Провадження № 22-ц/802/336/23 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

з участю секретаря судового засідання Власюк О.С.,

позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Луцька кооперативна житлово-експлуатаційна контора №8 житлово-будівельних кооперативів, про відшкодування шкоди завданої залиттям квартири, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 грудня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Луцька кооперативна житлово-експлуатаційна контора №8 житлово-будівельних кооперативів (далі - третя особа, ЛК ЖЕК №8 ЖБК), про відшкодування шкоди завданої залиттям квартири.

Вказувала, що їй на праві власності належить квартира за адресою АДРЕСА_1 . 13 грудня 2018 року сталося залиття належної їй квартири. Причиною залиття був неправильний монтаж батарей у квартирі АДРЕСА_2 в цьому ж будинку.

Посилаючись на викладене просить суд стягнути з відповідача на свою користь 35 429,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, а також 10 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою суду від 11 жовтня 2022 року, за клопотанням позивача, залучено до участі в справі як співвідповідача ОСОБА_5 ..

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 грудня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 10 000,00 грн. в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У поданій апеляційній скарзі позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду, з підстав неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права та постановити нове судове рішення, яким стягнути солідарно з двох відповідачів 45429 гривень, з яких 35429 майнової шкоди та 10000 гривень моральної шкоди.

Заслухавши позивача та її представника, представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_4 не є власником квартири за адресою АДРЕСА_2 , а також не зареєстрований у ній, а тому він не може нести цивільну відповідальність за фактом затоплення квартири позивача. Належним відповідачем у даному випадку є власник квартири - ОСОБА_5 , але до неї позивачем не заявлено жодних позовних вимог.

Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна оскільки вони зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно зі статтею 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження 14-61цс18)).

Враховуючи, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2022 року, за клопотанням позивача, залучено до участі в справі, як співвідповідача ОСОБА_5 , яка власника квартири АДРЕСА_2 , то суд першої інстанції за результатами розгляду справи повинен був відмовити в позові до неналежного відповідача та розглянути позов по суті до належного відповідача. Пред`явлення нового позову до залученого співвідповідача не узгоджуються з нормами процесуального закону, а тому висновки суду першої інстанції у відмові в задоволенні позову з тих підстав, що позивачем не пред`явлено позов до належного відповідача є помилковими.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Стаття 322 ЦК України зобов`язує власника утримувати майно, яке йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 151 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Згідно з Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власник зобов`язаний за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини.

Таким чином, обов`язок по утриманню санітарно-технічних приладів (кранів, труб, що знаходяться у квартирі) у належному стані покладено на власника квартири.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири за адресою АДРЕСА_1 (а.с.11).

13 грудня 2018 року сталося залиття належної позивачу квартири.

Згідно з актом працівників ЛК ЖЕК №8 ЖБК від 27 грудня 2018 року, причиною залиття є вихід з ладу вентеля, який встановлений перед радіаторами системи теплопостачання на кухні квартири АДРЕСА_2 , а саме вирвало шток цього вентеля (а.с.13). Вказана обставина жодним з учасників справи не заперечувалась та не спростовувалась.

З досліджених судом матеріалів інвентаризаційної справи на квартиру за адресою АДРЕСА_2 , її власником є ОСОБА_5 відповідно до договору дарування від 19 липня 1985 року. Будь-яких відомостей про подальше відчуження квартири, матеріали справи не містять. У державних реєстрах право власності на цю квартиру не реєструвалося (а.с.84).

ОСОБА_4 не зареєстрований у спірній квартирі, а зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 (а.с.35).

Таким чином суд першої інстанції підставно вказав, що ОСОБА_4 не є власником та користувачем даної квартири, а тому не може відповідати за шкоду спричиненою залиттям квартири позивача.

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Для застосування такого заходу відповідальності, як відшкодування шкоди слід встановити наявність у діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки), ступінь її вини у розумінні статті 1193 ЦК України.

Згідно зі ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Судом встановлено, що з квартири АДРЕСА_2 було затоплено квартиру за АДРЕСА_1 , власником якої є позивач по справі.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

В акті працівників ЛК ЖЕК №8 ЖБК від 27 грудня 2018 року, причиною залиття квартири позивача зазначено вихід з ладу вентеля, який встановлений перед радіаторами системи теплопостачання на кухні квартири АДРЕСА_2 , а саме вирвало шток цього вентеля (а.с.13). Причини затоплення , належної ОСОБА_1 квартири учасниками справи не заперечувались та не спростовувались.

