Справа №519/42/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

19.06.2023 року м. Южне

Южний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Барановської З.І., секретаря Гнатюк Л.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів

У С Т А Н О В И В:

Представник позивачки звернувся до Южного міського суду Одеської області з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачка з 2014 року проживала з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання сторони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Після певного часу спільного проживання позивачка дізналась що вагітна. ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї народився син, ОСОБА_3 . Однак відповідач не з`явився подати спільну заяву до органів реєстрації актів цивільного стану для визначення його батьком сина, ОСОБА_3 , запис про батька сина був здійснений відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України, тобто зі слів матері. У зв`язку із цим, задля відновлення порушених прав спільної дитини позивачка змушена звернутися в суд із позовом про встановлення батьківства. ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивачки народився другий син, ОСОБА_4 . При реєстрації другої дитини сторін в органах державної реєстрації актів цивільного стану відповідач був присутній, тому у свідоцтві про народження зазначений як батько дитини, батьківство другої дитини сторін було визнано відповідачем. Спільне життя позивачки з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, що суперечить уявленням позивачки про сім`ю. Також, на цьому підґрунті між ними втрачено взаєморозуміння, почуття любові один до одного. На даний момент, спільне господарство ними не ведеться. Задля відновлення порушених прав спільної дитини позивач змушена звернутися в суд із позовом про встановлення батьківства. Оскільки відповідач належним чином не виконує своїх батьківських обов`язків по відношенню до спільних малолітніх дітей, позивач вважає за доцільне стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину

відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідач не бере участі у матеріальному забезпеченні дітей, у витратах, які здійснюються в зв`язку з їх забезпеченням всім необхідним для проживання та розвитку, а саме - витрати на харчування, одяг, іграшки, необхідне профілактично-оздоровче лікування тощо.

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 02.02.2023 відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Представник позивачки, позивачка в судове засідання не з`явилися, надавши до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд дійшов висновку про можливість застосування передбачених ст.200, 206 ЦПК України наслідків визнання відповідачем позову в підготовчому засіданні, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивачки народився син ОСОБА_4 , батьком якого є відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.16).

Також ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.17).

Запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, яка міститься в матеріалах цивільної справи.

Згідно ч.1 ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Відповідно до ч.2 ст.128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу.

Згідно ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Згідно ч.4 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до п.5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч.2 ст.128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню (ч.1 ст.82 ЦПК України).

Відповідно до ст.134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки, оскільки під час судового розгляду знайшов своє підтвердження факт того, що відповідач є біологічним батьком дитини, так як відповідач підтвердив факт свого батьківства.

Крім того, відповідач добровільно допомогу на утримання неповнолітніх дітей не надає.

Згідно зі ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В порядку ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно із ч.3 ст.200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За таких обставин суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що витрати на утримання дитини батьки повинні нести порівну, мінімальний розмір аліментів на одну дитину, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття, що не зашкоджує взаємним інтересам сторін.

На підставі ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивачки сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн., а також на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.3, 12, 81, 206, 265 ЦПК України та ст.128, 129, 134, 180-183 Сімейного Кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов представника ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком

дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № НОМЕР_1 від 07 грудня 2015 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції.

В графі відомості про батька внести батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, місце проживання: АДРЕСА_1 .

Виконання рішення суду покласти на Центральний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Стягнути аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячно, починаючи з 28.12.2022 у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до повноліття ОСОБА_5 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , а потім 1/4 частини його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття ОСОБА_6 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Допустити негайне виконання рішення у справі щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Южного міського суду

Одеської області З.І. Барановська