УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року Селидівський міський суд Донецької області в складі: головуючого судді Владимирської І.М., при секретарі Гречка К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Публічного акціонерного товариства «Місто Банк», заінтересована особа: ОСОБА_1 , про скасування заходів забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Представник Публічного акціонерного товариства «Місто Банк» 30.06.2023 року звернувся до Селидівського міського суду Донецької області з заявою про скасування заходів забезпечення позову, в обґрунтування якої зазначив, що 24.03.2021 року АТ «Місто Банк» з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна виявлено обтяження(арешт) нерухомого майна, яке було зареєстровано 02.06.2009 року за № 8768356 реєстратором Першою Донецькою державною нотаріальною конторою. Підставою для проведення реєстрації обтяження нерухомого майна є ухвала Ворошиловського районного суду міста Донецька б/н від 01.06.2009 року. Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень 01.06.2009 року у справі № 2-2538/09 Ворошиловським районним судом міста Донецька задоволено заяву про забезпечення позову та накладено арешт на нерухоме майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Місто Банк»(правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Публічного акціонерного товариства «Місто Банк») і знаходиться за адресою: 83050, м.Донецьк, вул..Щорса, 33. В ухвалі Ворошиловського районного суду м.Донецька від 01.06.2009 року зазначено, що спір стосується банківського вкладу, а саме: № 94/Ф-Д, з бази даних заявника було встановлено, що вкладником у даній справі був ОСОБА_2 . В зв`язку з тим, що грошові кошти ОСОБА_2 були виплачені в повному обсязі, АТ «Місто Банк» звернулось до Селидівського міського суду Донецької області про часткове відновлення втраченого судового провадження та скасування заходів забезпечення позову. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 03.08.2021 року частково відновлено втрачене судове провадження. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 10.02.2022 року АТ «Місто Банк» відмовлено в задоволені заяви про скасування заходів забезпечення позову. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 29.03.2023 року ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 10.02.2022 року залишено без змін. Підставою для відмови в задоволені заяви АТ «Місто Банк» про скасування заходів забезпечення позову стало не доведення банком факту повернення грошових коштів ОСОБА_1 у розмірі 200 000,00 грн. Вважають, що арешт, накладений ухвалою Ворошиловського районного суду міста Донецька від 01.06.2009 року підлягає скасуванню, оскільки в ухвалі Ворошиловського районного суду м.Донецька від 01.06.2009 року було встановлено, що ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_1 ставила питання щодо стягнення з відповідача несплаченої частини вкладу в розмірі 200 000 гривень. Однак, між АТ «Місто Банк» та ОСОБА_1 договір банківського вкладу № 94/Ф-Д «Ювілейний» не укладався. Зазначений договір був укладений з ОСОБА_2 і грошові кошти по зазначеному вкладу були йому повернуті 31.08.2009 року в повному обсязі. З ОСОБА_1 були укладені: договір банківського вкладу №3/Ф-Д від 23.01.2007 на загальну суму 200 000,00 грн. Грошові кошти за зазначеним договором були виплачені в повному обсязі 29.01.2008 року; договір банківського вкладу № 28/Ф-Д від 25.03.2005 на загальну суму 50000,00 грн. Грошові кошти за зазначеним договором були виплачені в повному обсязі 30.03.2006 року; договір банківського вкладу №11/Ф-Д від 29.01.2008 на загальну суму 200 000,00 грн. Грошові кошти за зазначеним договором були виплачені в повному обсязі 11.09.2009 року. Інших договорів банківського вкладу з ОСОБА_1 не укладалось. У зв`язку з тим, що грошові кошти ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були виплачені в повному обсязі, вважають, що є всі підстави для скасування забезпечення позову, вжитого ухвалою Ворошиловського районного суду міста Донецька від 01.06.2009 року у даній справі. Просять скасувати заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою Ворошиловського районного суду м.Донецька від 01.06.2009 року у вигляді арешту нерухомого майна, реєстраційний номер майна 25203448, загальною площею 118,6 кв.м та яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник заявника в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій зазначив, що заявлені вимоги підтримує, просить розглянути справу в його відсутність

Заінтересована особа ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, в якій зазначила, що будь-які майнові претензії, а саме, що стосуються виплати грошових коштів за договором банківського вкладу, в неї до АТ «Місто Банк» відсутні; не заперечує проти задоволення заяви АТ «Місто Банк» та просить розглянути справу в її відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 03.08.2021 року часткового відновлено втрачене судове провадження в частині змісту ухвали Ворошиловського районного суду м.Донецька від 01 червня 2009 року.

