Справа №461/2736/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

12 червня 2023 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Рожко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

позивач Акціонерне товариство «Таском Банк»

представник позивача ? Дідук Ольга Володимирівна

(01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, 30, )

до

відповідач ОСОБА_1

( АДРЕСА_1 ,

РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 )

про стягнення заборгованості,

встановив:

Позиції сторін та учасників справ, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Акціонерне товариство «Таском Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 106744 грн. 33 коп. та суму понесених витрат на сплату судового збору у розмірі 2684 грн. 00 коп.

В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 28.04.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем було підписано Кредитний договір №. ОСОБА_1 було особисто підписано Паспорт кредиту від ТОВ «ФК«ЦФР» № 5383110, відповідно до умов якого та Кредитного договору № від 28.04.2021, останній було надано грошові кошти на умовах: сума кредиту 83932 грн. 12 коп.; строк користування 48 місяців; річні проценти 0,01 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти 1, 50% від суми кредиту. Сторони досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, в тому числі щодо загального розміру кредиту, порядку та умов надання кредиту, строку кредитування, процентної ставки за кредитом, її типу та порядку обчислення, періодичності внесення платежів і відповідальності позичальника за прострочення платежів. 20.09.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «Таском Банк» укладено Договір Факторингу №200921, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» зобов`язується відступити АТ «Таском Банк» права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, визначених договором, а АТ «Таском Банк» зобов`язується передати (сплатити) ТОВ якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» суму фінансування. Відповідно до умов Договору Факторингу № 200921 та Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору Факторингу, позивач став новим кредитором відповідача за Кредитним договором № від 28.04.2021 року. АТ «Таском Банк» стверджує, що фінансовою установою повністю було виконано свої зобов`язання, згідно наведеного кредитного договору, однак, ОСОБА_1 умови договору не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті. Відтак, позичальником порушено умови Кредитного договору № від 28.04.2021 року, як наслідок, станом на 08.02.2023 року заборгованість відповідача становить 106744 грн. 33 коп. У зв`язку з тим, що відповідачем у добровільному порядку не повернуто заборгованість за кредитним договором, позивач просить заявлені вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 20.04.2023 року відкрито провадження у вищезазначеній справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У позовній заяві представник позивача просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями та оголошеннями в порядку ст.128 ЦПК України. Також, не подала до суду відзиву на позов та заяви про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

В свою чергу, сторона зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З врахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам в повній мірі реалізувати свої процесуальні права, а також того, що відповідач неодноразово не з`являлась у судове засідання, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Суд приходить до переконання про наявність законних підстав для вирішення спору по суті. При цьому, суд наголошує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні відповідача, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Отже, з врахуванням тривалості провадження, з метою забезпечення розумних строків розгляду у справі, суд вважає, що розгляд справи у відсутності відповідача є можливим, а законні підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.

З огляду на неявку відповідача по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд вважає можливим розглядати справу з ухваленням заочного рішення.

При цьому, суд враховує положення Закону України «Про правовий режим воєнного стану», які покладають на суд обов`язок продовжувати здійснювати правосуддя в умовах введення воєнного стану, за наявності такої можливості та встановлюють те, що повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. При цьому, скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства прямо забороняється Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування.

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 28.04.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було підписано Кредитний договір № .

Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, Кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Згідно п. 1.3. Кредитного договору, Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в Паспорті кредиту № 5383110, який є невід`ємною частиною цього Договору.

Пунктом 2.1. Кредитного договору встановлено, що всі інші умови кредитного договору, викладені у Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР».

Відповідно до п. 2.2. Кредитного договору, цей Договір, паспорт кредиту та Умови отримання фінансових кредитів TOB «ФК «ЦФР» складають єдиний кредитний договір.

Пунктом 1.4 Кредитного договору № від 28 квітня 2021 визначено, що підписавши цей договір позичальник доручив кредитодавцю виплатити/сплатити за рахунок отриманого кредиту такі суми грошових коштів за наступними реквізитами, що зазначені в Кредитному договорі: 78 143, 58 грн. - переказ на погашення заборгованості за кредитним договором № від 05.10.2020; 800, 00 грн. - на оплату страхового платежу за договором страхування № -ЛО від 28 квітня 2021; 600, 00 грн. - на оплату за електронний ключ доступу до додатку «817РРОКТ.ІІА»; 4 388, 54 грн. - на оплату страхового платежу за договором страхування № -С від 28 квітня 2021.

