н/п 2-о/490/129/2023 Справа № 487/1043/23
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2023 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.

при секретарі - Позднякову Є.В.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Миколаєві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року заявник звернулась до суду із заявою, в якій просила суд встановити факт, що має юридичне значення: факт неправильності записів в актовому записі про народження № 170 від 09.12.1969 року, а саме: вказано національність батька «українець» замість вірного «єврей»; в актовому записі про шлюб № 283 від 29.03.1991 року, а саме: вказано національність нареченої «українка» замість вірної «єврейка» та зобов`язати Миколаївський міський відділ ДРАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) внести відповідні зміни в актовий запис про народження № 170 від 09.12.1969 року, складений Відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського районного управління юстиції Миколаївської області, а саме: змінити національність батька з «українець» на «єврей»; в актовий запис про шлюб № 283 від 29.03.1991 року, складений Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, а саме: змінити національність нареченої «українка» на «єврейка».

В обґрунтування заяви посилається на те, що відносить себе до єврейської національності,оскільки батько заявника - ОСОБА_2 , її дідусь - ОСОБА_3 мають відповідні вірні записи в актових записах національності «єврей», протягом свого життя вона вважала себе єврейкою та на даний час бажає внести вірні відомості в актовий запис про своє народження та про свій шлюб.

Заявник надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги заяви підтримує в повному обсязі.

Зацікавлена особа надала суду заяву про розгляд справи за її відсутність, не заперечує проти задоволення заяви.

Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.

Вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 15.10.2022 р. ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - « ОСОБА_4 », яке в подальшому за спільною заявою батьків було змінено на « ОСОБА_5 ») ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Миколаєві, Миколаївської області, про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено актовий запис № 170 від 09.12.1969 року, складений Відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського районного управління юстиції Миколаївської області. Згідно даного актового запису батьками заявника вказані: батько - « ОСОБА_2 », мати - « ОСОБА_6 », у графі «національність батька» помилково вказано «українець», замість «єврей», що призвело до приналежності заявника до національності «українка», а не «єврейка».

В подальшому аналогічно в графі «національність нареченої» при здійсненні актового запису про шлюб №283 від 29.03.1991 року, складеномуМіським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, помилково зазначено національність «українка», замість вірної «єврейка».

Заявник звернулась із заявою до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо внесення змін до актових записів з приводу національності з «українець» на «єврей», в чому їм було відмовлено.

Так, відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №2, складеного 25.10.2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), первинна реєстрації відомостей про народження заявника відбувалась на підставі ст. 55 Кодексу про шлюб та сім`ю України, нині діюча ст. 135 Сімейного Кодексу України.

Відповідно до абз.2 ст.55 КпШС України при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. Тобто відомості про батька, а саме: прізвище, власне ім`я, по-батькові - « ОСОБА_7 » національність - «українець», були внесені за вказівкою матері. В подальшому до даного актового запису про народження були внесені зміни: запис №1, відповідно до якого за спільною заявою батьків встановлено батьківство та в графу «відомості про батька» внесені відомості про батька - « ОСОБА_2 », змінено прізвище дитини з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 », однак помилково поза уваги не внесені вірні відомості стосовно національності батька.

Так, згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №0, складеного 15.10.2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_8 (батька заявника), в графі «відомості про батька» вказано: прізвище, власне ім`я, по-батькові - « ОСОБА_3 » (дід заявника), національність - «єврей».

Згідно архівної довідки Державного архіву Миколаївської області, в актовому записі про шлюб №1362, зазначено національність нареченого « ОСОБА_3 » (дід заявника) - «єврей».

Викладене свідчить про дійсну приналежність батька заявника до національності «єврей», та про факт допущення неправильності запису в акті громадянського стану органами реєстрації актів громадянського стану при внесенні змін до актового запису.

Відповідно дост.315 ЦПК Українив судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 р. №2398-VI передбачено, що «внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. Після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану».

Відповідно до абз.2 п.3Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року №12 «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності в актах громадянського стану», суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану у випадках допущення органами реєстрації актів громадянського стану помилок при складанні актового запису (прізвища, імені, по батькові, національності і громадянства батьків тощо).

Зі змісту пункту 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема: рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до пунктів 1.16, 2.16.7 Правил рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного акту є підставою для внесення змін, які зазначені в рішенні суду. На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актовому записі цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20 березня 1952 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має і на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Роз`яснення цієї норми містяться в рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» (CASE OF RYSOVSKYY v. UKRAINE) зазначено, що ризик будь - якої помилки державного органу, повинен покладатись на саму державу та її органи.Розглядаючи цю справу, Європейський суд зазначив, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

У пункті 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженихнаказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за №55/18793, передбачено, що однією із підстав для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Згідно роз`яснень, що містяться в пункту 9постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 07.07.1995 року «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану»в порядку встановлення неправильності записів у актах громадянського стану до цих актів вносяться зміни щодо прізвища, імені, по батькові, коли були допущені помилки під час реєстрації акта або коли органами реєстрації актів громадянського стану відмовлено у зміні запису, який провадився відповідно до положень про порядок зміни записів актів громадянського стану (наприклад, при зміні прізвища, імені, по батькові, місця і дати народження).

Вказаний факт має для заявника юридичне значення, іншим шляхом зазначений факт встановити неможливо.

Відповідно до п.2.16.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011р. № 96/5і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.01.2011р. за № 55/18793, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актовому записі цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.Такі зміни згідно п.2.18. зазначених вище Правил вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану.

З огляду на зазначені обставини, суд приходить до висновку про задоволення вимог в частині встановлення факту неправильності записів в актовому записі про народження № 170 від 09.12.1969 року, а саме: вказано національність батька «українець» замість вірного «єврей» та зобов`язання Миколаївський міський відділ ДРАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) внести відповідні зміни в актовий запис про народження № 170 від 09.12.1969 року, складений Відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського районного управління юстиції Миколаївської області, а саме: змінити національність батька з «українець» на «єврей».

.

Як викладено у висновку Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 29 травня 2019 року у справі № 398/4017/18 (провадження № 14-215цс19), актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 49 Цивільного кодексу України; далі - ЦК України). Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо (частина друга статті 49 ЦК України).

Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону України від 1 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон № 2398-VI).

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом ДРАЦС за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган ДРАЦС складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (частина перша статті 22 Закону № 2398-VI).

Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5 затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі - Правила), за змістом пунктів 1.1, 1.5 яких внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами ДРАЦС України, проводиться за заявами громадян відділами ДРАЦС у випадках, передбачених чинним законодавством.

Підставами для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану та рішення, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану; постанова адміністративного суду (підпункти 2.13.1, 2.13.2 пункту 2.13 Правил).

Таким чином, органи ДРАЦС за заявою громадян можуть вносити зміни до актових записів на підставі рішень суду, якими встановлено неправильність таких записів та зазначено про внесення до них конкретних змін.

Відповідно до частин першої та другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У частині першій статті 315 ЦПК України наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоча за змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення).

Питання зміни національності громадянами України регулювалося Указом Президента України 31 грудня 1991 року № 24 «Про порядок зміни громадянами України національності» від, відповідно до якого національність могла бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажали змінити її відповідно до національності другого з батьків. Зміна національності провадилася відділом внутрішніх справ виконавчого комітету районної, міської, районної у місті ради народних депутатів за місцем проживання заявника. Зміна національності допускалася також і щодо осіб, які обрали національність до прийняття цього Указу. Вказаний Указ втратив чинність на підставі Указу Президента України від 27 січня 1999 року № 70/99.

Чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах про ДРАЦС національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно зі статтею 300 ЦК України особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.

Стаття 11 Конституції України передбачає, що держава сприяє як консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, так і розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності національних меншин в Україні.

Згідно зі статтею 3 Рамкової конвенції про захист національних меншин (ратифікована Законом України від 9 грудня 1997 року № 703/97-ВР) кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах про ДРАЦС повністю відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема, незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону «Про національні меншини в Україні». Національна належність особи, таким чином, є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу.

За таких обставин ВП ВС Виснувала, що такі справи не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у зв`язку з неможливістю встановлення в судовому порядку фактів щодо належності осіб до певної національності.

За атакого, вимоги заяви в частині встановлення факту неправильності записів в актовому записі про шлюб ОСОБА_1 № 283 від 29.03.1991 року, а саме: вказано національність нареченої «українка» замість вірної «єврейка» та зобов`язання Миколаївський міський відділ ДРАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) внести відповідні зміни в актовий запис про шлюб № 283 від 29.03.1991 року, складений Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, а саме: змінити національність нареченої «українка» на «єврейка» - задволенню не підлягають.

Враховуючи вищенаведене, заява підлягає до частковоого задоволення.

Керуючись ст. ст.315,319354-356 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити частково.

Встановити факт неправильності запису в акті громадянського стану про народження ОСОБА_9 № 170 від 09.12.1969 року, складений Відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського районного управління юстиції Миколаївської області, а саме: вказано національність батька ОСОБА_2 «українець» замість вірного «єврей».

Внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_9 № 170 від 09.12.1969 року, складений Відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського районного управління юстиції Миколаївської області, а саме: змінити національність батька ОСОБА_2 з «українець» на «єврей».

В задволенні інших вимог заяви - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення суду складено 29 травня 2023 року.

СУДДЯ О.А.ГУДЕНКО