Справа № 732/679/23
Провадження 2/732/196/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2023 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі :

головуючої судді - Лиманської М.В.,

у присутності секретаря - Дударенко Ю.П.,

у присутності позивачки - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Городнянської міської ради Чернігівської області (15100, Чернігівська область, м. Городня, вул. Троїцька, буд.13) про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом,

треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Городнянська районна державна районна нотаріальна контора Чернігівської області (15100,Чернігівська область, м.Городня, вул. Троїцька, 11), Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області (місцезнаходження: 14000, м. Чернігів, проспект Миру, 14), Чернігівська районна державна адміністрація Чернігівської області (14000, м.Чернігів, вул.Шевченка, 48),-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Городнянської міської ради Чернігівської області, в якому просить визнати за нею право на земельну частку (пай) площею 5,37 га в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває в колективній власності сільськогосподарського підприємства „Старосільське (с. Старосілля Чернігівського (до реформування Городнянського) району Чернігівської області), яке за життя належало ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З позовної заяви вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки ОСОБА_2 , який на день своєї смерті був зареєстрований та проживав у будинку АДРЕСА_2 разом зі своєю дружиною (матір`ю позивачки) ОСОБА_3 . Остання в силу приписів ст.529,548-549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) вважається такою, що прийняла спадщину свого померлого чоловіка. До складу спадщини ОСОБА_2 увійшло право на земельну частку(пай) розміром 5,37 га в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності КСП „Старосільське.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно позивачці. До складу спадщини померлої ОСОБА_3 , окрім іншого, увійшло право на земельну частку (пай), успадковане нею після смерті її чоловіка ОСОБА_2 . За заявою позивачки про прийняття спадщини нотаріусом Городнянської районної державної нотаріальної контори була заведена спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 .

У зв`язку з тим, що згідно з додатком до державного акта на право колективної власності на землю КСП «Старосільське» про передачу в колективну власність земель сільськогосподарського призначення, виданого 15 листопада 1995 року головою Андріївської сільської Ради народних депутатів, спадкодавця ОСОБА_2 помилково не було включено до списку осіб членів КСП, які мають право на земельну частку (пай) та йому не було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) у колективній власності КСП «Старосільське», позивачка позбавлена можливості надати нотаріусу оригінал правовстановлюючого документа на спадкову земельну частку (пай) та оформити права на цей пай в нотаріальному порядку. У зв`язку з цим позивачка звертається до суду.

Ухвалою судді від 25 травня 2023 року відкрито провадження у зазначеній справі.

У судовому засіданні 07.09.2023 позивачка заявлені нею позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, підтвердила обставини і факти, викладені в позовній заяві. Пояснила, що її батько ОСОБА_2 з радянських часів проживав у с.Андріївка Городнянського району Чернігівської області, де і помер у 1998 році. Трудове життя батько провів, будучи членом колгоспу ім. Леніна, який було перейменовано у колгосп «Комуніст», а згодом було реорганізовано у КСП «Старосільське». Батько працював на фермі слюсарем, та навіть продовжував працювати після виходу на пенсію. На момент розпаювання земель КСП батько був пенсіонером. Ймовірно, у зв`язку з цим батька не включили до списку осіб, які мали право на земельну частку (пай), при розпаюванні земель КСП. Коли після смерті батька позивачка стала оформлювати його спадщину, то дізналася, що батько за життя, маючи за законом право на земельну частку пай, відповідного сертифіката на пай не отримав. Коли позивачка звернулася до органів місцевого самоврядування для вирішення вказаного питання, то їй пояснили, що при складанні списків осіб, які набули право на земельну частку пай, помилково не було внесено її батька, у зв`язку з цим їй порадили звернутися до суду.

Після оголошеної перерви позивачка в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. У додатках до позовної заяви міститься заява позивачки, у якій вона просила розглянути справу без її участі на підставі наявних доказів та задовольнити заявлені нею позовні вимоги. (а.с.23.)

Представник відповідача по справі Городнянської міської ради Чернігівської області про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився. Повноважний представник Городнянської міської ради Чернігівської області Костюкова Т.В. подала до суду письмове клопотання від 07.06.2023 з проханням розглянути справу без участі представника міської ради, щодо задоволення позову відповідач не заперечує. ( а.с.32)

Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Чернігівської районної державної адміністрації у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання третя особа повідомлялась належним чином. Повноважний представник Чернігівської РДА П.Калітнік заявив письмове клопотання про розгляд справи за відсутності представника райдержадміністрації. Заперечень проти заявлених позивачкою вимог від третьої особи не надійшло.(а.с.52)

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Представники третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Городнянської районної державної нотаріальної контори, Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання треті особи повідомлялись належним чином.

Неявка в судове засідання третіх осіб відповідно до положень ст. 223 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи .

У силу ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, заслухавши в судовому засіданні позивачку, допитавши свідка, дослідивши в судовому засіданні всі наявні матеріали справи та надані докази, дійшов висновку про те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, та наявні підстави для задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 71 року у с.Андріївка Городнянського району Чернігівської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . ( а.с. 8 ).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина за законом на все належне йому майно.

Дослідженням свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 установлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали шлюб 23 листопада 1950 року, прізвища подружжя після реєстрації шлюбу: ОСОБА_5 , ОСОБА_5 . (а.с.9)

З довідки Старосільського старостинського округу №2 Городнянської міської ради Чернігівської області від 05.07.2022 №135 установлено, що на день смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у будинку АДРЕСА_2 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_2 , з 1950 року, виписаний у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_3 , з 1940 року, виписана у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.14)

В силу приписів ст.529, 548-549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), норми якого діяли на момент смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_3 вважається такою, що прийняла спадщину за законом після смерті свого чоловіка.

За інформацією завідувача Державного нотаріального архіву Чернігівської області від 07.06.2023 спадкова справа до майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , Городнянською районною державною нотаріальною контрою не заводилась. Перевірка проведена по алфавітними книгами обліку спадкових справ Городнянської районної державної нотаріальної контори за період з серпня 1998 року по грудень 2008 ( а.с.36).

Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 13.06.2023 установлено, що у Спадковому реєстрі відсутня інформація про відкриття спадкової справи щодо майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.38)

З довідки АПК «Старосільський» від 02.08.2022 убачається, що рішенням загальних зборів колгоспників від 06.06.1963 колгосп ім. Леніна було перейменовано у колгосп «Комуніст». У 1995 році колгосп «Комуніст» було реорганізовано у КСП «Старосільське» (розпорядження №100 від 30.11.1995). 14.03.2000 КСП «Старосільське» було реорганізовано АПК «Старосільське» (розпорядження №108 від 14.03.2000) АПК «Старосільське» є правонаступником колгоспу «Комуніст». (а.с.18)

Як убачається з довідки, виданої АПК «Старосільський» 15.03.2023, ОСОБА_2 постійно проживав у с.Андріївка Городнянського району Чернігівської області та з 01.03.1976 і по день своєї смерті був членом колгоспу «Комуніст». ОСОБА_2 , як постійний член колгоспу, мав право на земельну частку (пай) у землях КСП «Старосільське», проте останній помилково не був внесений до списку громадян, що є додатком до державного акта на право колективної власності на землю КСП «Старосільське» про передачу в колективну власність земель сільськогосподарського призначення, виданого 15 листопада 1995 року головою Андріївської сільської Ради народних депутатів. (а.с.19)

Факт членства ОСОБА_2 в колгоспі «Комуніст» підтверджений також копією книги обліку робочого часу (кількості відпрацьованих людино-днів за рік) по указаному колгоспу, з якої вбачається, що ОСОБА_2 був облікований як робітник колгоспу та йому нараховувалася заробітна плата як в грошовому, так і в натуральному еквіваленті щорічно за період з 1970 року по 1989 та з 1991 по 1994 роки включно. (а.с.117-119)

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що вона була членом колгоспу «Комуніст» с.Андріївка, працювала на фермі. Батько позивачки ОСОБА_2 теж був членом колгоспу та тривалий час працював разом з нею на фермі слюсарем. Після виходу на пенсію батько позивачки також певний час продовжував працювати на фермі.

Дослідженням архівного примірника державного акта на право колективної власності на землю серії І-ЧН № 000123 встановлено, що колективному сільськогосподарському підприємству «Старосільське» с.Андріївка Городнянського району Чернігівської області Андріївською сільською радою народних депутатів Городнянського району Чернігівської області передано у колективну власність 3818,3 га у землі в межах згідно плану для сільськогосподарського використання на підставі рішення Андріївської сільської ради народних депутатів від 17.10.1995. Акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 20 (а.с. 77-79).

Дослідженням списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, який є додатком до державного акта на право колективної власності на землю серії І-ЧН № 000123, встановлено, що у списках членів колективної власності на землю ОСОБА_2 не значиться (а.с. 66-71).

З листа Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 06.01.2022 № В-661/0-30/6-22 встановлено, що ОСОБА_2 сертифікат на земельну частку (пай) не видавався. (а.с. 20)

При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) суд виходить з того, що основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин ЗК України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року визначено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (в редакції на момент виникнення спірних відносин) право на земельну частку мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

Згідно роз`яснень, викладених в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта.

Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП

на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її

права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення пая в натурі), можуть бути предметом судового розгляду. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір пая, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Згідно роз`яснень, викладених у постанові Верховного Суду від 05.03.2021 року у справі № 7171/641/18 , право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів колективного сільськогосподарського підприємства до відповідних списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнень і затвердження указаних списків, а з моменту передачі (державної реєстрації) державного акта про право колективної власності на землю конкретному колективному сільськогосподарському підприємству.

