Справа № 681/918/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року

Полонський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Горщара А.Г.

за участю секретаря судових засідань Салюк Т.М.

позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Казарця А.Г.,

державного виконавця Вовженяка Р.А., представника відповідачки адвоката Кушнірука В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полонне за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачки: Полонського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення від сплати заборгованості по аліментах, -

встановив:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив звільнити його від заборгованості по аліментах на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що нарахована державним виконавцем за період з 01.04.2015 року по 12.07.2022 року у межах виконання виконавчого листа № 2-988 виданого 26.10.2011 року Полонським районним судом на підставі рішення цього ж суду від 06.10.2011 року.

Позов мотивований тим, що 27.07.2022 року позивач був викликаний до державного виконавця Полонського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі Полонський відділ ДВС) де для нього вручено копію розрахунку заборгованості зі сплати аліментів на користь колишньої дружини ОСОБА_2 на утримання їхнього сина ОСОБА_4 яка становила 72878 грн. Вважає, що згідно ч.2 ст. 197 СК України у нього наявні підстави для повного звільнення від сплати цієї заборгованості, оскільки він приймав належну участь у вихованні і утриманні сина навіть після того, як відповідачка відмовилась від аліментів в квітні 2015 року, оскільки вона мала більшу вигоду від державних органів, чим від нього, незважаючи на наявність у ОСОБА_2 права на звернення до суду з вимогою про збільшення розміру аліментів, проте остання умисно не бажала отримувати аліменти, а тільки 12.07.2022 року пред`явила виконавчий лист до виконання.

ОСОБА_2 у подану нею відзиві, а також в судовому засіданні позов заперечила, вказала, що позивач в добровільному порядку не виконував свого обов`язку по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , незважаючи що мав таку можливість, через що вона в липні 2022 року пред`явила до примусового виконання вище згаданий виконавчий лист, у зв`язку з чим для ОСОБА_1 державний виконавець правомірно нарахував за її заявою заборгованість зі сплати аліментів за період з 01.04.2015 року по 12.07.2022 року в сумі 72878 грн.

В ході судового розгляду позивач заявлений позов підтримав, зазначивши про додаткові обставини для звільнення його від сплати заборгованості по аліментах такі як, наявність на утриманні сина від першого шлюбу ОСОБА_5 , 2005 року народження, котрому він надав добровільно матеріальну допомогу, а також, що з 2021 року проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 , у якої є дитина, котру він фактично утримує.

Представник третьої особи Полонського відділу ДВС Вовженяк Р.А. щодо вирішення позову покладався на розсуд суду.

14.10.2022 року суддею відкрито провадження у справі, яку призначено розглядати за правилами позовного провадження.

28.12.2022 року ухвалою суду зупинено провадження у справі на підставі п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України у зв`язку з неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи, що розглядалась в порядку цивільного судочинства, та 10.04.2023 року провадження у справі поновлено.

Заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, свідків, дослідивши письмові докази суд зазначає про таке.

Встановлено, що рішенням Полонського районного суду від 06.10.2011 року у справі № 2-988/11 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання їхнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 260 грн. щомісячно, починаючи з 26.09.2011 року і до його повноліття.

На підставі даного рішення судом 26.10.2011 року видано виконавчий лист, котрий перебував на виконанні у Полонському відділі ДВС та 05.03.2011 року був повернутий стягувачці згідно п.1 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (за письмовою заявою стягувача).

12.07.2022 року ОСОБА_2 подала до Полонського відділу ДВС заяву про прийняття до виконання виконавчий лист про стягнення із ОСОБА_1 аліментів та нарахувати заборгованість з 01.04.2015 року.

14.07.2022 року головним державним виконавцем Вовженяком Р.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та боржнику нараховано заборгованість по аліментах за минулий час, починаючи з квітня 2015 року, яка станом на червень 2022 року становила 72878 грн.

При вирахуванні зазначеної заборгованості по аліментах державний виконавець виходив не з суми зазначеної у виконавчому листі (260 грн. на місяць), а керувався правилом, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків, а з липня 2018 року 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

ОСОБА_1 звертався до суду із скаргою на дії державного виконавця, в якій оспорював правильність нарахування останнім розміру заборгованості зі сплати аліментів в сумі 72878 грн.

Ухвалою цього ж складу суду від 29.12.2022 року у справі 681/1143/22 позивачу відмовлено у задоволенні скарги та визнано, що державний виконавець на законних підставах вирахував розмір заборгованості зі сплати ОСОБА_1 аліментів за минулий час, починаючи з квітня 2015 року, яка станом на червень 2022 року становила 72878 грн.

Дана ухвала суду набрала законної сили після її перегляду в апеляційному порядку 07.03.2023 року.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Згідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За позицією ОСОБА_1 та його представника адвоката Казарця А.Г. позивача слід звільнити від заборгованості зі сплати аліментів, так як заборгованість виникла із обставин, що мають істотне значення, а саме:

ОСОБА_1 приймав належну участь у вихованні і утриманні сина після того, як відповідачка відмовилась від аліментів в квітні 2015 року, при цьому стягувачка мала більшу вигоду від державних органів з отримання соціальної допомоги, та не зверталась до суду з вимогою про збільшення розміру аліментів;

ОСОБА_2 умисно не бажала отримувати аліменти, а тільки 12.07.2022 року пред`явила виконавчий лист до виконання;

наявність на утриманні позивача сина від першого шлюбу ОСОБА_5 , 2005 року народження, котрому він надав добровільно матеріальну допомогу, а також, що з 2021 року ОСОБА_1 проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 , у якої є дитина, котру він фактично утримує.

Як вбачається із матеріалів справи позивачем на підтвердження існування вище зазначених обставин належних та допустимих доказів не надано.

Подані ОСОБА_1 квитанції Укрпошти не містять в собі відомостей, що ним пересилались поштовими переказами кошти для стягувачки за призначенням - сплата аліментів.

Посилання позивача, що відповідачка умисно відмовлялась від стягнення з нього присуджених судом аліментів з метою отримання від держави соціальної допомоги спростовується повідомленням Управління соціального захисту населення Шепетівської ВДА від 08.12.2022 року із якого слідує, що ОСОБА_1 в період 01.04.2015 по 30.06.2022 року державна допомога не призначалась.

Наявність у ОСОБА_1 сина від першого шлюбу ОСОБА_5 , 2005 року народження, а також проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 , у якої є дитина, на думку суду не можуть розцінюватись в розумінні положень ч.2 ст. 197 СК України як обставини, що мають істотне значення, котрі дають підстави для звільнення позивача від заборгованості зі сплати аліментів.

Керуючись наведеним та ст.ст. 13, 81, 141, 259, 263-265, ч.6 ст.268, ст.ст.274, 352, 354, 355 ЦПК України суд, -

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 09.06.2023 року.

Позивач - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який проживає в АДРЕСА_1 ;

Відповідачка: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , яка проживає в АДРЕСА_2 ;

Третя особа без самостійних вимог: Полонський відділ державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ідентифікаційний код в , місцезнаходження: м. Полонне, вул. Героїв Майдану, 6 Шепетівського району, Хмельницької області, поштовий індекс 30500.

Головуючий: