_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/8411/22
Провадження № 2/947/403/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2023 року Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючий - суддя Васильків Олена Василівна,

секретар судового засідання Бродецька Тетяна Вікторівна,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Разумовська, 37) про визнання дій неправомірними, визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, зобов`язання вчинити певні дії та скасування арешту, -

встановив:

І. ПРОЦЕДУРА

28.04.2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить:

- Визнати дії Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) незаконними.

- Визнати два виконавчих листа №2-248/10 від 05.07.2010 року такими, що не підлягають виконанню та стягнути з Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) безпідставно одержаних коштів за двома виконавчими листами №2-248/10 від 05.07.2010 року.

- Зобов`язати Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) закрити виконавче провадження по двом виконавчим листам №2-248/10 від 05.07.2010 року на підставі постанови Верховного Суду від 25.11.2020 року по справі №522/18188/17 провадження №61-9156св19, рішення КРС м. Одеси справа №520/14487/19 та ухвали Київського районного суду м. Одеси по справі 520/10954/16-ц.

- Скасувати арешт та обтяження з усього майна, у тому числі грошей, які знаходяться на арештованих банківських рахунках, а також арешт квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , земельної ділянки АДРЕСА_2 , накладеного відповідно до виконавчих проваджень №48185088 та №48186012 по виконанню виконавчих листів №2-248/10, виданих 06.10.2010 року.

- Зобов`язати Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повернути усе вилучене у позивача майно за період з 14.07.2015 року як до дати відкриття виконавчих проваджень №48185088 та №48186012 по виконанню виконавчих листів №2-248/10, виданих 06.10.2010 року до дати прийняття рішення суду по суті.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 03.05.2022 року (головуючий суддя Васильків О.В.) відмовлено у відкритті провадження. Роз`яснено позивачу ОСОБА_1 його право звернутись з приводу обставин, викладених в позовній заяві, до суду зі скаргою в порядку ст. 447 ЦПК України та з заявою в порядку ст. 432 ЦПК України.

Постановою Одеського апеляційного суду від 10.10.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 03.05.2022 року про відмову у відкритті провадження скасовано та цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання дій незаконними, визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, закриття виконавчих проваджень направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою від 24.10.2022 року провадження у справі відкрито.

15.11.2022 року від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області до суду надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 24.11.2022 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позовної заяви відмовлено.

Ухвалою суду від 20.12.2022 року заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого у справі №947/8411/22 залишено без задоволення.

Ухвалою суду від 13.02.2023 року витребувано докази відповідно до клопотання позивача ОСОБА_1

02.05.2023 року стороною відповідача до суду подано додаткові пояснення.

