16.06.2023 Справа № 756/7349/23
Унікальний № 756/7349/23
Провадження № 2-о/756/383/23
У Х В А Л А

«16» червня 2023 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Белоконна І.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту розповсюдження недостовірної інформації та її спростування, -

в с т а н о в и в :

Заявник ОСОБА_1 через свого представника звернувся до Оболонського районного суду м. Києва у порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту недостовірності та просив спростувати інформацію про громадянина України ОСОБА_1 , поширену в мережі Інтернет на веб-сайті « ІНФОРМАЦІЯ_1 » шляхом розміщення відповідної статті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та поширену в мережі Інтернет на веб-сайті « ІНФОРМАЦІЯ_4 » шляхом розміщення відповідної статті під назвою « ОСОБА_2 кришує найсмачніше або шалений розпил в МВС» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».

ОСОБА_1 повідомляє, що поширена невідомими авторами в мережі Інтернет на вказаних вище веб-сайтах інформація відносно нього є недостовірною та потребую спростуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 315 ЦПК України передбачені випадки, у яких суд розглядає справи про встановлення факту.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пленум Верховного Суду України в Постанові від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (Постанова) вказав, що праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

До способів захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь, заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права тощо.

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила таку інформацію, незалежно від її вини та у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Згідно абз. 3 ч. 4 ст. 277 ЦК України, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування.

У випадку виявлення у друкованих та інших засобах масової інформації, у тому числі у мережі Інтернет, інформації, що порушує честь, гідність та ділову репутацію, особа, права якої імовірно порушено, має право на відповідь або безпосередньо звернутися до особи, яка здійснила дане порушення, з вимогою про спростування такої інформації, а також до суду з відповідним позовом.

Відповідно до п. 12 Постанови, належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК України в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Враховуючи той факт, що із поданої заявником заяви про встановлення факту розповсюдження недостовірної інформації та її спростування, а також матеріалів доданих до неї, вбачається спір про право між заявником та власниками веб-сайтів, вказана вимога не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, дослідивши матеріали заяви та зважаючи на вищезазначене, суд уважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі.

Керуючись вимогами ст. 4, 315 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту розповсюдження недостовірної інформації та її спростування.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: І.В. Белоконна