Справа №302/1549/23
Провадження №2/302/268/23
Номер рядка звіту 59
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2023 смт. Міжгір`я Закарпатської області

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого, судді Пухальського С. В.,

за участю секретаря судового засідання Куруц В. І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Керита Мар?яна Василівна до Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування вимог якої його представник зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла мати позивача ОСОБА_2 , яка на випадок своєї смерті залишила заповіт за яким все належне їй майно заповіла позивачу.

Позивач прийняв спадщину до майна померлої за заповітом. Чоловік померлої ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батько померлої, ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а її мати ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Будь-які інші спадкоємці, що мають право на обов`язкову частку до майна померлої відсутні.

На день смерті померлої відкрилося спадкове майно, яке складається із наступного нерухомого майна:

- земельна ділянка площею 1,0 га, для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в урочищі «Хаємка», що розташована на території Пилипецької (колишньої Келечинської) сільської ради Хустського (колишнього Міжгірського) району Закарпатської області;

- земельна ділянка площею 0,0800 га, для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в урочищі «Пікуй», що розташована на території Пилипецької (колишньої Келечинської) сільської ради Хустського (колишнього Міжгірського) району Закарпатської області;

- земельна ділянка площею 0,1182 га, для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в урочищі «Пікуй», що розташована на території ОСОБА_6 (колишньої Келечинської) сільської ради Хустського (колишнього Міжгірського) району Закарпатської області.

Останні дві земельні ділянки померла успадкувала після смерті свого чоловіка, батька позивача ОСОБА_7 , шляхом постійного проживання із ним на день його смерті.

Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом до майна померлої матері, однак у видачі такого йому було відмовлено з підстав відсутності оригіналів правовстановлюючих документів.

Посилаючись на вказані обставини та норми діючого законодавства у позовній заяві висловлено прохання про визнання за позивачем в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно після смерті його матері.

Ухвалою суду від 10.08.2023 по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження (а.с. 48-49).

Представник позивача адвокат Керита М. В. подала заяву з проханням розглядати справу без її участі та участі її довірителя. Висловила позицію про підтримання заявлених у позовній заяві вимог.

Від Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області надійшла заява з проханням розглядати справу без участі представника сільради. Висловлено позицію за якою сільська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла мати позивача ОСОБА_2 , про що виконкомом Келечинської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області 25 травня 2015 року було зроблено відповідний актовий запис №07(а.с. 10, 11).

Померла була зареєстрована та постійно проживала в АДРЕСА_1 (а.с. 15).

На випадок своєї ОСОБА_2 залишила заповіт, посвідчений 20.07.2006 за реєстровим №15 секретарем Келечинської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, яким все майно, яке на день смерті буде належати їй і на яке по закону вона буде мати право, заповіла своєму синові, позивачу ОСОБА_1 (а.с. 14).

На день смерті померлої відкрилося спадкове майно, яке складається із наступного нерухомого майна:

- земельна ділянка площею 1,0 га, для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в урочищі «Хаємка», що розташована на території Пилипецької (колишньоїКелечинської) сільської ради Хустського (колишнього Міжгірського) району Закарпатської області, кадастровий номер :05:001:0046, згідно Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ЗК №003942, від 27 червня 2003 року, зареєстрованого в Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за №35(а.с. 30);

- земельна ділянка площею 0,0800 га, для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в урочищі «Пікуй», що розташована на території Пилипецької (колишньої Келечинської) сільської ради Хустського (колишнього Міжгірського) району Закарпатської області, кадастровий номер :05:001:0047, згідно Державного акту на право приватної власності на землю ІV-ЗК №010910, від 19 вересня 1998 року(а.с. 31, 32-33);

- земельна ділянка площею 0,1182 га, для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в урочищі «Пікуй», що розташована на території Пилипецької (колишньої Келечинської) сільської ради Хустського (колишнього Міжгірського) району Закарпатської області, кадастровий номер :01:005:0032,згідно Державного акту на право приватної власності на землю ІV-ЗК №010910, від 19 вересня 1998 року, зареєстрованого в Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за №57(а.с. 31, 32-33).

Останні дві земельні ділянки померла успадкувала після смерті свого чоловіка, батька позивача ОСОБА_7 , шляхом постійного проживання із ним на день його смерті, що підтверджується довідкою Келечинської сільської ради від 18 травня 2017 року №226(а.с. 16).

Постановою приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Корбутяк І.В. від 22.07.2023, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом до майна померлої матері ОСОБА_2 через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів. За змістом вказаної постанови, інші спадкоємці, що мають право на спадкування до майна померлої, відсутні (а.с. 18).

Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Частиною першою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності виявляється у праві: володіння, користування, розпорядження. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (статті 317 ЦК України).

Частиною першою та другою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як встановлено статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Стаття 41 Конституції України гарантує кожному захист прав власника на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Цивільні права можуть виникати з рішення суду, як зазначено у частині 5 статті 11 ЦК України, лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства.

Цивільний кодекс України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, передбачених статтями 335, 376 та 392 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина 2 статті 328 ЦК України).

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Матеріалами справи підтверджено, що мати позивача за життя набула право власності на спірне майно, а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно не позбавляє позивача як спадкоємця права на спадщину.

Отже, враховуючи встановлені судом обставини, а також те, що прийняттям спадщини позивачем права інших осіб не порушуються, суд вважає необхідним задовольнити вимоги заявлені в позовній заяві.

Керуючись статтями 2, 3, 10-13, 19, 76-81, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за заповітом до майна померлої матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на наступне нерухоме майно:

- земельну ділянку площею 1,0 га, для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в урочищі «Хаємка», що розташована на території Пилипецької (колишньої Келечинської) сільської ради Хустського (колишнього Міжгірського) району Закарпатської області, кадастровий номер :05:001:0046, згідно Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ЗК №003942, від 27 червня 2003 року, зареєстрованого в Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за №35;

- земельну ділянку площею 0,0800 га, для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в урочищі «Пікуй», що розташована на території Пилипецької (колишньої Келечинської) сільської ради Хустського (колишнього Міжгірського) району Закарпатської області, кадастровий номер :05:001:0047,згідно Державного акту на право приватної власності на землю ІV-ЗК №010910, від 19 вересня 1998 року, зареєстрованого в Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за №57;

- земельну ділянку площею 0,1182 га, для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в урочищі «Пікуй», що розташована на території Пилипецької (колишньої Келечинської) сільської ради Хустського (колишнього Міжгірського) району Закарпатської області, кадастровий номер :01:005:0032,згідно Державного акту на право приватної власності на землю ІV-ЗК №010910, від 19 вересня 1998 року, зареєстрованого в Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за №57.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Закарпатського апеляційного суду безпосередньо або через Міжгірський районний суд Закарпатської області з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складено 22 серпня 2023 року.

Суддя Пухальський С. В.