Справа № 346/1664/13-ц
Провадження № 4-с/346/4/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2023 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді Калинюка О.П.

за участю секретаря Івантишин Д.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що полягає у не знятті арешту з нерухомого майна, та зобов`язання начальника зняти цей арешт,

ВСТАНОВИВ:

в обгрунтування скарги заявниця зазначає, що 31.03.2008 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Комерційний банк «Надра» (наступна назва - ПАТ «КБ «Надра») укладено кредитний договір №774/2008, відповідно до якого ОСОБА_2 надано кредит в сумі 51 297, 20 доларів США, з кінцевим строком повернення - 30.03.2023 року та зі сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 13,59 % річних. Зобов?язання за вказаним кредитним договором були забезпечені порукою, де поручителями в солідарному порядку за виконання ОСОБА_2 перед вказаним банком кредитних зобов`язань виступили заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Відповідно до договору №774/2008 купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором від 14.01.2019 року за результатами відкритих торгів (аукціону) з продажу майнових прав, оформлених протоколом № UA-EA-2018-10-23-000052-6 від 10.12.2018 року, ОСОБА_4 придбав у ПАТ «Комерційний банк «НАДРА» права кредитора за вказаним кредитним договором з Додатковими угодами/договорами (за наявності), зазначеними у Додатку № 1 до цього договору.

Договір від імені ПАТ «Комерційний банк «НАДРА» укладала уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію цього банку Біла Ірина Володимирівна.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.04.2013 року, ухваленим в цивільній справі № 346/1664/13-ц, стягнуто в солідарному порядку з боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість , яка виникла з приводу повернення коштів до вказаним кредитним договором в розмірі 608 675, 66 грн. та судові витрати (судовий збір) в розмірі 3 441 грн. На виконання цього рішення судом видано відповідні виконавчі листи, які перебували на примусовому виконанні у вказаному відділі державної виконавчої служби та згодом були повернуті стягувачу ПАТ «КБ «Надра» у зв?язку із закінченням виконавчого провадження.

Ухвалою того ж суду від 21.09.2021 року заяву ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , про заміну стягувача задоволено та замінено цю сторону виконавчого провадження з ПАТ «Комерційний банк «НАДРА» () на його правонаступника ОСОБА_4 щодо виконання вище вказаного рішення суду від 24.04.2013 року.

Однак, після повернення даних виконавчих листів стягувачу та поза межами виконавчого провадження боржниками виконано зобов`язання, покладені на них зазначеним судовим рішенням від 24.04.2013 року. Після цього, а саме 22.04.2023 року заявниця звернулась із заявою до начальника вказаного відділу державної виконавчої служби Попик В.П. про зняття арешту з майна, накладеного в рамках відповідного виконавчого провадження № 38340852.

Проте, 10.05.2023 року заявниця отримала відповідь від 01.05.2023 року № 24.12-20/38585 про відмову у знятті даного арешту, оскільки станом на 01.05.2023 року відсутня інформація про оплату витрат в сумі 220 грн. та виконавчого збору в сумі 60 867, 57 грн.

При цьому слід врахувати що згідно зі змістом відповіді тієї ж начальника вказаного відділу державної виконавчої служби від 26.11.2021 року № 20.17-19/77345, наданої на запит адвоката Микитюка Р.В., виконавчі провадження, відкриті на підставі вищевказаних виконавчих листів, знищені після закінчення трьохрічного терміну зберігання.

Тобто, надаючи відмову на зняття арешту з майна ОСОБА_1 , начальник вказаного відділу у своїй відповіді від 01.05.2023 року належними доказами не підтвердила, що боржником не було сплачено виконавчий збір в сумі 60 867, 57 грн., а лише зазначено, що у цьому відділі відсутні відомості про сплату цього платежу.

В зв`язку із вищенаведеним заявниця просить визнати протиправною бездіяльність начальника відділу державної виконавчої служби Попик В.П., яка (бездіяльність) полягає у незнятті арешту з належного заявниці ОСОБА_1 майна, та зобов?язати начальника вказаного відділу зняти арешт з усього нерухомого майна заявниці, накладений 06.06.2013 року, дата державної реєстрації цього обтяження: 07.06.2013 р.

Заявниця та стягувач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, 29.05.2023 року надіслали на електронну пошту суду клопотання про розгляд скарги за їх відсутності, та просять задовольнити скаргу в повному обсязі (а.с.17-20).

Представник зазначеного відділу державної виконавчої служби Микицей В.Д. в судове засідання не з`явився, 08.06.2023 року подав заяву, в якій щодо задоволення скарги заперечив у зв`язку з тим, що заявниця не подала жодних доказів та ухиляється від сплати виконавчого збору.

Суд, вивчивши подані матеріали, дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 18 вказаного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 18 цього Закону виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.4 ст. 82 рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частиною 3 ст.451 ЦПК України визначено, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчиненні відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно із положеннями ст.28 Закону України "Про виконавче провадження" ( у редакції від 21.04.1999 року № 606-ХІV, чинній на момент здійснення виконавчого провадження №29981527, (далі - Закон № 606-ХІV), у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Положеннями статті 52 цього Закону визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається насамперед на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Згідно зі статтею 57 Закону № 606-ХІV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до положень ч.3 ст.59 чинного Закону України "Про виконавче провадження" у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Згідно з п.2 ч. 4 цієї ж статті підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є також надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

Судом встановлено, що у зв`язку із закінченням строків зберігання виконавчі провадження № 45787661, 45800568, 38340852 було знищено, що підтверджується листом № 2017-19/77345 Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області від 26.11.2021 року (а.с.7)

Аналізуючи зміст скарги, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що заявниця сама стверджує, що заборгованість за вказаним кредитним договором погашена нею та іншими боржниками після повернення відповідних виконавчих листів стягувачу та поза межами вказаного виконавчого провадження, тобто після його закінчення. При цьому заявниця не вказує, не зазначає жодних обставин та доказів про те, що нею сплачено виконавчий збір та витрати, пов`язані із вчиненням виконавчих дій як у процесі здійснення виконавчого провадження, так і після його закінчення.

Тому суд вважає, що заявниця не довела жодних обставин, які б давали підстави суду вбачати в діяннях начальника зазначеного відділу державної виконавчої служби Попик В.П. ознаки протиправності.

Тому в задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі вище викладеного, керуючись 352-355, 447- 451 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

в задоволенні скарги відмовити.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_2 , на бездіяльність начальника Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Попик В.П., що полягає у не знятті арешту з належного ОСОБА_1 нерухомого майна, який накладено 06.06.2013 року в рамках виконавчого провадження № 38340852, а саме номер запису про обтяження: 1217760, дата та час державної реєстрації обтяження: 07.06.2013 року, та зобов`язання начальника зняти цей арешт, відмовити у зв`язку з безпідставністю поданої скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя Калинюк О. П.