КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

28.04.23 справа № 133/1358/23

провадження № 2-з/133/3/23

Суддя Козятинського міськрайонного суду Вінницької області Пєтухова Н.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного сумісного майна подружжя, -

в с т а н о в и л а:

До Козятинського міськрайонного суду Вінницької області 27.04.2023 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя.

28.04.2023 позивач подав заяву про забезпечення позову у справі шляхом накладення арешту на автомобіль «PEUGEOT 3008», чорного кольору, 2009 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серїі НОМЕР_3 . Мотивував заяву тим, що невжиття заходів забезпечення позову в даному випадку може призвести до ускладнення виконання рішення суду по даній справі в разі задоволення його позову, оскільки йому стало відомом, що відповідачка має намір відчужити спірний автомобіль, про що свідчить об`ява, розміщена нею про проджаж автомобіля в соціальних мережах.

Суд, дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, прийшов до такого висновку.

Відповідно до ч. 1ст. 149 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинні міститися: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціна позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиція заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

В силу пунктів 1, 2 ч.1ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Як роз`яснено в пунктах 1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Згідно зазначених норм закону завданням забезпечення позову є застосування судом, в провадженні якого перебуває справа, заходів щодо захисту матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання у майбутньому прийнятого судового рішення за його позовом.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що пункт 1 статті 6 Конвенції забезпечує всім "право на суд", яке охоплює право на виконання остаточного рішення, ухваленого будь-яким судом. ЄСПЛ в контексті права на виконання остаточного рішення зауважує, що метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Крім того, тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. ЄСПЛ також звернув увагу на те, що тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (§§ 60, 61 рішення від 13.01.2011 у справі "Кюблер проти Німеччини" (Kьbler v. Germany), заява № 32715/06). Отже, заходи забезпечення позову, без застосування яких існує ризик такої зміни обставин, внаслідок якої подальше ухвалення остаточного рішення суду на користь позивача вже не призведе до захисту прав або інтересів позивача, по який він звертався до суду, слід розглядати як такі, що охоплені "правом на суд".

27.04.2023 до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, у якому позивач просить стягнути на його користь в порядку поділу майна грошову компенсацію половини вартості спірного автомобіля.

Зазначений автомобіль фактично і є предметом спору, який виник між сторонами.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який між ними повторно був зареєстрований 18 листопада 2008 року.

За змістом позову та заяви про забезпечення позову, під час перебування у шлюбі подружжям було придбано автомобіль «PEUGEOT 3008», чорного кольору, 2009 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серїі НОМЕР_3 , є ОСОБА_2 .

Заявник посилається на те, що існує висока ймовірність вчинення відповідачем дій щодо відчуження (перереєстрування/переоформлення) автомобіля третім особам, оскільки йому стало відомо, що відповідачка розмістила оголошення про продаж автомобіля в соціальних мережах, на підтвердження чого до заяви долучено скрін зазначеного оголошення. Відчуження автомобіля вплине на його права.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

У відповідності до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Як вбачається із матеріалів справи, заявником на підтвердження права власності на спірний автомобіль надано копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , а саме - копію зворотньої сторони вказаного свідоцтва, де зазначені характеризуючі ознаки спірного автомобіля. Однак відомостей про те, хто є власником даного автомобіля із наданої копії встановити не представляється за можливе, оскільки ксерокопії лицевої сторони свідоцтва суду надано не було. Будь-яких доказів, які б підтверджували власність спірного автомобіля за відповідачем, матеріали справи не містять.

За таких обставин, надані стороною позивача документи не доводять належність майна станом на день звернення до суду з позовом саме відповідачу, хоча п. 1, 2 ч.1ст. 150 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті саме відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Однак позивачем не доведено, що спірний автомобіль належить саме відповідачці ОСОБА_2 , а тому накладення арешту на таке майно, у випадку його належності іншій особі, буде порушенням та обмеженням прав цієї особи, що є недопустимим.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-154,260,353 ЦПК України, суддя -

постановила:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль «PEUGEOT 3008», чорного кольору, 2009 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 - залишити без задоволення.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом 15 днів з дня її постановлення.

Особа, яка не була присутня при постановленні ухвали має право на поновлення строку апеляційного оскарження, якщо ухвала подана протягом 15 днів з дня отримання її копії.

Суддя Наталя ПЄТУХОВА

Дата документу 28.04.23