У Х В А Л А

Іменем України

06 червня 2023 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Сенюти В.О.

при секретарі: Омельченко К.О.

за участю

представника боржника

та заінтересованої особи: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни про визначення частки боржника у спільній сумісній власності подружжя та надання дозволу на його реалізацію, стягувач ОСОБА_2 , боржник ОСОБА_3 , заінтересована особа ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із поданням про визначення частки боржника у праві спільної сумісної власності подружжя, та надання дозволу на його реалізацію.

Подання обґрунтовано тим, що 30.11.2022 року приватним виконавцем відкрито виконавчі провадження № 7044616, 70446067, винесена постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця. Оскільки на виконанні приватного виконавця знаходиться декілька виконавчих документів по відношенню до одного боржника, приватним виконавцем винесена постанова про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження № 704446136. Постановами від 30.11.2022 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, накладено арешт коштів боржника, що знаходять на відкритих рахунках. Наведені постанови були направлені на адресу боржника, крім того боржнику направлено виклик приватного виконавця з обов`язком з`явитися за адресою місцезнаходження офісу приватного виконавця. Боржник не з`явився, про поважність причини своєї неявки приватного виконавця не попередив. За боржником на праві власності не зареєстровано жодного нерухомого майна. Відповідно до відповіді Регіонального сервісного центру МВС України в м. Києві за боржником зареєстрований транспортний засіб - д.н.з НОМЕР_1 , Volvo НОМЕР_2 . Вказаний транспортний засіб арештовано та оголошено у розшук, наразі вказаний транспортний засіб не розшукано. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, ОСОБА_3 перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 з 28.07.2000 року. Відповідно до відповіді від Регіонального сервісного центру МВС за дружиною боржника ОСОБА_4 зареєстровано наступне рухоме майно:

-RENAULT KANGOO, номерний знак НОМЕР_3 , 2011 року випуску, сірого кольору, VIN НОМЕР_4 , номер двигуна НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 від 23.06.2020 року;

-RENAULT MEGANE, номерний знак НОМЕР_7 , 2008 року випуску, чорного кольору, VIN НОМЕР_8 , номер двигуна НОМЕР_9 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_10 від 06.11.2019 року;

-PEUGEOT PARTNER, номерний знак НОМЕР_11 , 2000 року випуску, синього кольору, VIN НОМЕР_12 ,свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_13 від 27.06.2017 року.

Боржник рішення суду в добровільному порядку не виконує, від виконання ухиляється, вжиті приватним виконавцем заходи результати не дали, у боржника відсутні кошти чи розшукане майно, на яке можливо звернути стягнення для задоволення вимог стягувача в повному обсязі. На підставі викладеного вище приватний виконавець просить визначити частку боржника ОСОБА_3 у рухомому майні, надати дозвіл приватному виконавцю на реалізацію визначеної частки майна боржника ОСОБА_3 , яка не зареєстрована в установленому законом порядку та зобов`язати Головний сервісний центр МВС та Головне Управління Національної поліції накласти арешт та оголосити в розшук рухоме майно, після виділення частки майна боржника, що належить йому на праві спільної сумісної власності в межах визначеної частки майна боржника.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 06.06.2023 року ОСОБА_4 залучено в якості заінтересованої особи.

Від представника ОСОБА_4 - адвоката Майорова В.О. надійшли письмові пояснення щодо подання, відповідно до яких останній просить у задоволенні подання відмовити, посилаючись на правові позиції Верховного Суду.

В судовому засіданні представник боржника ОСОБА_3 та заінтересованої особи ОСОБА_4 - адвокат Майоров В.О., проти задоволенні подання заперечував у повному обсязі. Вказав, що не погоджується із викладеним у поданні, а також зазначає про те, що приватним виконавцем невірно обрано спосіб захисту, оскільки рухоме майно є неподільною річчю.

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду подання повідомлено належним чином. Письмові матеріали справи містять заяву від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. про розгляд справи без участі виконавця.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляд подання повідомлений належним чином. На адресу Деснянського районного суду м. Києва через систему «Електронний суд» від ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи у його відсутність.