Отже оскільки ОСОБА_2 на час одержання колективним сільськогосподарським підприємством «Старосільське» державного акта на право колективної власності на землю станом на 15 листопада 1995 року був членом з числа пенсіонерів вказаного КСП, то він набув право на земельний пай.

З досліджених судом письмових доказів справи встановлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) ОСОБА_2 не отримував.

З аналізу правових норм щодо спірних правовідносин, убачається, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). При цьому невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 15 листопада 1995 року КСП «Старосільське», яке є правонаступником колкоспу «Комуніст», отримало державний акт на право колективної власності на землю.

ОСОБА_2 , який не отримав сертифікат на земельну частку (пай) і не був включений до списку, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Отже трирічний строк позовної давності, який був передбачений ЦК УРСР (в редакції 1963 року) для звернення до суду з вимогою про визнання права на земельну частку (пай), на момент смерті ОСОБА_2 не сплив.

Таким чином, право на звернення до суду з відповідним позовом про визнання права на земельну частку (пай) ОСОБА_2 за життя не втратив.

Вказане майнове право на земельну частку (пай), яке не було помилково оформлено з незалежних від спадкодавця причин, після смерті ОСОБА_2 успадкувала його дружина ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 86 років у м.Городня Чернігівської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 ( а.с. 7 ).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина за заповітом на все належне їй майно, в тому числі і право на земельну частку(пай), успадковане нею після смерті її чоловіка ОСОБА_2 .

З дослідженого в судовому засіданні дублікату заповіту від 19 липня 1999 року, складеного та посвідченого секретарем виконкому Андріївської сільської ради Городнянського району Чернігівської області Горицькою Л.Л., зареєстрованого в реєстрі за № 22, виданого 05 квітня 2017 року секретарем виконкому Андріївської сільської ради Городнянського району Чернігівської області Горицькою Л.Л., встановлено, що ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповіла все своє майно дочці ОСОБА_1 . (а.с.12).

Факт родинних відносин між ОСОБА_1 та спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджено документально. (а.с.10-11)

Отже, як встановлено на підставі досліджених доказів, позивачка є спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

З довідки Старосільського старостинського округу №2 Городнянської міської ради Чернігівської області від №330 від 16.04.2017 установлено, що на день своєї смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована та проживала сама у будинку АДРЕСА_2 . (а.с.13)

У березні 2018 року позивачка звернулась до Городнянської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . За її заявою відкрита спадкова справа №29/2018. Інші спадкоємці за даними спадкової справи відсутні ( а.с.40-51).

Відповідно до ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Відповідно до п.г) ч.1 ст.1 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до вимог статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка не отримала свідоцтво про право на спадщину на спірний земельний пай через відсутність правовстановлюючого документа, який посвідчує право ОСОБА_2 на земельну частку (пай). Це є перешкодою позивачці в оформленні в нотаріальному порядку спадкових прав на спірний земельний пай. Відмова нотаріуса оформити спірне спадкове майнове право підтверджена письмово. (а.с.22)

За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Суд дійшов висновку, що факт набуття ОСОБА_2 , як пенсіонером колгоспу «Комуніст», правонаступником якого стало КСП «Старосільське», права на земельну частку (пай) та факт переходу цього права у порядку спадкування до позивачки знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.

Указані факти також не заперечувалися відповідачем у цій справі, повноважний представник якого позовні вимоги, пред`явлені до Городнянської міської ради Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай), визнала повністю, про що подала до суду відповідну заяву.

За приписами ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч.6 ст.263 ЦПК України, якщо одна зі сторін визнала пред`явлену до неї вимогу повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам ст.206 ЦПК України.

Суд ураховує те, що у відповідача відсутні заперечення з приводу заявлених позивачкою позовних вимог, позовні вимоги відповідач визнав, про що подав до суду письмову заяву. Ураховуючи докази справи у їх сукупності, суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності визнаних відповідачем обставин та добровільності їх визнання, з огляду на що суд дійшов висновку про те, що маються законні підстави для задоволення позову, а визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи вказані положення закону, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 15-16, 373, 392, 1216-1218, 1220-1223, 1225, 1261, 1268-1270, 1297 ЦК України, ст. 4-5, 12-13, 206, 211, 223, 247, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, , ст. 5, 81, 152 ЗК України суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Городнянської міської ради Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за заповітом - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку ( пай ) площею 5,37 га в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває в колективній власності сільськогосподарського підприємства „Старосільське (с. Старосілля Чернігівського (до реформування Городнянського) району Чернігівської області), яке за життя належало ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції або безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складений 11.09.2023.

Суддя М.В.Лиманська