Ухвалою суду від 03.05.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ

В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що 14.07.2015 року державний виконавець Другого Київського відділу ДВС ОМУЮ Ордатій Я.Ф. виніс постанови про відкриття виконавчого провадження №48185933 та №48186012 по виконанню двох виконавчих листів №2-248/10 від 06.10.2010 року (фактично насправді 05.07.2010 року) з написом: «Повернуто п. 4 ст. 47 ЗУ «ПВП» та 47 п. 4 ЗУ «ПВП» 29.12.2012 року» та без печатки, про стягнення з ОСОБА_1 на користь «Райффайзен банк Аваль» боргу у сумі 1820,00 грн. та виконавчого провадження №48186012а по виконанню виконавчого листа №2-248/10 від 06.10.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь «Райффайзен банк Аваль» боргу у сумі 323754,28 грн. Ці виконавчі листи були повернуті заявнику в 2012 році. Більше відміток на виконавчому листі про прийняття виконавчих листів до виконання не було і немає. Позивач зазначає, що постанови про відкриття виконавчого провадження були винесені 14.07.2015 року на підставі двох виконавчих листів, виданих 05.07.2010 року, що вступили у законну силу 16.07.2010 року, та які повинні були бути пред`явлені до виконання протягом 1-го року, тобто до 16.07.2011 року. Документи були пред`явлені до виконання разом з заявою про відкриття виконавчого провадження 07.09.2016 року, тобто майже через три роки після закінчення строку його кінцевого пред`явлення. В порушення вимог чинного законодавства відповідач прийняв виконавчий документ до виконання та почав виконавчі дії. Відповідач був зобов`язаний закрити виконавчі провадження. Заставне майно вилучено відповідачем та, ймовірно реалізовано та/або передано третій особі з відмовою позивачу в розрахунку кінцевої заборгованості, у разі наявності та без надання позивачу 10-денних звітів до відповідача, що передбачено чинним законодавством. Відповідач мав право накладати арешт (як забезпечення) тільки на суму, зазначену до стягнення у виконавчих листах та рішенні суду, але він не мав право накладати арешт на все майно відповідача, тому що сума майна позивача набагато перевищує суму стягнення. Позивач ОСОБА_1 зазначає, що на банківські рахунки, які заарештовані відповідачем, він отримує мінімальну пенсію і мінімальну соціальну допомогу від держави, в зв`язку з інвалідністю та стратою годувальника. Позивач вказує, що відповідач навмисно і свідомо з використанням влади за попередньою змовою відмовився виконувати Постанови Верховного Суду від 25.11.2020 року по справі №522/18188/17, рішення Київського районного суду м. Одеси по справі №520/14487/19, ухвали Київського районного суду м. Одеси по справі №520/10954/16-ц, Постанову КМАУ від 02.03.2022 року №198-р «Про забезпечення здійснення розрахунків населення в умовах воєнного стану», яке є обов`язковим до виконання на теренах нашої країни усіма банківськими установами, дозволивши фізичним особам здійснювати видаткові операції зі своїх банківських рахунків, на які накладено арешт органами державної виконавчої служби. Позивач зазначає, що в порушення українського та міжнародного законодавства, норм гуманізму і людяності, відповідач повністю позбавив позивача фінансового джерела доходу та майна, тому тепер позивач ОСОБА_1 не може і собі, і своєму хворому батьку, купувати їжу, ліки, оплачувати комунальні послуги та інше.

У відзиві на позов представник Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Постільга І.В., яка є підписантом Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) посилається на те, що на примусовому виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження АСВП №48185088 з виконання виконавчого листа №2-685/10, виданого 06.05.2010 року Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Марфін Банк» коштів у розмірі 499763,83 грн. Вказане виконавче провадження передане до відділу 05.03.2019 року з другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса ГТУЮ в Одеській області на підставі постанови начальника управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області про передачу виконавчого провадження. 06.03.2019 року державним виконавцем накладено арешт на все майно боржника відповідною постановою, копії якої направлено до реєструючих установ. 30.05.2019 року державним виконавцем накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх рахунках боржника, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Представник відповідача зазначає, що враховуючи той факт, що матеріали виконавчого провадження №48185088 є власністю відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та перебувають у ньому на виконанні, а виконавче провадження №48186012 є власністю Другого Київського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відповідачами по справі є відділи, а не як зазначено у позові ОСОБА_1 Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Таким чином позов пред`явлено до неналежного відповідача. Також представник відповідача зазначає, що питання щодо визнання виконавчого листа у виконавчому провадженні ВП №48185088 №2-685/10, виданого 06.05.2010 року Суворовським районним судом м. Одеси, таким, що не підлягає виконанню, може вирішуватись виключно Суворовським районним судом м. Одеси.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

06.10.2010 року Київським районним судом м. Одеси на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 05.07.2010 року у справі №2-248/10, що набрало законної сили 16.07.2010 року, був виданий виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» понесені судові витрати у розмірі 1820 грн.

З копії виконавчого листа, наявного в матеріалах виконавчого провадження АСВП №64021605 /т.3 а.с.5/ вбачається, що виконавчий лист був повернутий стягувачу (дату повернення не зазначено) на підставі п. 4 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в ред. чинній на дату повернення виконавчого листа) - стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

27.06.2014 року виконавчий лист був вдруге повернутий стягувачу на підставі п. 4 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в ред. чинній на дату повернення виконавчого листа) - стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

14.07.2015 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції з заявою про відкриття виконавчого провадження.

14.07.2015 року державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Ордатієм Я.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 48185933 про виконання виконавчого листа №2-248/10, виданого 06.10.2010 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з боржника ОСОБА_1 грошової суми 1820 грн. /т.3 а.с.12/.

16.05.2016 року державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Ордатієм Я.І. винесено постанову про звернення стягнення на пенсію боржника ВП № 48185933 /т.3 а.с.13/, якою стягнуто з ОСОБА_1 щомісячно грошову суму у розмірі 20% від пенсії боржника до повної сплати боргу у розмірі 2052,00 грн.

14.11.2019 року державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Гуменюком В.В. винесено постанову про арешт коштів боржника ВП № 48185933 /т.3 а.с.27/, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику ОСОБА_1 .

Стосовно матеріалів АСВП №48186012 суд зазначає наступне.

06.10.2010 року Київським районним судом м. Одеси на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 05.07.2010 року у справі №2-248/10, що набрало законної сили 16.07.2010 року, був виданий виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором №014/80054/85/82377 від 18.09.2007 року: заборгованість за кредитом 195895 грн.; заборгованість за відсотками 3763,60 грн.; заборгованість за простроченими відсотками 48886,13 грн.; заборгованість за пенею 75209,54 грн., а всього на загальну суму 323754,28 грн.

З копії виконавчого листа, наявного в матеріалах виконавчого провадження АСВП №48186012 вбачається наступне /т.1 а.с.119/.

29.12.2012 року виконавчий лист був повернутий стягувачу на підставі п. 4 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в ред. чинній на дату повернення виконавчого листа) - стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

27.06.2014 року виконавчий лист був вдруге повернутий стягувачу на підставі п. 4 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в ред. чинній на дату повернення виконавчого листа) - стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

14.07.2015 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції з заявою про відкриття виконавчого провадження.

14.07.2015 року державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Ордатієм Я.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 48186012 про виконання виконавчого листа №2-248/10, виданого 06.10.2010 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з боржника ОСОБА_1 грошової суми 323754,28 грн. /т.1 а.с.123/.

21.07.2015 року державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Ордатієм Я.І. винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору ВП № 48186012 /т.1 а.с.125/.

16.05.2016 року старшим державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Ордатієм Я.І. винесено постанову про звернення стягнення на пенсію боржника ВП № 48186012 /т.1 а.с.130/, якою стягнуто з ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 20% від пенсії боржника до повної сплати боргу у розмірі 356179,71 грн.

17.11.2022 року старшим державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Джмілем О.О. винесено постанову про арешт коштів боржника ВП № 48186012 /т.1 а.с.148/, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 301943 грн.

Судом досліджено лист начальника Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 01.04.2020 року №22424 на ім`я заступника начальника управління начальника відділу організації та контролю за виконанням рішень Пахомової А.М., яким повідомлено, що на примусовому виконанні у Другому Київському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження (ВП № 48186012) з примусового виконання виконавчого листа №2-248/10, виданого Київським районним судом м. Одеси 06.10.2010 року, про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів на користь ОСОБА_3 у розмірі 1820,00 грн. (судові витрати), та виконавче провадження (ВП № 48185933) з примусового виконання виконавчого листа №2-248/10, виданого Київським районним судом м. Одеси 06.10.2010 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Райффайзен Банк Аваль грошової суми у розмірі 323754,28 грн.

14.07.2015 року на підставі ст. ст. 3, 4, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанови про відкриття виконавчого провадження та направлено сторонам. 16.05.2016 року винесено постанови про звернення стягнення на пенсію боржника та направлено до УПФУ у Київському районі.

У відповідності до розподілу коштів виконавчого провадження № 48186012 станом на теперішній час стягнуто кошти у розмірі 6661,31 грн. По виконавчому провадженні №48185933 стягнуто коштів на суму 1515,94 грн.

Також в зазначеному листі начальник відділу посилається на те, що 07.11.2019 року боржник з матеріалами виконавчого провадження ознайомлений під особистий розпис та станом на час надання відповіді на адресу Відділу по вищезазначених виконавчих провадженнях рішень суду та письмових звернень від ОСОБА_1 до Відділу не надходило. Також будь-яких звернень, заяв, тощо від боржника ОСОБА_1 про зняття арешту з коштів із наданням підтверджуючих документів щодо спеціального призначення рахунків, звернення стягнення на які заборонено законом, до Відділу не надходило /т.3 а.с.46/.

