Справа №751/2065/23
Провадження №2/751/732/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Овсієнко Ю. К.

за участю секретаря Бобровник Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Красногор Олександр Володимирович, про розірвання договору довічного утримання,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с. 1-4), в якому просить: розірвати договір довічного утримання укладений 04.12.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського округу Красногором О.В. за реєстровим номером №3468; припинити та зняти заборону відчуження, накладену 04.12.2012 року приватним нотаріусом Чернігівського міського округу Красногором О.В. зареєстровану в реєстрі за № 3472 у зв`язку із посвідченням договору довічного утримання (догляду) на квартиру АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що після смерті дружини, яка настала близько 14 років тому, він залишився проживати один. На даний час йому виповнилося 90 років, він часто хворіє, йому важно пересуватись і доглядати за собою, він потребує постійного стороннього догляду.

Ухвалою судді від 21 вересня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Відповідачі у встановлений судом строк відзив на позовну заяву до суду не надіслали.

Позивач в судове засідання не з`явився. Повідомлявся у встановленому законом порядку. Через канцелярію суду надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, додатково зазначив, зо позов підтримує та наполягає на його задоволенні.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, повідомлялись у встановленому законом порядку. Від ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без його участі, додатково зазначив, що позовні вимоги визнає.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, повідомлялась у встановленому законом порядку.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 04 грудня 2012 року між ОСОБА_1 (відчужувач) та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (набувачі), посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського округу Красногором О.В. за реєстровим номером №3468 (а.с. 7-8)

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 даного Договору Відчужувач передає, а Набувачі отримують у власність квартиру АДРЕСА_1 , взамін чого Набувачі зобов`язуються забезпечувати Відчужувача утриманням та доглядом довічно.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що матеріальне забезпечення з утримання (догляду), яке щомісячно має надаватись Відчужувачу, оцінюється сторонами у сумі 200 (двісті) гривень, ця оцінка підлягає індексації у порядку встановленому законом.

Пунктом 2.2 Договору встановлено, що утримання (догляд) визначається сторонами у вигляді: забезпечення Відчужувача житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваній квартирі, прибирання в квартирі по мірі потреби, придбання їжі по міні необхідності, придбання лікарських засобів, здійснення капітальних та поточних ремінтів квартири(проведення води, газу, тощо).

Пунктом 3.1. Договору передбачено права Відчужувача: вимагати своєчасного та повного здійснення всіх видів утримання (догляду) від ОСОБА_4 : вимагати розірвання договору у разі невиконання або неналежного виконання Набувачами своїх обов`язків за цим Договором.

Також п. 4.5. вказаного Договору встановлено, що цей договір може бути розірвано за згодою сторін, а у випадку невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однієї із сторін у судовому порядку.

Також вказаним Договором встановлена заборона відчуження зазначеної в договорі квартири, що знаходиться в АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до припинення чи розірвання цього договору довічного утримання (догляду).

Згідно довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщені/будинку осіб від 15.03.2023 року №1854, вбачається, що за адресою : АДРЕСА_2 , зареєстрований тільки ОСОБА_1 (а.с.11).

Також, відповідно до копії посвідчення № НОМЕР_2 , ОСОБА_1 є дитиною війни (а.с.12).

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За правилом частини першої статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 744 ЦК України передбачено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Частиною першою статті 749 ЦК України передбачено, що у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Положення частини першої статті 755 ЦК України не містять визначення «неналежне виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання (догляду)», а тому, вирішуючи це питання, Суд повинен ураховувати конкретні обставини справи, умови договору довічного утримання (догляду) та положення статті 651 ЦК України, які визначають загальні підстави для зміни або розірвання договору.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).

Частиною другою статті 651 ЦК України визначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 27 січня 2022 року у справі № 361/2838/18 (провадження № 61-10986св21).

Порушення є істотним, якщо тягне за собою для іншої сторони неможливість досягнення мети договору, тобто, вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, слід встановити: наявність істотного порушення договору та шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може полягати у реальних збитках і (або) упущеної вигоди; її розмір, а також чи є істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що вона змогла отримати.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу повноважень суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору.

У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-75цс13 та у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 199/3846/19 (провадження № 61-11407св20).

Відповідно до статті 757 ЦК України обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду) переходять до тих спадкоємців, до яких перейшло право власності на майно, що було передане відчужувачем. Якщо у набувача немає спадкоємців або вони відмовилися від прийняття майна, переданого відчужувачем, відчужувач набуває право власності на це майно. У цьому разі договір довічного утримання (догляду) припиняється.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), ще обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частині перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, як входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Розірвання у судовому порядку договору довічного утримання у випадку невиконання його істотних умов та відмови від добровільного розірвання однією із сторін та правові наслідки його розірвання передбачені пунктами 3.1, 4.2 спірного Договору.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що заявлений позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.76-89, 141, 142, 258, 259, 263-265, 352 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 04.12.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногором О.В. за реєстровим номером №3468.

Припинити та зняти заборону відчуження, накладену 04.12.2012 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногором О.В. зареєстровану в реєстрі за № 3472 в зв`язку із посвідченням договору довічного утримання (догляду) на квартиру АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. К. Овсієнко