Справа № 314/1800/23
Провадження № 2/314/604/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2023 року м.Вільнянськ

Справа № 314/1800/23;

провадження № 2/314/604/2023;

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кіяшко В.О.,

секретар судового засідання Румянцева А.М.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ;

- відповідач Акціонерне товариство «Українська Залізниця»;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська Залізниця» про зобов`язання нарахування та сплати єдиного внеску за час вимушеного прогулу,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Уткіна О.Є.,

стислий виклад позицій сторін.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов`язати Акціонерне товариство «Українська Залізниця» нарахувати та сплати єдиний внесок за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 , починаючи з 08.07.1997 по 05.01.2022 працював на підприємстві АТ «Українська Залізниця» на різних посадах. Востаннє, на вимогу рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 06.07.2021 у справі № 314/24/21, позивача ОСОБА_1 було звільнено з робити на підставі наказу від 06.01.2022 № 5/ОС. Поряд з вимогою про звільнення АТ «Українська Залізниця» було зобов`язано виконати певні дії фінансового характеру, а саме виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 66150,00 грн. Аналізуючи Індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування встановлено (довідка ОК-5) та Відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми/джерела виплачених доходів та утримання податків з`ясовано, що відповідачем АТ «Українська Залізниця» не здійснювались відповідні нарахування та сплата єдиного внеску за час вимушеного прогулу, а саме з грудня 2020 року по грудень 2021 року включно. Позивач зазначає, що він звертався до колишнього роботодавця з пропозицією добровільного врегулювання даного питання, але останній проігнорував дану вимогу, у зв`язку з чим, ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.

Позивач у судовому засіданні на позовних вимогах наполягав, просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, просив відмовити в задоволенні позову. Надав до суду пояснення по суті позовних вимог.

Заяви, клопотання інші процесуальні дії у справі.

01.05.2023 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська Залізниця» про зобов`язання нарахування та сплати єдиного внеску за час вимушеного прогулу (суддя Капітонов Є.М.).

02.05.2023 суддею Капітоновим Є.М. подано заяву про самовідвід.

Ухвалою суду від 02.05.2023 задоволено заяву судді Капітонова Є.М. про самовідвід, цивільну справу передано на повторний розподіл для визначення іншого складу в порядку визначеному ст. 33 ЦПК України.

02.05.2023 справа надійшла в провадження судді Кіяшко В.О.

Ухвалою суду від 03.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

14.06.2023 від представника відповідача до суду надійшли пояснення по суті позовних вимог.

Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилалася як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, суд

встановив

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За визначенням ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що починаючи з 08.07.1997 по 05.01.2022 він працював на підприємстві АТ «Українська Залізниця» на різних посадах. Востаннє, на вимогу рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 06.07.2021 у справі № 314/24/21, позивача ОСОБА_1 було звільнено з робити на підставі наказу від 06.01.2022 № 5/ОС. Поряд з вимогою про звільнення АТ «Українська Залізниця» було зобов`язано виконати певні дії фінансового характеру, а саме виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 66150,00 грн. Аналізуючи Індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування встановлено (довідка ОК-5) та Відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми/джерела виплачених доходів та утримання податків з`ясовано, що відповідачем АТ «Українська Залізниця» не здійснювались відповідні нарахування та сплата єдиного внеску за час вимушеного прогулу, а саме з грудня 2020 року по грудень 2021 року включно. Позивач зазначає, що він звертався до колишнього роботодавця з пропозицією добровільного врегулювання даного питання, але останній проігнорував дану вимогу, у зв`язку з чим, ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.

Відповідач заперечує проти позовних вимог і зазначає, що на виконання рішення суду від 06.07.2021 відповідачем на користь позивача (без врахування податків і зборів в порядку і розмірах, встановлених законом) сплачені кошти в розмірі 66150грн. У зв`язку з виплатою вказаних коштів, роботодавцем до УПФУ були відраховані відповідні суми податків та зборів, що відображено у наданих позивачем індивідуальних відомостях про застраховану особу. Жодних підстав для повторної сплати відповідачем (як податковим агентом) будь-яких внесків до УПФУ відсутні (а.с. 10).

За даною цивільною справою предметом спору є невнесення відповідачем податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податків фізичних осіб, і утриманого з них податку, а отже встановленню підлягають обставини: чи дійсно така бездіяльність та порушення закону з боку відповідача мала місце та чи така дія є правомірною (вчинена відповідно до Закону, в межах повноважень, на підставі відповідного нормативно-правового акту).

Суд погоджується з позицією позивача відносно того, що поставлене в позові питання стосується права позивача, яке в подальшому вплине на розмір пенсії, однак в розрізі позовних вимог (в позові ставиться питання не внесення податкового розрахунку сум доходу, а саме визнання дій відповідача протиправними), суть спору, вирішення питання, встановлення фактів та обставин зводяться до встановлення обставин: чи мала місце така бездіяльність, чи вчинені ці дії відповідачем, та надання правової оцінки таким діям.

З матеріалів справи вбачається що містяться розбіжності в Формі ОК-5 (а.с. 9) та в відомостях з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків (а.с. 10).

Відповідно до вимог Закону, виявивши помилку в особових даних єдиного реєстру обов`язкового страхування України, особа має право у разі її бажання виправлення шляхом самостійного заповнення застрахованою особою в відповідному підрозділу УПФУ письмової або електронної «Анкети для зміни даних в Реєстрі застрахованих осіб».

Розташована згадана «Анкета для зміни даних…» у відповідному розділі «Комунікацій з ПФУ». Після заповнення відомостей ОСОБА_1 має надати представнику УПФУ «Згоду на обробку його власних персональних даних». Потім (позивачу) потрібно відсканувати власний паспорт та документ, що підтверджує підстави для внесення змін (про існування технічної помилки), а також прикріпити файл. Підписати Анкету власним підписом або користуючись електронним підписом (КЕП), після чого можна здати нарочно, або відправити Анкету іншим засобом зв`язку.

Діючі норми матеріального права не передбачають відповідальність податкового агента (АТ «Укрзалізниця») перед застрахованою особою за технічну помилку, для виправлення якої передбачена інша окрема процедура.

Оцінюючи обставини в обсязі наданих до суду доказів, суд приходить до висновку що Позивачем, в судовому порядку не доведено обставину не внесення податкового розрахунку сум доходу, нарахованого на користь платника податку фізичної особи, утриманого з них податку відповідачем АТ «Українська залізниця».

За вимогами ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За визначенням ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У світлі наведених вище міркувань суд приходить до висновку про необґрунтованість позову та відмову в його задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-80, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

1.В задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська Залізниця» про зобов`язання нарахування та сплати єдиного внеску за час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 16.06.2023.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерного товариства «Українська Залізниця», адреса: 03680 м. Київ, вул. Єжі Гедройця, буд. 5, .

Суддя Вікторія Олександрівна Кіяшко

16.06.2023