Справа № 367/5285/23
Провадження №2/367/4643/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

04 вересня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого - судді - Одарюка М.П.,

за участю секретаря судового засідання Довгополої І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 367/5285/23 за позовом ОСОБА_1 до Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Київ), третя особа: Київська обласна філія державного підприємства « Інформаційний центр» Міністерства юстиції про звільнення майна з- під арешту,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з відповідним позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син ОСОБА_2 . Заповіту на своє майно син не залишив. Вона є спадкоємцем першої черги в порядку спадкування за законом після смерті сина. У встановлений законодавством строк звернулась до Ірпінської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Майно, на яке відкрилася спадщина після смерті сина, складається із його частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка відповідно до ст. 372 ЦК України становить 1/2 частину. Інша 1/2 частина квартири за вказаною адресою належить на праві власності позивачці. При зверненні до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сина від нотаріуса їй стало відомо, що видати свідоцтво про право власності на спадщину неможливо, так як 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 знаходиться під арештом. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 28.04.2010 року реєстратором: Київська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. - до Реєстру було внесено обтяження за номером 9779827 у вигляді арешту 1/2 частини вказаної квартири, власником якої зазначений ОСОБА_2 . Підставою для внесення обтяження стала постанова про накладення арешту 49/2 від 28.04.2010 року, винесена Відділом державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції. Позивачка вказує, що за життя її син не мав жодних боргових зобов`язань і підстав для тримання під арештом його майна не було. Крім того, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а постанова про арешт його майна винесена відповідачем 28 квітня 2010 року. Для з`ясування причини винесення постанови про арешт майна сина та можливості скасування арешту на успадковану мною після його смерті частину квартири АДРЕСА_1 позивачка звернулась із заявою до відповідача. На її звернення Ірпінський відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомив, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявні арешти відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підставою яких є постанова про накладення арешту №49/2 від 28.04.2010 року, видана Відділом державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції. Перевіркою даних Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що у Відділі не знайдено виконавчих проваджень відносно боржника- фізичної особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку з чим у відповідача відсутні технічні можливості щодо припинення та вилучення вказаного обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Позивачка вважає, що обтяження на майно її сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вигляді арешту 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 внесено до Реєстру помилково, так як у постанові про накладення арешту №49/2 від 28.04.2010 року, виданій Відділом державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції, зазначено, що боржник - фізична особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Про помилковість накладення арешту на майно сина свідчить також те, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а постанова про арешт його майна №49/2 Відділом державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції винесена 28 квітня 2010 року Однак не дивлячись на те, що підстави для тримання 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 під арештом відсутні, ця частина квартири за вказаною адресою залишається під арештом, так як з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості щодо арешту вказаного майна, які були внесені 26.06.2007 року за номером 5211904, не виключені. Тримання 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 під арештом порушує право позивачки, як співвласника володіти, користуватись та розпоряджатись своєю часткою, а також позбавляє її можливості отримати у власність 1/2 частину квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, тому вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі ЦМУ МЮ (м. Київ) у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов суду не надсилав.

Представник третьої особи Київська обласна філія державного підприємства « Інформаційний центр» Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, пояснень щодо суті позовних вимог суду не надавав.

Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника відповідача та третьої особи, за наявних у справі матеріалів.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно копії свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 19.02.1999 року виданого Виконавчим комітетом Ірпінської міської ради, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( а.с.5).

Згідно копії спадкової справи № 179/2010 року, яка заведена Ірпінською державною нотаріальною конторою 16.04.2010 року, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про прийняття спадщини звернулись: дружина померлого ОСОБА_3 , мати померлого ОСОБА_1 . ОСОБА_3 відмовилась від частки у спадщині після смерті свого чоловіка на користь сина померлого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Батько померлого ОСОБА_2 відмовився від прийняття спадщини на користь матері померлого ОСОБА_1 ( а.с.28-56).

Під час вчинення позивачкою нотаріальних дій, нею було виявлено, що вона не може оформити спадщину після смерті сина ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки у відповідному реєстрі обтяжень наявна заборона на відчуження частини квартири АДРЕСА_2 , що належить на праві власності померлому.

Із листа Ірпінського відділу державної виконавчої служби У Бучанському районі Київської області від 23.06.2023 року вих. № 1973/1 вбачається, що отриманою пошуковою інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, встановлено, що у спеціальному розділі наявні арешти відносно ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , підставою обтяження яких є: постанова про накладення арешту № 49/2 від 28.04.2010, видана Відділом державної виконавчої служби Ірпінського МУЮ - номер запису про обтяження № 9779827. Перевіркою даних Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що у Відділі не знайдено виконавчих проваджень відносно боржника фізичної особи - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 . В зв`язку з чим у Відділі відсутні технічні можливості щодо припинення та вилучення вказаного обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Надання інформації (копій документів) за виконавчими документами, які перебували на примусовому виконанні у відділі та були завершеними за період 2010 рік не вбачається можливим зважаючи на закінчення терміну їх зберігання, що передбачений п. 2 Розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями № 699/30567 від 08.06.2017 р., затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07,06.2017 № 1829/5. Порядок звільнення майна з-під арешту передбачений статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» ( а.с.6).

Позивачка в інший спосіб, крім скасування арешту в судовому порядку захистити своє порушене право не може.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Вимоги позивачки, що ґрунтуються на її праві на спадщину на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду.

На сьогодні позивачка, яка прийняла спадщину, має намір оформити свідоцтво про право на спадщину, проте через наявність арешту на спадкове майно, позбавлена можливості це зробити. Таким чином, безпідставно накладений арешт на спадкове майно порушує право спадкоємця, позивача у справі, на отримання свідоцтва про спадщину.

Згідно зі ст. 1218, ч.5 ст.1268 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Відповідно до ч. 1,2,3 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

На даний час відсутні будь-які стягнення за виконавчими документами з померлого сина позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . До того ж суд звертає увагу на те, що постановою про накладення арешту № 49/2 від 28.04.2010 року, виданою відділом державної виконавчої служби Ірпінського МУЮ номер запису про обтяження № 9779827, необхідно було накласти арешт на майно боржника ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Водночас, наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно, за умови відсутності виконавчого провадження є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20, та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.10.2022року №203/3435/21

Відтак аналізуючи докази в їх сукупності суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, оскільки наявність арешту на майно ОСОБА_2 , за відсутності відкритих виконавчих проваджень, а отже і правових підстав для цього, порушує право спадкоємця ОСОБА_1 , внаслідок чого вона не може набути право власності на спадкове майно та позбавлена змоги користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд.

У зв`язку із задоволенням позову, з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 197-200, 258-260, 263-265 ЦПК України, ст. 328 ЦК України, Законом України "Про виконавче провадження", -

ВИРІШИВ:

Позовні ОСОБА_1 до Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), третя особа: Київська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції про звільнення майна з- під арешту - задовольнити.

Звільнити з-під арешту 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучивши з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості щодо арешту вказаної квартири, внесені 28.04.2010 року за номером 9779827.

Стягнути з Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 судовий збір у розмірірі 1073,60 грн.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя М.П. Одарюк