Провадження № 2-з/752/297/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2023 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Машкевич К.В.

за участю секретаря- Гненик К.О.

розглянувши заяву позивача про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про розірвання договору дарування, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить:

-розірвати договір дарування 32/100 частки квартири за адресою АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу, Федоренко В.В. 28 вересня 2022 року та зареєстрований в реєстрі за №2896.

Разом з позовної заявою надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить:

-накласти арешт на нерухоме майно, а саме 32/100 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить відповідачу ОСОБА_2 , на підставі договору дарування 32/100 частки квартири, від двадцять восьмого вересня дві тисячі двадцять другого року укладеного між ОСОБА_1 (дарувальник) та ОСОБА_2 (обдарований), посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Федоренко В. В. Зареєстрованого в реєстрі за №2896, номер запису про право власності: 47999144, шляхом заборони на відчуження.

Посилається на те, що через тиск сторонніх осіб та невиконання своїх обов`язків працівниками правоохоронних органів, 28 вересня 2022 року, під тиском, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір дарування 32/100 частки квартири за адресою АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу, Федоренко В.В. та зареєстрований в реєстрі за No2896. В цей же день було зроблено відповідну заяву в поліцію про скоєння злочину (кримінальне правопорушення №0002315).

Зазначає, що у таких випадках дарувальник вправі вимагати розірвання договору дарування та повернення дарунка або відшкодування його вартості.

Посилається, що в мережі Інтернет наявна інформація щодо продажу спірної квартири, тобто існують ризи продажу квартири, що в подальшому унеможливить виконання рішення суду, чи ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних його прав, а тому просить задовольнити заяву.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб , а також забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що незастосування даних заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім того, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник просить накласти арешт шляхом заборони на відчуження.

Разом з тим, слід зазначити, що арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.

Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна - це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову, однак їх одночасне застосування не відповідає вимогам закону.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 11 травня 2022 року у справі № 317/2155/21 (провадження №61-15398св21).

З указаного слідує, що заявник фактично просить застосувати і арешт майна, і заборону на його відчуження, що є самостійними видами (способами) забезпечення позову, одночасне застосування яких вимогам закону, не відповідає.

З урахуванням цього, предмету спору сторін та обсягу майна, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви про накладення арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-154 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на:

-32/100 частки квартири за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомості: 000, яка належить на праві та ОСОБА_2 .

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 ,РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

3-я особа: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

3-я особа: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

В іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Суддя: К.В.Машкевич