Справа № 569/8208/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі судового засідання - Алексейчук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Просила змінити спосіб стягнення аліментів, стягуваних із ОСОБА_2 згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 лютого 2018 року (справа №569/16869/17) та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі позовної заяви до суду та до повноліття дитини.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 19 лютого 2019 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Малолітня донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає разом з позивачем (їх матір`ю) за адресою: АДРЕСА_1 перебуває на її вихованні.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 лютого 2018 року з відповідача вирішено стягнути на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

На даний час розмір аліментів, який був визначений за рішенням суду значно менший ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Аліменти, які стягуються з відповідача, в умовах збільшення прожиткового мінімуму на дитину та рівня цін на продовольчі товари, одяг та комунальні послуги, недостатньо для матеріального утримання їхньої доньки, що ставить її у скрутне матеріальне становище.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Величко О.М., який діє згідно ордеру серія ВК № 1082877, до початку судового засідання подав письмову заяву ( вх..№ 29843/23-вх.), в якій повністю підтримав позовні вимоги та просив розглянути позов у відсутність сторони позивачки та ухвалити рішення в порядку ч.1 ст. 223 ЦПК.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився , про день та час слухання справи повідомлявся належним чином рекомендованою кореспонденцією,що підтверджується повернутим до суду поштовим підтвердженням про вручення судової повістки 18.05.2023, про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про день та час слухання справи, представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність , суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Ухвалою Рівненського міського суду від 09.05.2023 р. прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду, відкрите спрощене позовне провадження у справі, призначений розгляд справи з викликом сторін.

Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.02.2017 року , який було розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 19.02.2019 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (справа №569/17215/18).

Від шлюбу сторони мають малолітню доньку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 2193, зареєстрований Рівненським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області, батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 лютого 2018 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Як встановлено судом, аліменти на утримання дитини стягнуті рішенням суду в твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як визначено у статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2).

Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. (Принцип 4). Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Він повинен, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцин 6).

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення дитини на рівні встановленого прожиткового мінімуму є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька.

Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За наведених обставин, враховуючи загальні засади регулювання сімейних відносин, визначених у статті 7 СК України, а саме, рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї, а також приймаючи до уваги право позивачки на зміну способу стягнення аліментів та положення частини другої статті 182 СК України, суд вважає , що спосіб стягнення аліментів може бути змінений з твердої грошової суми на частку від заробітку(доходу боржника).

Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, дотримуючись принципу, передбаченому ч.2 ст. 182 СК України( мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ), та загальних засад щодо розміру аліментів, які стягуються на утримання однієї дитини, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення частково та зміною за рішенням суду способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку у розмірі 1/4 частки доходу відповідача.

Відтак, підлягає зміни порядок стягнення аліментів та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Оскільки судом встановлено наявність рішення Рівненського міського суду про стягнення аліментів у цивільній справі № 569/16869/17, то слід припинити з моменту набрання рішенням законної сили подальше примусове виконання рішення Рівненського міського суду від 12.02.2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Судові витрати відповідно до ст.. 141 ЦПК підлягають до стягнення з відповідача у прибуток державного бюджету.

На підставі вищевикладеного ст.ст. 7, 180,181, 182, 183 СК України , керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 223, 263-268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

У зв`язку з задоволенням позову про зміну способу стягнення аліментів, припинити з моменту набрання рішенням законної сили подальше примусове виконання рішення Рівненського міського суду від 12.02.2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів ( Справа № 569/16869/17).

У разі наявності заборгованості за вказаним рішенням суду, проводити стягнення нарахованої заборгованості по аліментах до повного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн.. 60 коп. в прибуток держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 12.06.2023.

Суддя О.В.Панас