Суд, вивчивши подання приватного виконавця, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

За змістом ст. 443 ЦПК України, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом (ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Порядок та підстави звернення стягнення на частку у майні, що є у спільній частковій власності, передбачені ст. 366 ЦК України. Кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, провадиться згідно зі ст. 370 ЦК України, відповідно до якої співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Згідно зі ст. 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Частиною першою статті 368 ЦК України визначено, що спільна сумісна власність - це спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності.

Питання звернення стягнення на частку у майні, що є у спільній частковій власності, регулюється ст. 371 ЦК України, згідно з якою кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу.

Отже, визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення боргу з боржника, який не має іншого майна, на яке може бути звернено стягнення.

Частиною другою статті 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Крім того, відповідно до статей 60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, норми ст.ст. 60, 70 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 по справі №327/504/17).

Відповідно до ст.60 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є:

1) майно, набуте нею, ним до шлюбу;

2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;

3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто;

4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»;

5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

При цьому, згідно зі ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Велика палата Верховного суду у постанові від 08.02.2022 року у справі №209/3085/20 (провадження № 14-182цс2) вказала, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої статті 364 ЦК України).

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. 30.11.2022 року відкрито виконавче провадження № 70446106 з примусового виконання виконавчого листа № 754/19492/21, виданого Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму позики та 3 % річних в загальному розмірі 30723,32 доларів США.

30.11.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. винесено постанову про об`єднання виконавчих провадження у зведене виконавче провадження, оскільки у приватного виконавця находиться декілька виконавчих документів у відношенні одного боржника. Об`єднано виконавчі провадження № 70446067, 70446106 у зведене виконавче провадження № 70446136.

З письмових матеріалів справи вбачається, що приватним виконавцем накладено арешт майно боржника, оголошено розшук майна боржника.

Судом встановлено, що 22.078.2000 року між боржником ОСОБА_3 та заінтересованою особою ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб.

Відповідно до відповіді Головного сервісного центру МВС від 10.01.2023 року за ОСОБА_4 зареєстровані транспортні засоби: RENAULT KANGOO, номерний знак НОМЕР_3 , 2011 року випуску, сірого кольору, VIN НОМЕР_4 , номер двигуна НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 від 23.06.2020 року; RENAULT MEGANE, номерний знак НОМЕР_7 , 2008 року випуску, чорного кольору, VIN НОМЕР_8 , номер двигуна НОМЕР_9 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_10 від 06.11.2019 року; PEUGEOT PARTNER, номерний знак НОМЕР_11 , 2000 року випуску, синього кольору, VIN НОМЕР_12 ,свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_13 від 27.06.2017 року.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Розгляд подання за правилами ст. 443 ЦПК України не забезпечує учасникам судового провадження дієву, реальну можливість надання суду своїх доказів та аргументів, як того вимагає п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод за наявності спору про право.

Виконавець вправі звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від того, чи відсутній спір про право, чи він наявний. Водночас в останньому випадку виконавець звертається з таким позовом в порядку позовного провадження.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.06.2022 у справі № 2-591/1 дійшла висновку про те, що ст. 443 ЦПК України підлягає застосуванню виключно за відсутності спору про право.

В процесі розгляду справи судом встановлено, що представник заінтересованої особи ОСОБА_4 категорично заперечує щодо наявності підстав для задоволення подання, не погоджується із змістом викладеного та вказує на те, що транспортні засоби не є подільними, а відтак приватним виконавцем невірно обрано спосіб захисту.

Враховуючи викладене, вбачається наявним спір щодо визначення частки майна в спільній власності подружжя.

Зокрема, суд роз`яснює, що приватний виконавець має звертатись до суду з позовною заявою в порядку позовного провадження, а не в порядку розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України».

На підставі викладеного, керуючись ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 356, 357, 366, 368, 370, 371, 443 ЦПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни про визначення частки боржника у спільній сумісній власності подружжя та надання дозволу на його реалізацію, стягувач ОСОБА_2 , боржник ОСОБА_3 , заінтересована особа ОСОБА_4 - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено: 08.06.2023 року.

Суддя: В.О.Сенюта