Провадження № 2/686/2668/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2023

17 серпня 2023 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді Мазурок О.В.

при секретарі Колісник Л.В.

за участі представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Малішевського М.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницького цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю « Коллект Центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 31195 гривень 50 копійок, вказавши, що 28.07.2009 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 490158891.

Відповідно до вищевказаного кредитного договору позивач зобов`язується надати відповідачу кредит у сумі 43655 гривень 55 копійок у строк з 28.07.2009 року по 28.07.2019 року. Відповідач до умов договору зобов`язується у порядку та на умовах, що визначені договором повернути кредит, виплачувати проценти за користуванням кредиту, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в строки та на умовах, що передбачені договором та додатком №1 до нього графіком погашення кредиту.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав надавши відповідачу кредит у сумі 43655 гривень 55 копійок.

Відповідач порушив умови кредитного договору і станом на 20.08.2015 має прострочену заборгованість на загальну суму 31195 гривень 50 копійок, з яких: 19057 гривень 43 копійки за кредитом; за відсотками 1 гривню 08 копійок; по комісії 5238 гривень 66 копійок та штраф 6898 гривень 33 копійки.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив.

Заслухавши прояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав: 18.09.2015 року публічне акціонерне товариство «Альфа Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

21 грудня 2015 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області прийнято заочне рішення по справі.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 квітня 2021 року скасовано заочне рішення від 21.12.2015 року та призначено судове засідання.

16.11.2021 року замінено позивача ПАТ «Альфа Банк» на його правонаступника «Вердикт Капітал» по цивільній справі за позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 17 липня 2023 року замінено позивача «Вердикт Капітал» по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості на правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр».

28.07.2009 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк» та

ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 490158891.

Відповідно до розрахунку наданого позивачем, станом на 20.08.2015 року заборгованість становить на загальну суму 31195 гривень 50 копійок, з яких: 19057 гривень 43 копійки за кредитом; за відсотками 1 гривню 08 копійок; по комісії 5238 гривень 66 копійок та штраф 6898 гривень 33 копійки.

Судом встановлено, що виконання умов кредитного договору ОСОБА_2 за період з 28 липня 2009 року по 28 січня 2015 року сплатив на користь банку грошових коштів в загальній сумі 82 240, 58 гривень, із яких банк зарахував:

24598,12 гривень в рахунок погашення тіла кредиту; 17,20 гривень в рахунок процентів по кредиту; 57625,25 гривень в рахунок «управління кредитом».

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до положень абзацу 2 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції, чинній на час укладення оспорюваного Кредитного договору, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно з частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; споживач зобов`язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки.

Відповідно до частин першої, другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Пунктами З, 10, 11, 13, 15 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що несправедливими є, зокрема умови договору про: встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору; обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов`язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов`язань додержанням зайвих формальностей.

За змістом наведених статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року

№ 15- рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 29 постанови Великої Палати Верховного Суду від

13 липня 2022 року по справі 363/1834/17 - банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону N 2121-ІІІ), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт З частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що сума грошових коштів у розмірі 57625,25 гривень, які були сплачені ОСОБА_2 , була безпідставно зарахована банком в рахунок «управління кредитом», тобто, на недійсних підставах.

За таких обставин, позов товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в розмірі 31195,50 грн. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76, 81, 82, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, Законом України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 253, 256, 257, 266, 267, 526, 638 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі в 30 денний строк з дня виготовлення повного судового рішення апеляційної скарги .

Повний текст рішення складено 22.08.2023 року.

Суддя: