007 року, він продав спірну квартиру відповідачці ОСОБА_5 за 422 483 грн., яка вселилася в неї з неповнолітніми дітьми. Посилаючись на ці обставини, та на ст. ст. 215 ч. 2, 216, 386, 392 ЦК України, позивачка ОСОБА_8 просила позов задовольнити.

18 серпня 2008 року прокурор Малиновського району м. Одеси звернувся до суду з заявою про вступ у справу в інтересах позивачки ОСОБА_8 , яка є особою похилого віку, учасником війни та не може самостійно захистити свої права та інтереси у суді. Представник прокуратури просив суд первісний позов задовольнити і відмовити у задоволенні зустрічного позову, зазначивши в своїх поясненнях, що позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_7 набула права власності на спірну квартиру АДРЕСА_2 на підставі підробленого рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2006 року незаконно, тому вона не мала права розпоряджуватися вказаною квартирою. Права позивачки ОСОБА_8 порушені і підлягають судовому захисту.

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 03.12.2009 року позов ОСОБА_8 задоволений, у задоволенні зустрічного позову відмовлено. Суд визнав недійсними договір купівлі-продажу від 18 липня 2007 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , та договір купівлі-продажу від 18 жовтня 2007 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , визнав за ОСОБА_8 право власності на квартиру АДРЕСА_5 та усунув ОСОБА_8 перешкоди в користуванні власністю - вказаною квартирою, шляхом виселення з цієї квартири ОСОБА_5 і членів її сім`ї.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 22.04.2010 р., яке набрало законної сили, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2009 року змінено й ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_8 про визнання угод про відчуження нерухомого майна недійсними, визнання права власності і усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення без надання іншого житла, відмовлено, в іншій частині щодо відмови у задоволенні зустрічних вимог про визнання договорів купівлі-продажу спірної квартири дійсними, рішення суду першої інстанції залишено без змін. (т. 3 а.с. 5-8)

Цим рішенням апеляційного суду Одеської області від 22.04.2010 р. встановлені наступні обставини.

ОСОБА_8 на праві спільної часткової власності належало 34/100 частин будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23 жовтня 1979 року. У її фактичному користуванні знаходилися приміщення в літ. "А" - 1-1 коридору площею 6, 1 кв.м., 1-2 кухні пл. 11, 2 кв.м., 1-3 жилого пл. 15, 9 кв.м., 1-4 сараю пл. 10, 2 кв.м., в літ. "В" - 2-1 коридору пл. 4, 7 кв.м., 2-2 кухні пл. 13, 5 кв.м., 2-3 жилого пл. 16, 3 кв.м., в літ. "Г" - 3-1 коридору пл. 8, 9 кв.м., 3-2 кухні пл. 9, 5 кв.м. та 3-3 жилого пл. 12, 6 кв.м. Співвласниками вказаного будинку були ОСОБА_9 , якій належить 1/2 частка будинку, та ОСОБА_1 , якій належить 16/40 часток будинку. Вказані частки у праві власності співвласників будинку зареєстровані у КП «ОМБТІ та РОН», як ідеальні, а не як квартири. Спірна двокімнатна квартира АДРЕСА_7 належала ОСОБА_7 , яка набула право власності на квартиру на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22.11.2006 року. Після придбання квартири у ОСОБА_6 ОСОБА_5 з двома дітьми ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вселилися у вказану квартиру, зареєструвалися й проживають у неї до теперішнього часу. ІНФОРМАЦІЯ_4 у неї народилася дочка ОСОБА_16 .

Висновок суду першої інстанції про те, що спірна квартира АДРЕСА_5 загальною площею 52, 7 кв.м. належала на праві власності позивачці ОСОБА_8 не відповідає фактичним обставинам справи. ОСОБА_8 належали в літ. "А" приміщення жилою площею 15, 9 кв.м. і загальною площею 43, 4 кв.м., а спірна квартира АДРЕСА_2 а складається з двох жилих приміщень площею 24, 6 кв.м. і має загальну площу 52, 7 кв.м.