Судом досліджено виконавче провадження ВП 48185088, відкрите на підставі виконавчого листа №2-685/10, виданого Суворовським районним судом м. Одеси на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26.02.2010 року про стягнення солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь ВАТ «Морський транспортний банк» суму боргу за договором кредиту в загальному розмірі 499097,98 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 250 грн., судовий збір в розмірі 1700 грн., а всього стягнуто 501047,98 грн. /т.2 а.с.3-196/.

IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч. 2 ст. 321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби

1. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

2. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

3. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

4. Скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити:

1) найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається;

2) повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником;

3) реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина);

4) зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону;

5) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;

6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

5. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ

В ході судового розгляду достеменно встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05.07.2010 року у справі №2-248/10, що набрало законної сили 16.07.2010 року, стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором №014/80054/85/82377 від 18.09.2007 року: заборгованість за кредитом 195895 грн.; заборгованість за відсотками 3763,60 грн.; заборгованість за простроченими відсотками 48886,13 грн.; заборгованість за пенею 75209,54 грн., а всього на загальну суму 323754,28 грн., а також судові витрати.

На підставі зазначеного рішення суду 06.10.2010 року були видані виконавчі листи, строк пред`явлення яких до виконання відповідно до тексту виконавчих листів складав три роки.

Суд зазначає, що в межах трирічного строку виконавчі листи двічі подавались на виконання та двічі були повернуті стягувачу, а саме в 2012 році та в 2014 році. Враховуючи, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання та після повернення виконавчого листа строк його пред`явлення до виконання встановлюється з дня його повернення, суд відхиляє доводи позивача ОСОБА_1 щодо пред`явлення виконавчих документів після закінчення строку їх пред`явлення.

При ухваленні рішення по суті спору суд приймає до уваги, що позивач ОСОБА_1 при зверненні до суду відповідачем зазначив саме Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в той час як в прохальній частині позову в п.п.1, 2, 3, 5 вказав вимоги до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Суд приймає до уваги доводи сторони відповідача щодо того, що оскільки матеріали виконавчого провадження №48185088 є власністю відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та перебувають у ньому на виконанні, а виконавче провадження №48186012 є власністю Другого Київського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відповідачами по справі мають бути саме вказані відділи, а не Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Однак в ході судового розгляду справи позивач ОСОБА_1 наполягав на тому, що відповідачем має бути Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса), як орган який є головним над всіма державними виконавцями.

За таких обставин суд приходить до висновку, що Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) є неналежним відповідачем по справі, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Суд зазначає, що позивач ОСОБА_1 тривалий час в різних судових провадженнях намагається довести протиправність та необґрунтованість дій державних виконавців, заявляючи до різних відповідачів та суб`єктів оскарження схожі за змістом позовні вимоги, скарги на дії державних виконавців, тощо. На теперішній час справи за зверненнями ОСОБА_1 перебувають на розгляді і в судах першої інстанції, і в апеляційній інстанції, і в касаційному суді.

При цьому суд зазначає, що позивач ОСОБА_1 в порядку ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець та до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня щодо скасування постанов про відкриття виконавчого провадження та про накладення арешту на майно не звертався, матеріали виконавчих проваджень та подані стороною позивача матеріали таких звернень не містять.

Посилання позивача ОСОБА_1 на виконавче провадження ВП 48185088 суд відхиляє, оскільки вказане виконавче провадження стосується примусового виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси та відповідно не стосується цивільної справи №2-248/10, розглянутої Київським районним судом м. Одеси, та на підставі якої були видані оскаржувані на теперішній час ОСОБА_1 виконавчі листи.

Враховуючи принципи змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства суд не збирає докази за власною ініціативою та ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені.

Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 16,317, 319, 321 ЦК України, Законом України "Про виконавче провадження", суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Разумовська, 37) про визнання дій неправомірними, визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, зобов`язання вчинити певні дії та скасування арешту - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 14.05.2023 року.

Суддя Васильків О.В.