Згідно з паспортом кредиту від ТОВ «ФК«ЦФР» № 5383110, відповідно до умов якого та Кредитного договору № від 28.04.2021, ОСОБА_1 було надано грошові кошти на умовах: сума кредиту 83932 грн. 12 коп.; строк користування 48 місяців; річні проценти 0,01 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти 1, 50% від суми кредиту.

Позичальник повідомлений кредитодавцем у відповідності до вимог чинного законодавства, у чіткій та зрозумілій формі з інформацією, вказаною у ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 6, 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою інформацією, необхідною для свідомого та добровільного вибору фінансової послуги. Позичальник підтвердив, що ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних Позичальником умов кредитування.

20.09.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «Таском Банк» укладено Договір Факторингу №200921, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» зобов`язується відступити АТ «Таском Банк» права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах визначених договором, а АТ «Таском Банк» зобов`язується передати (сплатити) ТОВ якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» суму фінансування. Відповідно до умов Договору Факторингу № 200921 та Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору Факторингу, позивач став новим кредитором відповідача за Кредитним договором № від 28.04.2021 року.

У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Факт перерахування ТОВ «ФК «ЦФР» грошових коштів на зазначені у Кредитному договорі реквізити підтверджується наступними документами, що долучено стороною до позовної заяви, а саме: бухгалтерською довідкою про перерахування коштів у розмірі 78 143, 58 грн.; витягом з реєстру оплачених страховок ЗАТ СК «ТАС» за 29.04.2021 р.; витягом з реєстру оплачених страховок ПАТ СК «ТАС» за 29.04.2021 р.; витягом з реєстру проданих електронних ключів доступу до мобільного додатку «Support.UA» за 22.02.2021.

Отже, позивачем доведено, що ОСОБА_1 отримала від ТОВ «ФК «ЦФР» грошові кошти у розмірі 83 932, 12 грн., у тому числі і з метою погашення іншої кредитної заборгованості та оплати супутніх послуг. Переказ грошових коштів на погашення заборгованості за кредитними договорами та оплату супутніх послуг було здійснено за власним волевиявленням Позичальника.

Позичальника було сповіщено про наявність заборгованості за кредитом та про необхідність її погашення у стислі терміни. 30.01.2023 р. ОСОБА_1 було надіслано повідомлення-вимогу щодо дострокової сплати заборгованості за кредитним договором, зазначена вимога відповідачем не виконана.

Станом на 08.02.2023 року заборгованість позичальника за Кредитним договором № від 28 квітня 2021 року, становить 106 744 гри. 33 коп. та складається із:

заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) становить 83 932 грн. 12 коп.; заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) - 12 грн. 28 коп.; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) - 22 799 грн. 93 коп.,

що підтверджується відповідним Розрахунком заборгованості по кредитному договору та Виписками наявними у матеріалах справи.

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_1 порушено умови Кредитного договору № від 28.04.2021 року.

Згідно з положеннями ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Порушенням зобов`язання, згідно ст. ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За приписами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Кредитним договором між банком та позичальником чітко визначені умови відповідальності за повне або часткове невиконання сторонами умов договору.

Судом встановлено, що відповідачем було укладено кредитний договір, згідно з яким клієнт отримав грошові кошти у кредит. Відповідач скористалася кредитними коштами, але свої зобов`язання за договором не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість. Право вимоги за вказаним кредитним договором належить позивачу.

Таким чином, виходячи із наведеного, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач порушила умови договору, з останньої на користь банку слід стягнути заборгованість у визначеному розмірі.

Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача суму сплаченого АТ «Таском Банк» судового збору в повному розмірі, що становить 2684 гривень.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таском Банк» заборгованість у розмірі 106744 грн. 33 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таском Банк» судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору 2684 грн. 00 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Таском Банк»

представник позивача ? Дідук Ольга Володимирівна

(01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, 30, )

відповідач ОСОБА_1

( АДРЕСА_1 ,

РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 )

Повний текст рішення складено 12 червня 2023 року.

Головуючий суддя В.В. Стрельбицький