ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

22 серпня 2023 року

м. Харків

Справа № 643/20622/20

Провадження № 22-ц/818/943/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.,

Учасники справи:

позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 березня 2023 року, ухвалене суддею Рубіжним С.О., -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2020 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

В обгрунтування позову зазначає, що 10 травня 2015 року о 00 годині 00 хвилин на а/д Київ - Харків - Довжанський, сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Daewoo, реєстраційний № НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння скоїв зіткнення з транспортним засобом Peugeot, реєстраційний № НОМЕР_2 , в результаті чого автомобілі отримали механічні ушкодження. Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу Daewoo, реєстраційний № НОМЕР_1 була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/212578. Відповідно до вироку Чугуївського міського суду Харківської області від 03 жовтня 2017 року по справі №636/5371/15-к, ОСОБА_1 було визнано винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, а також зазначено, що останній під час скоєння ДТП був у стані алкогольного сп`яніння. Стягнуто з ПрАТ «СК «Уніка» матеріальну шкоду у розмірі 16 998,83грн. та моральну шкоду у розмірі 850,25грн. Оскільки відповідач керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, то як відповідальна за шкоду особа, повинен відшкодувати страховій компанії в порядку регресу виплачене страхове відшкодування у розмірі 17 849грн.

Просить суд стягнути з ОСОБА_1 в прядку регрессу шкоду у розмірі 17 849,08грн., а також стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 березня 2023 року позов ПрАТ «СК «УНІКА» - залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ПрАТ «СК «УНІКА» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскільки ПрАТ «СК «УНІКА» здійснило виплату потерпілому страхового відшкодування згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/2125/78 в розмірі 17 849,08грн., то саме цю суму слід стягнути з відповідача, оскільки останній на час ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Звертає увагу суду на те, що закриття кримінального провадження на підставі положень п.1 ч.2 ст.284 КК України, у зв`язку із закінченням строків даності для притягнення до кримінальної відповідальності не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 05 травня 2023 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 03 жовтня 2017 року по справі №636/5371/15-к було скасовано ухвалою Харківського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року, при цьому страхова виплата на підставі вироку суду була здійснення 22 квітня 2019 року. Таким чином на час виплати страхового відшкодування, така підстава визначена законом, як рішення суду була відсутня.

За відсутністю судового рішення страховик мав прийняти відповідне рішення на підставі заяви потерпілого з урахуванням вимог Закону, яке в свою чергу може бути оскаржене.

Проте, погодитися з таким висновком суду колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 10 травня 2015 року о 00 годині 00 хвилин ОСОБА_1 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем «Daewoo Lanos», реєстраційний № НОМЕР_1 без навантаження, рухався по автошляху «Київ-Харків-Довжанський» зі строни м. Харкова в напрямку м. Ізюм зі швидкістю близько 100 км/год., не впоравшись з керуванням виїхав на смугу зустрічного напрямку, допустив зіткнення з транспортним засобом «Peugeot Expert», реєстраційний № НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 в результаті чого автомобілі отримали механічні ушкодження. Внаслідок ДТП водій ОСОБА_2 та пасажир ОСОБА_3 отримали відповідно до висновків судово-медичних експертиз, тілесні ушкодження середньої тяжкості (а.с. 6-13).

Вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 03 жовтня 2017 року по справі №636/53710/15-к ОСОБА_1 притягнуто до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України і призначено покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , страхової компанії «УНІКА» про відшкодування матеріальної шкоди задоволено.

Стягнуто зі страхової компанії «УНІКА» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, спричинену пошкодженням здоров`я, у розмірі 16 998,83грн., та моральну шкоду у розмірі 850,25грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 100 000грн.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року апеляційні скарги обвинуваченого та захисника залишено без задоволення, а вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 03 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_1 скасовано та закрито кримінальне провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, згідно ст.417 КПК України, звільнивши ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності.

Таким чином, вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 03 жовтня 2017 року наразі повністю скасований, в тому числі щодо задоволення цивільного позову.

Разом з тим, із змісту ухвали вбачається, що на час скоєння ДТП ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується показаннями свідків та роздруківкою тестування на алкоголь алкотестером «Drager» від 10 травня 2015 року, яка свідчить, що ОСОБА_1 мав 2,21% алкогольного сп`яніння. Крім того, постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 червня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та притягнено до адміністративної відповідальності.