Вказаним рішенням апеляційного суду також встановлено, що фактично приміщення в літ. "А" було реконструйовано відповідачкою ОСОБА_7 , що підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема, листом голови Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 12 липня 2007 року про те, що приміщення будівлі (флігеля) було знищено і була збудована нова будівля. Деякий час позивачка ОСОБА_8 в будинку не проживала і дозволила тимчасове проживання знайомим.

Співвласниками вказаного будинку є ОСОБА_9 , якої належить 1/2 частка будинку, та ОСОБА_1 , якій належить 16/40 часток будинку. Вказані частки у праві власності співвласників будинку зареєстровані у КП "ОМБТІ та РОН", як ідеальні, а не як квартири.

Відмовляючи у позовних вимогах про визнання угод купівлі-продажу спірної квартири недійсними, суд апеляційної інстанції виходив з того, що норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК.

Відповідно до ч. 4 і 5 ст. ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Крім того, в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_8 до Малиновської райадміністрації ОМР від 12.07.2017р., в якій вона зазначала, що її власність - флігель за адресою: АДРЕСА_1 було зруйновано начальником експлуатаційної ділянки №1 та збудовано інший об`єкт, а також відповідь Малиновської райадміністрації ОМР від 24.07.2017р., в якій зазначено, що квартира АДРЕСА_5 належить на праві приватної власності ОСОБА_7 на підставі рішення суду від 22.11.2006р . (т.3 а.с.206, 207)

21.05.2009 р. ОСОБА_8 підписала заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 3-1314 і посвідчений державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори Арабаджи К.Г., яким заповіла ОСОБА_1 все майно і все те, що на день смерті буде їй належати. (т. 1 а.с. 16)

Згідно договору дарування від 29.08.2012 р. ОСОБА_8 подарувала ОСОБА_4 12/100 часток домоволодіння під АДРЕСА_1 , про що зазначено на свідоцтві про право на спадщину на ім`я ОСОБА_17 ( т. 1 а.с. 9, т.2 а.с.180 зворот.)

28.01.2016 р. ОСОБА_5 продала квартиру АДРЕСА_5 ОСОБА_2 , який зареєстрував своє право власності на неї (№ запису 13043238). (т.1 а.с.34-35, т. 2 а.с. 22-23)

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . (актовий запис № 8104). (т. 1 а.с. 22)

Із заявою про прийняття спадщини 26.11.2014 р. № 839 та 27.02.2017 р. № 211 в Другу одеську державну нотаріальну контору звернулась ОСОБА_1 , внаслідок чого заведено спадкову справу № 351/2014. (т. 2 а.с. 142-188)

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.06.2017 р. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на кв. АДРЕСА_5 з причин ненадання правовстановлюючих документів про належність вказаної квартири спадкодавцеві. (т. 1 а.с. 23)

28.02.2017 р. ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину, квартиру АДРЕСА_8 , яка складається з житлової кімнати загальною площею - 32,2 кв.м. (т. 3 а.с.173)

З Витягу з ЄРДР № 0001544 від 21.07.2018 р. видно, що заявником ОСОБА_1 подано заяву за фактом використання завідомо підробленого документу невстановленою особою, правова кваліфікація правопорушення за ч. 4 ст. 358 КК України. 05.03.2019 р. вищевказані діяння перекваліфіковано на ч. 3 ст. 190 КК України. (т. 1 а.с. 25-26.) Йдеться про рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22.11.2006 року, яким за ОСОБА_7 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_5 . (т.1 а.с.24-25)

07.10.2019 р. до Малиновського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яку було уточнено, у якій вона просила: визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 18.07.2007 р., укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Комісаровою С.О., за реєстровим № 5113; зобов`язати ОСОБА_7 привести 6/100 частин у вигляді квартири 1 «А» (1 А, 1-а) домоволодіння АДРЕСА_1 в первісний стан шляхом перебудови; визнати за ОСОБА_1 право власності на 6/100 частин домоволодіння у вигляді квартири АДРЕСА_5 . За заявою позивача, позовну заяву ОСОБА_1 про зобов`язання ОСОБА_7 привести 6/100 частин у вигляді квартири АДРЕСА_5 в первісний стан шляхом перебудови залишено без розгляду. (справа №521/16619/19)

Сторонами не оспорюється, що рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 15.06.2021р. (справа №521/16619/19), яке набрало законної сили 15.03.2023р., у задоволенні позовних вимог відмовлено. (т.5 а.с.156-165).

