16.08.2023 381/3121/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Любчик В.М.,

за участю секретаря судового засідання Сафронової К.М.,

імена (найменування) сторін:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

представник відповідача Сакун Віталій Анатолійович ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Добропілля за правилами спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, -

в с т а н о в и в:

30 червня 2022 року до Добропільського міськрайонного суду Донецької області на підставі ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2022 року надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання колишньої непрацездатної дружини у розмірі 1/4 частки усіх видів доходу відповідача.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що сторони 30 квітня 2014 року уклали шлюб. Від шлюбу малолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем у неї не склалося через різні характери та погляди на життя, внаслідок чого між ними часто виникали непорозуміння, втрачені почуття один до одного. Одруження виявилось невдалим, нормальні сімейні стосунки створені не були. Шлюбні відносини фактично припинились. Позивачем було подано позовну заяву про розірвання шлюбу. Під час шлюбу позивачка отримала інвалідність 1 групи, є непрацездатною особою, потребує стороннього догляду. Причиною встановлення інвалідності є хвороба нирок, що потребує тричі на тиждень проходження гемодіалізу. Відповідач може надавати матеріальну допомогу, є працездатним та працевлаштований.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2021 року відкрито спрощене провадження у справі, з викликом сторін.

Ухвалою цього ж суду від 17 лютого 2022 року справу передано на розгляд до Добропільського міськрайонного суду Донецької області.

Цивільна справа до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла 30 червня 2022 року та головуючим у справі, за результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначено суддю Любчик В.М.

Ухвалою судді від 25 серпня 2022 року у справі призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 20 вересня 2022 року розгляд справи відкладено на підставі заяви представника позивача.

Ухвалою суду від 19 жовтня 2022 року витребувані з Головного управління державної податкової служби у Київській області (електронна пошта: ) відомості про розмір доходів, отриманих за останні шість місяців позивачем та відповідачем.

Ухвалою суду від 20 грудня 2022 року повторно витребувані з Державної податкової служби України відомості про розмір доходів, отриманих за останні шість місяців відповідачем. Витребувані з Головного управління Пенсійного фонду Київської області відомості про розмір та отриману пенсію ОСОБА_1 з липня 2018 року по теперішній час.

Ухвалою суду від 08 травня 2023 року повторно витребувані з Головного управління Пенсійного фонду Київської області відомості про розмір та отриману пенсію ОСОБА_1 з липня 2018 року по теперішній час.

У відзиві на позовну заяву представником відповідача Сакуном В.А. зазначено, що відповідачка перебуває на утриманні двох повнолітніх синів, з якими проживає та має спільний побут. Її захворювання має спадковий характер, яке виникло ще до шлюбу з відповідачем. Позивачка уклала шлюб з формальних підстав для того, щоб мати право на її утримання, на що вказує нетривалість шлюбу та відсутність притаманних подружжю. Оскільки позивачка проживає з синами, то не потребує матеріальної допомоги. Укладаючи шлюб позивачка приховала від відповідача про її генетичну хворобу, яка мала в подальшому тяжкі наслідки, та аналогічну хворобу її родичів. Позивачем не наведено жодних обставин та доказів того, що вона потребує стороннього догляду та їй такий догляд не надається, а також впливу на її матеріальний стан отримання медичного лікування (потреба у гемодіалізі).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, у письмовій заяві від 13 вересня 2022 року просила суд справу розглянути без її участі, позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача адвокат Сакун В.А. у судовому засіданні 07 лютого 2023 року заперечував проти позовних вимог, просив відмовити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. 16 серпня 2023 року в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши представника відповідача, допитавши свідка ОСОБА_4 , дослідивши наявні у матеріалах справи документи та проаналізувавши докази у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Спірні правовідносини у вказаній справі врегульовані главою 9 Сімейного кодексу України "Права та обов`язки подружжя по утриманню".

Судом встановлено, що рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 29 серпня 2022 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 30 квітня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, за актовим записом № 99.

