Справа № 338/702/23
Провадження № 22-ц/4808/1106/23
Головуючий у 1 інстанції Куценко О. О.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Бойчука І.В., Томин О.О.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богородчанського районного суду від 11 липня 2023 року, у складі судді Куценка О.О., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в:

У травні 2023 року ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання.

В обґрунтування позову вказувала, що вона та відповідач за час перебування у зареєстрованому шлюбі мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2005 року справа №2-590, шлюб з відповідачем було розірвано, доньку ОСОБА_4 залишено проживати з позивачкою.

На даний час дочка ОСОБА_4 досягла 18 років та навчається на 1 курсі Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника, денної контрактної форми навчання та є також студенткою 1 курсу медичного факультету Івано-Франківського національного медичного університету денної бюджетної форми навчання.

Просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, до закінчення навчання або до досягнення дочкою 23 років.

Рішенням Богородчанського районного суду від 11 липня 2023 року позов ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 12 травня 2023 року до закінчення навчання або досягнення нею 23 років.

Допущено негайне виконання рішення в частині одного щомісячного платежу аліментів.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 1073,60 грн судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що законодавством не передбачено утримання аліментів на користь чужої людини, а саме колишньої дружини, для утримання повнолітньої дочки. Тим самим суд обмежив права повнолітньої дочки позивача в частині безпосереднього отримання аліментів на своє утримання. Враховуючи, що дочка ОСОБА_3 є дієздатною повнолітньої особою, то аліменти мають бути стягнуті на її користь, а не на користь інших осіб.

Судом не враховано, що на утриманні відповідача перебуває його дружина ОСОБА_5 , яка не працює, неповнолітні дочки ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , та мати пенсіонерка ОСОБА_8 .

Зазначає, що повідомляв суд, що готовий добровільно щомісячно виплачувати на користь дочки 1/6 частку від заробітку.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Позивачка правом на подачу відзиву не скористалась.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною першою статті 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову в даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження,

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідає вищезазначеним вимогам.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходячи з принципів розумності та справедливості, оцінивши матеріальне становище сторін по справі, ухвалив стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини доходів.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 липня 2004 року, який розірвано рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2005 року у справі №2-590.

У шлюбі в сторін народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Старобогородчанською сільською радою Богородчанського району Івано-Франківської області.

Відповідно до довідки №333 від 20 квітня 2023 року, виданої секретарем деканату Івано-Франківського національного медичного університету МОЗ України Матлюк Марія Петрівна, є студенткою 1 курсу 6 групи медичного факультету Івано-Франківського національного медичного університету денної бюджетної форми навчання (а.с.10).

Згідно з довідкою №06-07/09-13/3/31160 від 20 березня 2023 року, виданої заступником декана факультету філології Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника, ОСОБА_3 навчається на факультеті філології спеціальності 035 Філологія 035.01 Українська мова і література (освітня програма Українська мова і література) 1 курсу освітнього рівня «Бакалавр» денної контрактної форми навчання (а.с.11).

З дослідженої копії договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 13 вересня 2022 року, укладеного ОСОБА_3 з Прикарпатськом національним університетом імені Василя Стефаника, загальна вартість освітньої послуги складає 99000 грн, освітня послуга щодо отримання вищої освіти ОСОБА_3 за період навчання учбовий рік становить 24750 грн (а.с.12). Позивачем сплачено вартість навчання у вересні 2022 року у розмірі 12375 грн та у грудні 2022 року у розмірі 12375 грн, у червні 2023 року 12375 грн

Також судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_9 від якого мають двох неповнолітніх дітей дочку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та проживає разом із сім`єю у АДРЕСА_1 де також зареєстрована мати відповідача ОСОБА_8 .

Позивачка окрім дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , має двох малолітніх дітей сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.50-51). Як вказує позивач проживає з дітьми у будинку, який належить її матері та розташований у АДРЕСА_2 . Мати позивача - ОСОБА_14 проживає разом із ними та є інвалідом другої групи.

Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»).

Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України).

Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У частині першій статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Тож стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Указане судам також роз`яснено у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на повнолітню дочку, яка продовжує навчатися, суд першої інстанції не встановив наявності обставин, які б перешкоджали ОСОБА_1 у виконанні його батьківських обов`язків стосовно його повнолітньої дочки.

Колегія суддів приходить до висновку, що апелянт не навів доказів, які б об`єктивно доводили, що відповідач ОСОБА_1 враховуючи його матеріальний стан та обставини справи не має змоги сплачувати аліменти у розмірі частки доходу. Так, відповідач у судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що він офіційно працевлаштований, отримує регулярну заробітну плату та до 26 квітня 2023 року сплачував аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно до її повноліття. Тому суд першої інстанції даючи оцінку зібраним доказам у справі, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача аліментів у розмірі /4 частки від всіх видів заробітку (доходу).

Посилання апелянта на те, що його дружина не працює та перебуває на його утриманні не підтверджені жодними доказами. Молодша дочка відповідача ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час розгляду справи має 9 років, тому підстав вважати, що дружина відповідача перебуває на його утриманні на час догляду за дитиною до трьох (шести) років не має.

Апелянтом не надано довідки про заробітну плату з місця роботи чи інших доказів, які б свідчили, що стягнення аліментів в розмірі 1/6 частки його доходу забезпечить достатній рівень матеріальної допомоги його повнолітньої дочки.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на необхідності стягнення аліментів виключно на користь його дочки ОСОБА_4 .

Відповідно до частини 3 статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Крім того, в судовому засіданні суду першої інстанції дочка сторін ОСОБА_3 пояснила, що її мати ОСОБА_2 повністю її утримує та оплачує її навчання, також вона бажає, щоб аліменти на її утримання на час навчання, стягувались на користь її матері.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Богородчанського районного суду від 11 липня 2023 року- без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.В. Бойчук

О.О. Томин