Справа № 404/448/23
Номер провадження 2/404/97/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
31 серпня 2023 року Кіровський районний суд м. Кіровограда
в складі: головуючого судді - Мохонько В.В.,
за участі секретаря - Галушко Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Кропивницькому, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
У січні 2023 року представник позивача звернулась до суду з позовом, яким просив стягнути із відповідача заборгованість у розмірі 53 435,84 грн. з яких: 28 378,92 грн. - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 7 068,94 - прострочена заборгованість за процентами, які нараховані за ставкою 32 % річних за період з 28.02.2019 року по 04.03.2020 року, 16 887,98 грн. прострочені проценти, які нараховані за ставкою 60% річних за період 04.03.2020 року (виникнення несанкціонованого овердрафту) по 31.03.2021 рік, 1 100,00 грн. - штрафи, пені та понесені судові витрати.
Позовна заява обґрунтована тим, що 25.02.2019 року ОСОБА_1 звернулась до АТ «Юнекс Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Омега Фінанс», з анкетою-заявою на оформлення кредитної картки та встановлення кредитного ліміту на підставі, якої 28.02.2019 року підписала виписку-повідомлення № НОМЕР_1.UAN.
Відповідно до виписки-повідомлення НОМЕР_1.UAN до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Юнекс Банк» від 28.02.2019 року та анкети-заяви відповідачу здійснено відкриття поточного рахунку № НОМЕР_1 з використанням платіжної картки № НОМЕР_2 у гривні та встановлено кредитний ліміт в розмірі 29 999,00 грн, процентна ставка за користування кредитом - 48,00% річних, у разі виникнення несанкціонованої заборгованості - 60% річних строком до 29.02.2020 року з можливістю продовження на новий строк до закінчення строку дії платіжної картки, згідно банківського продукту «Кредитна картка». Вказані умови було узгоджено сторонами у паспорті споживчого кредиту. Станом на 04.03.2021 року відповідач кредитні кошти не повернула, а тому виникла несанкціонована заборгованість.
31.03.2021 року за результатами проведення електронного аукціону між АТ «Юнекс Банк» і ТОВ «ФК «Омега Фінанс» було укладено договір факторингу №31/03-2021, згідно якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги до боржників, в тому числі до ОСОБА_1 .
В порушення умов кредитного договору відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 31.03.2021 року згідно реєстру прав вимоги її заборгованість перед новим кредитором становить 53 435,84 грн. з яких: 28 378,92 грн. - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 7 068,94 - прострочена заборгованість за процентами, які нараховані за ставкою 32 % річних за період з 28.02.2019 року по 04.03.2020 року, 16 887,98 грн. прострочені проценти, які нараховані за ставкою 60% річних за період 04.03.2020 року (виникнення несанкціонованого овердрафту) по 31.03.2021 рік, 1 100,00 грн. - штрафи, пені.
Зазначену суму заборгованості позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати.
Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.02.2023 року позовну заяву залишено без руху, надавши строк для усунення недоліків, які представник позивача виконала та клопотала про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
07.03.2023 року ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримала та не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідач до суду не з`явилась, повідомлялась, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористалась.
За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє частково із наступних підстав.
За ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
Судом встановлено, що 25.02.2019 року між АТ «Юнекс Банк» та ОСОБА_1 було укладено анкету-заяву на оформлення кредитної картки та встановлення кредитного ліміту, 28.02.2019 року підписала виписку-повідомлення № НОМЕР_1.UAN до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Юнекс Банк».
Крім того, відповідач власноручно підписала паспорт споживчого кредиту, опитування клієнта.
Згідно виписки по особовому рахунку заборгованість ОСОБА_1 складає 53 435,84 грн. з яких: 28 378,92 грн. - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 7 068,94 - прострочена заборгованість за процентами, які нараховані за ставкою 32 % річних за період з 28.02.2019 року по 04.03.2020 року, 16 887,98 грн. прострочені проценти, які нараховані за ставкою 60% річних за період 04.03.2020 року (виникнення несанкціонованого овердрафту) по 31.03.2021 рік, 1 100,00 грн. - штрафи, пені.
31.03.2021 року укладено договір факторингу №31/03-2021, за яким АТ «Юнекс Банк» відступило, а ТОВ «ФК «Омега Фінанс» набуло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за заборгованістю ОСОБА_1 .
Дані обставини підтверджуються протоколом електронного аукціону №UA-PS-2021-03-19-000106-1; платіжним дорученням №63 від 31.03.2021 року; договором факторингу №31/03-2021 від 31.03.2021; актом прийому-передачі прав вимоги до договору факторингу; реєстром прав вимоги; повідомленням-вимогою ТОВ «ФК «Омега Фінанс» до відповідача.
За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
У чч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Стаття 1055 ЦК України, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.
У чч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Вирішуючи питання про стягнення нарахованих штрафів, пені суд виходить з наступного.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач просив стягнути з відповідача 1 100,00 грн. - штрафи, пені за кредитним договором від 28.02.2019 року.
Враховуючи, що з наданого позивачем розрахунку заборгованості неможливо розмежувати суму нарахованих штрафів та пені, суд позбавлений можливості задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми штрафів та пені, оскільки вимогами чинного законодавства забороняється подвійне стягнення за одне і теж порушення умов договору.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, згідно якої штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15.
За вказаного, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено частково, тому з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір виходячи з такого розрахунку.
Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 52 335,84 грн., тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача 2 628,75 грн. (52 335,84 грн. х 100% : 53 435,84 грн. х 2 684,00 грн).
Що стосується вимоги щодо стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу, то суд приходить до наступного висновку.
Положеннями ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Водночас суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.
Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу суду надано договір про надання правничої допомоги, ордер, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, акт надання послуг, однак не надано квитанцію до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касовий чек .
Вказане свідчить про недоведеність стороною позивача понесених витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з чим, у стягненні таких слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» заборгованість у розмірі 52 335,84 грн. з яких: 28 378,92 грн. - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 7 068,94 - прострочена заборгованість за процентами, які нараховані за ставкою 32 % річних за період з 28.02.2019 року по 04.03.2020 року, 16 887,98 грн. прострочені проценти, які нараховані за ставкою 60% річних за період 04.03.2020 року (виникнення несанкціонованого овердрафту) по 31.03.2021 рік та 2 628,75 грн. судового збору.
У задоволенні вимоги про стягнення 1 100,00 грн. - штрафи, пені відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кіровський районний суд м. Кіровограда).
Відомості про учасників справи:
відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Повний текст рішення складено 31.08.2023 року.
Суддя
Кіровського районного суду
м. Кіровограда В.В. Мохонько