Згідно із копією довідки до акта огляду медико-соціальною комісією серії АВ № 1040784 від 23.07.2018 року (первинний огляд), ОСОБА_1 є інвалідом І групи загального захворювання, безстроково. Відповідно до наведеного висновку про умови і характер праці позивач потребує стороннього догляду (а.с. 9).

Відповідно до копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 є отримувачем пенсії по інвалідності. Термін дії пенсійного посвідчення до 31.12.2054 (а.с. 7).

З виписки з карти гемодіалізного хворого №27 від 28.09.2021 КНП ФМР "Фастівська ЦРЛ" вбачається, що ОСОБА_1 рекомендовано гемодіаліз 3 рази на тиждень по 4 години у зв`язку із наявним захворюванням нирок (а.с. 18-19).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона є сестрою відповідача. ОСОБА_2 одружився на відповідачці, на утриманні якої були два неповнолітніх сина. Спільних дітей у них не було. Діти ОСОБА_1 отримали освіту за час їх спільного життя. Наразі працюють та отримують достойну заробітну плату. Сини проживали з позивачкою у місті Фастів.

На виконання ухвали суду від 20.12.2022 року Державною податковою службою України надано відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_2 за період ІІІ-ІV квартал 2022 року, відповідно до яких у вказаному періоді ОСОБА_2 отримав дохід у розмірі 111 046,35 грн. та сплатив податків у розмірі 18 058,75 грн., військовий збір - 1 504,89 грн. (а.с.161-163).

За положеннями частин другої-четвертої статті 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність встановлено у розмірі: з 1 січня - 1769 гривень, з 1 липня - 1854 гривні, з 1 грудня - 1934 гривні .

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» визначено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність у розмірі: з 1 січня - 1934 гривні, з 1 липня - 2027 гривень, з 1 грудня - 2093 гривні.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589 гривень, осіб, які втратили працездатність, - 2093 гривні.

На виконання ухвали суду від 18 липня 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області надано довідку від 27.07.2023 року про те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні з 17.07.2018 року, пенсію отримує по інвалідності. З липня 2021 року пенсія становила 2200 гривень на місяць, березня 2022 року - 2300 гривень на місяць, станом на липень 2023 року - 2760 гривень на місяць.

Отже, позивач є особою з інвалідністю та отримує пенсію, розмір якої забезпечує прожитковий мінімум для непрацездатних осіб та на момент ухвалення судового рішення є вищим від прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, а тому, у розумінні ст. 75 СК України, не є особою, яка потребує матеріальної допомоги.

Разом із тим, суд вирішуючи даний спір враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2021 року справа № 759/6629/19, провадження № 61-15018св20.

Так, переглядаючи аналогічну справу, колегія суддів, проаналізувавши ст. 3, 8, 48 Конституції України, Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції ратифіковані Верховною Радою України 17 липня 1997 року дійшла висновку, що призначення особі з інвалідністю відповідної пенсії по інвалідності або іншої соціальної виплати не може знаходитися у зв`язку із виплатами, які здійснює подружжя на утримання іншого подружжя, яке є особою із інвалідністю. Факт призначення державою пенсії по інвалідності не може впливати на факт призначення судом аліментів на утримання подружжя або ж виключати його.

Між тим, надані позивачем докази, не доводять того, що вона потребує матеріальної допомоги, несе витрати на лікування, вартість її лікування перебільшує розмір прожиткового мінімуму, гарантованого державою, та фактичного розміру пенсії, який вона отримує, а тому, суд, з урахуванням також того, що повнолітні діти позивачки в силу ч. 1 ст. 202 Сімейного кодексу України зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги, приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, а позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, судові витрати по сплаті судового збору слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 2, 10, 12, 13, 27, 81, 82, 89, 141, 211, 258-259, 263, 265, 268, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

у х в а л и в:

відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання зареєстровано: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (місце проживання зареєстровано: АДРЕСА_3 , фактично проживає: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про стягнення аліментів на утримання дружини.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 16 серпня 2023 року.

Суддя В.М. Любчик 16.08.2023