Із зазначеної ухвали вбачається, що 29.05.2009 року до Ворошиловського районного суду м.Донецька надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Комерційного банку товариства з обмеженою відповідальністю «Місто Банк» в особі Донецька філія про повернення банківського вкладу. 29.05.2009 року позивач надав суду заяву про забезпечення позову. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на нерухоме майно, що належить Комерційному банку ТОВ «Місто Банк» в особі Донецької філії і знаходиться за адресою: 83050, м.Донецьк вул. Щорса 33.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 23.08.2021р. було відмовлено у задоволені заяви ПАТ «Місто Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Місто Банк» Білої Ірини Володимирівни про скасування заходів забезпечення позову з тих підстав, що звертаючись до суду із даною заявою, заявником не було доведено, що справа №2-2538/09, яка перебувала в провадженні Ворошиловського районного суду м.Донецька та в межах якої постановлено ухвалу 01.06.2009р. про застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно стосується вкладника ОСОБА_2 , що банківський вклад виплачений у повному обсязі та що позивач ОСОБА_1 звернулась до суду та діяла від імені ОСОБА_2 .

Згідно Інформаційної довідки з єдиного Реєстру заборон і відчужень нерухомого майна було накладено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, яке зареєстровано 02.06.2009 року за №8768356 реєстратором Першої донецької державної нотаріальної контори, згідно ухвали б/н від 01.06.2009р. Ворошиловського районного суду м.Донецька.

Згідно виписки з особового рахунку від 23.04.2021 року ОСОБА_2 було сплачено депозитний вклад по договору № 94/Ф-Д у розмірі 250 000,00 грн.

Згідно виписки з особового рахунку ОСОБА_1 від 07.06.2023 року, ОСОБА_1 виплачено депозитний вклад згідно договору № 11/Ф-Д від 29.01.2008 року у розмірі 200 000,00 грн.

Згідно виписки з особового рахунку ОСОБА_1 від 23.06.2023 року, ОСОБА_1 виплачено депозитний вклад згідно договору № 3/Ф-Д від 23.01.2007 року у розмірі 200 000,00 грн.

Зазначаючи, що відпали підстави у забезпеченні позову, заявник посилається на те, що між АТ «Місто Банк» та ОСОБА_1 договір банківського вкладу № 94/Ф-Д «Ювілейний» не укладався. Зазначений договір був укладений з ОСОБА_2 і грошові кошти по зазначеному вкладу були йому повернуті 31.08.2009 року в повному обсязі. З ОСОБА_1 були укладені: договір банківського вкладу №3/Ф-Д від 23.01.2007 на загальну суму 200 000,00 грн. Грошові кошти за зазначеним договором були виплачені в повному обсязі 29.01.2008 року; договір банківського вкладу № 28/Ф-Д від 25.03.2005 на загальну суму 50000,00 грн. Грошові кошти за зазначеним договором були виплачені в повному обсязі 30.03.2006 року; договір банківського вкладу №11/Ф-Д від 29.01.2008 на загальну суму 200 000,00 грн. Грошові кошти за зазначеним договором були виплачені в повному обсязі 11.09.2009 року. Інших договорів банківського вкладу з ОСОБА_1 не укладалось.

Вирішення питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно здійснювалося в порядку ЦПК України в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин.

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10. 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Так, главою 10 Розділу 1 ЦПК України (в редакції від 15.12.2017 року) визначено порядок забезпечення позову та скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд скасовує вжиті заходи забезпечення позову в тому випадку, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінилися обставини, що зумовили його застосування.

Тобто, скасування заходів забезпечення позову можливе, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів або змінилися обставини, що зумовили його застосування.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст.43 ЦПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

З заяви заінтересованої особи ОСОБА_1 вбачається, що остання заявлені вимоги АТ «Місто Банк» визнає, будь-які майнові претензії, а саме, що стосуються виплати грошових коштів за договором банківського вкладу в неї до АТ «Місто Банк» відсутні.

Згідно ч. 9, 10 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08 червня 2022 року по справі № 2-591/11 (провадження № 14-31цс21, п. 78-82) зазначила, зокрема, що необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону. Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні. Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Велика Палата Верховного Суду неодноразово застосовувала аналогію у процесуальному праві. Саме застосування аналогії у процесуальному праві в певних випадках дає змогу ухвалити справедливе рішення. Тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

За таких підстав суд вважає за необхідне в порядку аналогії закону застосувати норму ст. 206 ЦПК України.

Відповідно до ч.1, ч.4 статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Заявником надано докази, якими підтверджується, що грошові кошти ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були виплачені.

Крім того, ОСОБА_1 визнала цю обставину, а згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 заявлені вимоги АТ «Місто банк» визнала, а підстав для відмови у прийнятті визнання нею заяви за встановлених обставин немає, визнання заяви не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що підстави для накладення арешту на майно відпали, а тому заява про скасування заходів забезпечення позову підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 82, 158, 206, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву Публічного акціонерного товариства «Місто Банк», заінтересована особа: ОСОБА_1 , про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою Ворошиловського районного суду м.Донецька від 01.06.2009 року у вигляді арешту нерухомого майна, реєстраційний номер майна 25203448, загальною площею 118,6 кв.м та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Копію ухвали суду надіслати учасникам справи.

Примірник ухвали про скасування заходів забезпечення позову невідкладно після набрання даною ухвалою законної сили надіслати державним та іншим органам, які повинні були та (або) виконували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи,якому ухвала суду не були вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.М. Владимирська