Згідно з звітом про оцінку визначення вартості відновлювального ремонту однокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1 вартість відновлювального ремонту становить 31983 гривні ( а.с. 160).

Частинами 1, 6 ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Частинами 1, 2 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» унормовано, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Наданий позивачем звіт відповідає вимогам законодавства та відповідно складений уповноваженими на те суб`єктами оціночної діяльності, разом з тим необхідно відзначити, що звіт не є висновком експерта, в розумінні вимог процесуального закону, а є документами, що містять висновки про вартість майна, зокрема, щодо розміру матеріального збитку, завданого власнику шляхом затоплення квартири.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає доведеними та обґрунтованими вимоги позивача, щодо заподіяння шкоди її майну , винними діями власника квартири АДРЕСА_2 .

Крім пояснень позивача та письмових доказів, які містяться в матеріалах справи, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 підтвердила причини затоплення, яке відбулось 13 грудня 2018 року та фактичне визнання власниками ( чи ж то причетними до власника особами) цієї квартири своєї вини. Свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона є приватним нотаріусом та її робоче місце знаходиться на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 . Позивач проживає на поверх вище. 13 грудня 208 року зі стелі в офісу почала литись вода, вона зателефонувала в ЖЕК орієнтовно в 15 год її повідомили, що в квартирі на третьому поверсі зірвало трубу. Надалі в телефонному режимі вона зателефонувала ОСОБА_4 , який не заперечував затоплення та в подальшому у повному обсязі відшкодував їй майнову шкоду. Вказала, що не цікавилась хто саме є власником квартири АДРЕСА_2 , а зателефонувала за номером телефону , який їй надали працівники ЖЕКу.

Свідок ОСОБА_7 повідомила, що вона працювала майстром ЛК ЖЕК № 8 ЖБК та приймала участь у складанні Акту обстеження затоплення квартири. Ствердно нічого пояснити не могла, оскільки послалась на те, що пройшло чимало часу та вона нічого не пам`ятає. При цьому пояснила, що працівниками ЖЕКу міг бути наданий номер телефону лише власника або користувача квартири, з вини яких сталось затоплення квартири та що такий номер телефону надався саме вказаними особами.

Відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Згідно з пунктом 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року № 572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Отже, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

З врахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що позивач довела факт заподіяння шкоди та її, протиправність дій відповідача ОСОБА_5 , причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача. З врахування поданого звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту апеляційний суд приходить до висновку, що завдана позивачу шкода підлягає відшкодуванню саме відповідачем ОСОБА_5 , як власником квартири, в розмірі 31983, 69 гривень.

Відповідач ОСОБА_5 не спростувала належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема на предмет визначення причин залиття квартири позивача, не заявляла та не надала інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є її процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України).

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

З врахуванням встановлених обставин справи суд вважає, що є доведеним факт спричинення позивачу моральної шкоди у зв`язку з неправомірними діями відповідача, що виразились у пошкодженні майна шляхом залиття квартири та тривалого часу для відновлення порушеного права.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості колегія суддів вважає обґрунтованим розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню на користь позивача з відповідача ОСОБА_5 в розмірі 1 000 гривень, з врахуванням ступеня вини відповідача ОСОБА_5 , глибину душевних і фізичних страждань позивача.

Вимоги позивача про стягнення на її користь 10000 гривень моральної шкоди в даному випадку є очевидно завищеними, належним чином не мотивованими, тому в такому розмірі моральна шкода не може бути стягнутою.

З врахуванням зазначеного апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_5 на користь позивача майнову шкоду розмірі 31983, 69 гривень та 1000 гривень у відшкодування моральної шкоди, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_8 необхідно відмовити у зв`язку з їх безпідставністю, оскільки відсутні докази належності йому квартири АДРЕСА_2 на праві власності, чи то на праві користування.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1648, 02 гривень, відповідно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 72,60 % ( 908,00 грн судовий збір за суд інстанції+1362, 00 грн) *72, 60% , (45429 гривень заявлено, 32983,62 гривень задоволено).

Оскільки висновки суду першої інстанції зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 грудня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 31983, 69 гривень та моральну шкоду в розмірі 1000 гривень.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди завданої залиттям квартири відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1 1648, 02 гривень судового збору

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий-суддя:

Судді: