Справа № 752/2652/17
Провадження № 2-о/752/2/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 серпня 2023 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання Давиденко С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, заінтересовані особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Міхірьова Олена Анатоліївна, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту проживання з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з січня 01.01.2000 року по 14.05.2011 року (до моменту укладення шлюбу).

Свої вимоги заявник мотивувала тим, що, починаючи з 2000 років і до моменту реєстрації шлюбу, ОСОБА_1 і ОСОБА_4 , громадяни Республіки Білорусь, проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу на території України.

В період з 2000 року по 14.06.2001 року подружжя орендувало житло, але 14.06.2001 року заявниця купила квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , де проживала разом із ОСОБА_4 та спільною дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

21.09.2001 року ОСОБА_1 подарувала зазначену вище квартиру ОСОБА_4 .

Заявниця та ОСОБА_4 проживали і працювали на законних підставах на території України, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, між ними склалися усталені відносини притаманні подружжю.

ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася друга дочка ОСОБА_6

14.05.2005 року заявниця отримала посвідку на постійне проживання в ГУ ДМС України в м. Києві, ОСОБА_4 отримав таку посвідку 26.01.2011 року.

14.05.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_4 чоловік заявниці ОСОБА_4 помер.

У зв`язку з майбутнім оформленням та прийняттям спадщини ОСОБА_4 , тобто для подальшого визнання майна спільною сумісною власністю, ОСОБА_1 просила встановити факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 .

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24.02.2017 року відкрито провадження у справі за заявою.

Ухвалою від 11.12.2017 року в межах судового розгляду цивільної справи № 752/2652/17-ц зобов`язано приватного нотаріуса КМНО Міхірьову О.А. направити на адресу суду завірену належним чином копію матеріалів спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_4

31.08.2018 року на виконання ухвали від приватного нотаріуса на адресу суду направлено витребувану належним чином посвідчену копію спадкової справи.

Справа неодноразово відкладалась.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши зібрані по справі докази, дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 47 років помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується доданою до матеріалів справи копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 03.09.2016 року (а.с. 88).

Звертаючись до суду заявниця посилається на те, що вона і ОСОБА_4 були громадянами Республіки Білорусь, що підтверджує копіями паспортів громадян Республіки Білорусь (а.с. 6-9).

З 2000 року ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_4 спільно, однією сім`єю без реєстрації шлюбу на території України, орендуючи житло. З 14.06.2001 року вони та їхня спільна дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 проживали в квартирі ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала їй на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 14 червня 2001 року.

Відповідно до Договору дарування квартири від 21.09.2001 року вказану квартиру, яка складається з трьох жилих кімнат житлвою площею - 44,80 кв.м, загальна площа - 73,10 кв.м, ОСОБА_1 подарувала ОСОБА_4 (а.с. 12).

Згідно з довідкою ДП «Наш дім» № 879 від 28 вересня 2016 року ОСОБА_4 мешкав і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 до своєї смерті з 01.02.2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 94).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи син померлого- ОСОБА_4 та його мати - ОСОБА_7 не заперечують той факт, що майно, зокрема нерухомість, було набуто ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в період їх шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_6 батьками якої є: батько: ОСОБА_4 , мати: ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серїі НОМЕР_2 від 03.08.2002 року (а.с. 16).

14.05.2005 року заявниця отримала посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_3 , видана УГІРФО ГУ ДМС України в м. Києві, дійсна безстроково (а.с. 13).

Відповідно до трудової книжки, виданої 03.08.1993 року, ОСОБА_4 з 2000 року по 30.06.2013 офіційно працював на території України (а.с. 10-11).

Посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_4 ОСОБА_4 отримав 26.01.2011 року (а.с. 96).

Згідно з свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 14.05.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено шлюб (а.с. 17).

У довідці ДП «Наш дім» № 878 від 28 вересня 2016 року зазначено, що власником особового рахунку вказаної квартири був ОСОБА_4 , який помер. На цій житловій площі проживають та прописані: ОСОБА_1 з 05.06.2007 року, ОСОБА_5 (дочка) з 29.11.2005 року, ОСОБА_6 (дочка) з 29.11.2005 року. Факт реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , підтверджується також довідкою про реєстрацію місця проживання особи відділу з питань реєстрації місця проживання /перебування фізичних осіб від 05.11.2017 року (а.с. 121, 65).

ОСОБА_1 зазначає, що з 2000 року вона з ОСОБА_4 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, між ними склалися усталені відносини притаманні подружжю.

Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Приписами ч. ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд погоджується з аргументами заявника, вважає їх належним чином обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, в своїй сукупності, є достатніми.

Встановлення даного факту породжує для заявника юридичні наслідки, оскільки від цього залежить наявність у неї можливості бути суб`єктом спадкових правовідносин.

Таким чином, оцінивши отримані в ході розгляду справи докази в їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, а саме факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_7 (по момент укладення шлюбу).

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що заяву слід задовольнити повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 293, 294, 315, 316, 319, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, заінтересовані особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Міхірьова Олена Анатоліївна, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_7 (по момент укладення шлюбу).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції

Суддя К.Г. Плахотнюк