Також в ухвалі зазначено, що: «Таким чином оскільки ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, допустив порушення правил безпеки дорожнього рух, що спричинило потерпілим ОСОБА_2 та ОСОБА_3 середньої тяжкості тілесні ушкодження то суд вірно, за переконанням колегії суддів, кваліфікував ці його дії за ч.1 ст.286 КК України. Звідси, оскільки суд першої інстанції не допустив порушення вимог матеріального та процесуального законодавства при ухваленні вироку, апеляційні скарги обвинуваченого та захисника слід залишити без задоволення.

Разом з цим, враховуючи клопотання обвинуваченого про застосування до нього положення ст.49 КК України, яке передбачає звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, що згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України є підставою для закриття кримінального провадження, колегія суддів вважає за необхідне скористатись вимогами ст.417 КПК України».

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч.4, 5, 6 ст.82 ЦПК України).

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що закінчення на момент розгляду кримінальної справи строків притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст.49 КК України, не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у настанні ДТП.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у абзаці першому пункту 4 постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Абзацом четвертим вищевказаного пункту постанови роз`яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК (редакція Закону 2004 року) вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв`язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Надаючи оцінку обставинам ДТП колегія суддів вважає, що остання сталася внаслідок порушення водієм транспортного засобу «Daewoo Lanos», реєстраційний № НОМЕР_1 - ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України. ОСОБА_1 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи транспортним засобом «Daewoo Lanos», реєстраційний № НОМЕР_1 , рухаючись по автошляху «Київ-Харків-Довжанський» зі строни м. Харкова в напрямку м. Ізюм зі швидкістю близько 100 км/год., не впоравшись з керуванням виїхав на смугу зустрічного напрямку, допустив зіткнення з транспортним засобом «Peugeot Expert», реєстраційний № НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

За таких обставин, ДТП сталося саме з вини ОСОБА_1 .

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_4 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Уніка» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/2125748 (а.с.44).

02 лютого 2016 року ОСОБА_2 повідомив про дорожньо-транспортну пригоду та надав пояснення ПрАТ «СК «УНІКА», додав копії медичної документації та оригінали чеків медичних закладів (т.І, а.с.14,15, 18-40).

З метою отримання відшкодування 15 квітня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СК «УНІКА» з відповідною заявою (т.І, а.с.16,17).

Відповідно до службової записки від 15 квітня 2019 року з метою добровільного виконання вироку Чугуївського міського суду Харківської області від 03 жовтня 2017 року у справі №636/5371/15-к юрисконсульт ПрАТ «СК «УНІКА» просив в.о. головного бухгалтера ПрАТ «СК «УНІКА» перерахувати на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 16 998,83грн. - шкода, заподіяна здоров`ю, 850,25грн. - моральна шкода, а всього 17 849,08грн. (т.І, а.с.45).

ПрАТ «СК «УНІКА» здійснило виплату страхового відшкодування потерпілій особі - ОСОБА_2 , на суму 17 683,28грн., що підтверджується платіжним дорученням №083483 від 22 квітня 2019 року. Призначення платежу: страхове відшкодування згідно вироку Чугуївського міського суду Харківської області від 03 жовтня 2017 року у справі №636/5371/15-к (т.І, а.с.46).

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що у ПрАТ «СК «УНІКА» обов`язок щодо виплати страхового відшкодування потерпілій особі та право на відшкодування виплачених сум в порядку регресу виникло не виключно з вироку суду, а із вимог закону.

Скасування вироку Чугуївського міського суду Харківської області від 03 жовтня 2017 року, в тому числі щодо задоволення цивільного позову, не позбавляє права страхової компанії на відшкодування шкоди в порядку регресу з особи, відповідальної за збитки - відповідача по справі ОСОБА_1 .

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Згідно вимог ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регулюється Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон).

Відповідно до п. 38.1.1. «а» статті 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

З урахуванням тієї обставини, що ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні ДТП; під час ДТП останній перебував у стані алкогольного сп`яніння; позивачем здійснено виплату страхового відшкодування потерпілому в розмірі 17 683,28грн., а не як зазначає позивач - 17 849,08грн., суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для відмови у позові в частині стягнення зазначеної суми з відповідача на користь страхової компанії суми в порядку регресу.

Згідно п.п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню з ухвалення нового про часткове задоволення позову.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст.141 ЦПК України).

Керуючись ст.ст.367, 368, 374 ч.1 п.2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 березня 2023 року - скасувати.

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» завдані збитки в порядку регресу в розмірі 17 683,28грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги пропорційно розміру задоволених позовних вимог 6 066,72грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 серпня 2023 року.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - О.Ю. Тичкова

Ю.М. Мальований