У цьому рішенні також є посилання на рішення апеляційного суду Одеської області від 22.04.2010 р., про яке зазначалося вище.

Суд критично ставиться до довідки від 14.03.2002 р. № 1065 та довідки-характеристики від 14.03.2002 р. № 1065-доп., виданої КП «ОМБТІ та РОН» про розрахунок ідеальної частки у домоволодінні по АДРЕСА_1 , оскільки якщо підрахувати всі зазначені в ній частки вказаного домоволодіння то загальна їх сума становить 34/100 частки домоволодіння а не частка, яка належала померлій ОСОБА_8 .

Щодо посилань представника позивача на той факт, що між ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вказане домоволодіння розділено в натурі та у зв`язку з цим спільна часткова власність припинилася суд зазначає наступне.

Представник позивача на підтвердження свої доводів посилається на акт ОМБТІ від 18 червня 1981р. про фактичний порядок користування приміщеннями домоволодіння АДРЕСА_1 , який підписаний ОСОБА_8 та піднаймачами квартир АДРЕСА_10 . Суд при цьому зазначає, що цей акт було складено після смерті ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що свідчить лист Козятинського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 18.02.2020р. (т.3 а.с.242, 246, т.4 а.с.65)

Що стосується акту ОБТІ від серпня 1976р. про фактичний порядок користування приміщеннями домоволодіння АДРЕСА_1 між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 то цей акт також підписаний тільки ОСОБА_10 та квартирантами, оскільки ОСОБА_9 на той час вже померла. (т.6 а.с.19)

Суд критично ставиться до вказаних актів та інших доказів на підтвердження порядку користування житловими приміщеннями домоволодіння АДРЕСА_1 так як у відповідності до ст.118 Цивільного кодексу УРСР, яка діяла на момент складання зазначених актів, угода про порядок користування відособленими приміщеннями будинку (квартирами, кімнатами) відповідно до частки кожного учасника спільної часткової власності має бути нотаріально посвідчена і зареєстрована у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів, однак вказані умови сторонами виконані не були, і крім того, ні довідка-характеристика, ні технічна докуменитація не являються правовстановлюючими документами на об`єкт нерухомого майна.

Допитаний у судовому засіданні свідок позивача ОСОБА_18 , який є сином позивача, пояснив, що ОСОБА_8 знав з 1965р., вона племінниця ОСОБА_10 . Власниками будинку АДРЕСА_1 були ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а потім ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , їм належало по 50% будинку. У будинку було 7 квартир, 8 та 9 були нежитлові, між 1 та 2 квартирою була господарська квартира, де знаходилося вугілля. Власникам належало по 4 квартири, номерів у цих квартир не було, ОСОБА_10 проживала у 1-й квартирі, це була фасадна квартира, після її смерті там проживала ОСОБА_8 . Наприкінці 2005-2006р.р. ОСОБА_8 скаржилася, що її у двір будинку не пускають, оскільки були змінені замки у воротах. У першій квартирі було 3 вікна, два виходило у двір, там жили квартиранти та йшло будівництво. Флігелем, який був житловим та у якому було дві кімнати, ОСОБА_8 називала сарай між 1-ю та 2-ю квартирою, там зберігався інвентар. Після того, як там почалося будівництво, свідка у двір не пустили. Свідок зазначав, що проживав за адресою: АДРЕСА_1 з 1957р. до осені 1974р., потім періодично приїзджав до Одеси, в 2006-2007р.р. по АДРЕСА_1 він не проживав і зі слів ОСОБА_8 йому відомо, що відбувалося в будинку АДРЕСА_1 та що у неї в 2003 році відібрали усі квартири. В 2003р. свідок не бачив за вказаною адресою ніяких зруйнованих приміщень та сміття. Між першою та другою квартирами була звичайна двокімнатна квартира, яка була нежитлова, в ній було опалення, до неї добудували гараж, яким користується позивачем, а сараєм користується він.

Інший свідок позивача ОСОБА_19 зазначала, що в 2006-2007р.р. разом з позивачем намагалися зайти у двір будинку АДРЕСА_1 , так як ворота були зачинені. Свідок будівництва у дворі не бачила, однак там де жила сімя ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , прізвища їх вона не знає, були змінені приміщення, а саме на вулицю стало виходити два вікна, за цими приміщеннями добудували начеб-то щось схоже на веранду. Свідок не знає, якою саме квартирою користувалася ОСОБА_8 , однак знає, що це були звичайні квартири в жилому стані, руйнувань не було, але ОСОБА_8 в 2010-2014р.р. їй казала, що там щось добудовують та перебудовують. Свідок пояснила, що у будинку АДРЕСА_1 у дворі є 4-5 квартир.

Допитаний в судовому засіданні свідок відповідача ОСОБА_22 , яка тривалий час проживає по сусідству зі спірною квартирою, зазначала, що ОСОБА_8 в 2006 р. її брату здала в оренду квартиру АДРЕСА_1 , який винаймав її років три, свідок постійно до нього ходила і бачила, щоб пройти до третьої квартири, потрібно було пройти через першу квартиру, яка була повністю зруйнована років три, в ній була одна несуча стіна та прилегла до неї задня, вікна були забиті дошками, дверей не було, в ній ніхто не проживав. За одне літо квартира АДРЕСА_2 була перебудована.

Свідок відповідача ОСОБА_23 , яка працювала майстром ЖЕК № 1, показала, що ОСОБА_8 в будинку АДРЕСА_1 постійно не проживала, здаючи належні їй квартири різним наймачам. З часом квартира АДРЕСА_2 була фактично зіпсована та зруйнована, вікна забиті, в ній була тільки одна фасадна стіна, покрівлі не було, на її місці була купа сміття. В подальшому квартира АДРЕСА_2 була повністю перебудована, однак хто робив у ній ремонт свідку не відомо.

У своїй уточненій позовній заяві позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_2 є добросовісним набувачем спірної квартири.

Відповідно до ст.388 Цивільного кодексу України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20.02.2020 р. у справі №521/16619/19 призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу для надання висновків з таких питань, зокрема: 3)Чи входила спірна квартира АДРЕСА_2 у склад приміщень квартири АДРЕСА_5 відповідно до планів технічних паспортів від 13 вересня 1979 року та 22 лютого 2002 року? 4)Чи є спірна квартира АДРЕСА_5 новим об`єктом нерухомого майна?

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 045/2020 від 10.11.2020 р., виконаного судовим експертом Скибінською Т.М. та додаткових пояснень від 15.02.2021 р. № 028 судового експерта Скибінської Т.М., після її допиту у судовому засіданні, частково надано відповідь на питання № 1, надати відповіді на питання № 2, 3, 4 не надалося можливим.

Позивачем не доведено, що 6/100 часток спірного домоволодіння та квартира АДРЕСА_1 є одним і тим самим об`єктом, співвласником якого є ОСОБА_2 . Крім того, не доведено, що квартира АДРЕСА_2 а жилою площею 24, 6 кв.м. загальною площею 52, 7 кв.м. належала ОСОБА_8 , а відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині витребування майна.

Що стосується позовних вимог в частині скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_5 , зареєстровану за ОСОБА_2 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 28.01.2016р. під реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 01 за індексним номером 27983781, внесеним приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюк Г.О. суд також прийшов до висновку про необхідність відмови у їх задоволенні, оскільки ці вимоги є безпідставними.

Суд не застосовує до позовних вимог строк позовної давності, оскільки відмовляє у задоволенні позову по суті.

У відповідності до ч.9 ст.158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Оскільки суд, з урахуванням вищевикладеного, прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, заходи забезпечення позову, застосовні ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 28 серпня 2019 року у вигляді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_5 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 підлягають скасуванню.

Адвокат Домбровська М.А., яка представляє інтереси ОСОБА_3 , зробила заяву про подання доказів про розмір судових витрат протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

Керуючись ст.ст.316, 319, 328, 330, 334, 388 Цивільного кодексу України, ст.ст.76-81, 83, 158, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи - Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Калінюк Ганна Олександрівна, Юридичний департамент Одеської міської ради в особі Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача та скасування державної реєстрації - відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 28 серпня 2019 року, у вигляді арешту на квартиру АДРЕСА_5 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 .

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 28 квітня 2023 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН