Справа № 405/4134/23
УХВАЛА

16.06.2023 суддя Ленінського районного суду міста Кіровограда Шевченко І.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову подану до подання позовної заяви у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И ЛА :

14.06.2023 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову до подання позову до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, в якій просить накласти арешт на транспортний засіб марки «Fiat Linea», легковий седан, 2012 р.в., державний номер НОМЕР_1 , що зареєстрований за ОСОБА_2 .

Вимоги мотивує тим, що на час подачі заяви про забезпечення позову, на його думку, ОСОБА_2 належить вищевказаний транспортний засіб, і для забезпечення виконання зобов`язань за договором позики в сумі 10 000 доларів США, в разі задоволення його відповідної позовної заяви до ОСОБА_2 про стягнення боргу, просить задовольнити заяву про забезпечення позову та заборонити вчинення будь-яких дій з перереєстрації права власності на вказаний автомобіль, оскільки незабезпечення позову може затруднити, і навіть зробити неможливим виконання рішення в майбутньому, виходячи з того, що борг складає значну суму коштів - 10 000 доларів США, а тому просить накласти арешт.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених або оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід також розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Крім того, забезпечення позову це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення вимог позивача, при цьому, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Окрім того, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, відтак, при обранні заходів забезпечення позову слід також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

За загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

У заяві про забезпечення позову заявником повинні бути зазначені причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, обґрунтування необхідності такого заходу, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» наголошує, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Частиною першою статті 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду.

Відповідно до п.5, 6 ч.1 ст.151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити ціну позову, про забезпечення якого просить заявник, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Проте, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову подана без додержання вищевказаних норм закону, оскільки до неї не додано доказів належності транспортного засобу відповідачу ОСОБА_2 та пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявником надано копію паспорту та РНОКПП позивача, роздруківку з сайту продажу автомобілів про вартість аналогічного авто, копію боргової розписки, квитанцію про сплату судового збору.

Судом відзначається, що позивач в заяві про забезпечення позову не навів вагомих аргументів, які б переконали суд, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання можливого рішення про стягнення з відповідача заборгованості.

З огляду на викладене вище, надаючи оцінку вимозі позивача про застосування заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб, який на думку заявника належить на праві власності ОСОБА_2 , судом відзначається, що така необхідність жодними доводами позивача не обґрунтована, доказів на підтвердження ризиків незабезпечення позову, позивачем не надано.

Керуючись наведеними нормами процесуального права та враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, розглядаючи заяву про забезпечення позову в межах доводів, викладених в заяві про забезпечення позову, судом відзначається, що позивачем не наведено вмотивованого обґрунтування необхідності вжиття заходу забезпечення позову, не доведено, в чому існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду і чи є вона реальною, а так само не зазначено яким чином невжиття заходу забезпечення позову ускладнить або унеможливить виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 заборговності; не зазначено, яким чином може сприяти виконанню рішення суду вказаний захід забезпечення позову; не надано доказів належності вказаного транспортного засобу саме ОСОБА_2 , на підставі чого суд прийшов до висновку, що заява позивача про забезпечення позову, - задоволенню не підлягає.

Одночасно роз`яснюю, що ця відмова не позбавляє позивача на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку, встановленому ЦПК України.

Відповідно до положень ч. 6, ч. 10 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 158, 258, 260, 353 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову поданої до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня набрання законної сили. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Ірина Миколаївна Шевченко