Справа № 712/5413/23
Провадження № 2-о/712/147/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2023 року м. Черкаси

Суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Романенко В.А., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Ульянов Сергій Миколайович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити факт державної реєстрації укладення шлюбу між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 15 вересня 2018 року у Відділі записів актів цивільного стану міста Новий Уренгой служби записів актів цивільного стану Ямало-Ненецького автономного округу, Російської Федерації, актовий запис № 617.

При поновленні актового запису про укладення шлюбу зазначити наступні відомості: особи які уклали шлюб - ОСОБА_2 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: місто Черкаси, Черкаська область, Україна, ОСОБА_3 , громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: місто Умань, Черкаська область, Україна, шлюб укладений 15 вересня 2018 року, актовий запис № 617, прізвище після укладення шлюбу: чоловік - ОСОБА_4 , дружина - ОСОБА_4 .

З матеріалів даної заяви вбачається, що встановлення факту, про який просить ОСОБА_1 , має для неї юридичне значення, оскільки без встановлення даного факту відділ державної реєстрації актів цивільного стану не може видати свідоцтво про укладення шлюбу, отримати підтвердження про державну реєстрацію факту укладення шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від Російської Федерації в умовах війни не має можливості, а тому необхідне встановлення факту державної реєстрації укладення шлюбу.

Ознайомившись зі змістом заяви та доданими до неї матеріалами, приходжу до висновку про те, що у відкритті провадження за вказаною заявою в порядку цивільного судочинства слід відмовити, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 2 вказаної статті визначено категорії справ, які суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 2 статті 315 ЦПК України, передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

При вирішенні питання про підвідомчість справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, необхідно враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено не судовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Відповідно до п/п 7 п. 1 Розділу ІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 №52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 24.12.2010 № 3307/5), документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом п. 6 Розділу ІV Правил, громадяни України та особи без громадянства, які проживають в Україні, витребовують документи на підтвердження фактів реєстрації актів цивільного стану, здійснених компетентними органами іноземної держави, через Міністерство закордонних справ України, якщо інший порядок не встановлено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно п.п. 1.3., 2.1., 2.2., 4.3. Інструкції про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і за кордоном, затвердженої Наказом Міністерства закордонних справ України від 04.06.2002 №113, легалізація в установленому порядку документа надає йому право на існування в міжнародному обігу. До компетенції Департаменту консульської служби МЗС України, а також Представництв МЗС на території України входять здійснення консульської легалізації офіційних документів, які виходять від офіційних органів України та іноземних держав, справляння консульських зборів за вчинення консульської легалізації, взаємодія з органами державної влади та місцевого самоврядування України та дипломатичними представництвами іноземних держав в Україні з питань консульської легалізації, а також надання інформації щодо питань консульської легалізації. Консульська легалізація здійснюється уповноваженим працівником Департаменту консульської служби МЗС України, Представництв МЗС на території України або консульською посадовою особою закордонної дипломатичної установи України. Департамент консульської служби МЗС України також приймає на легалізацію: офіційні документи, крім документів комерційного характеру, складені і засвідчені на території іноземних держав органами державної влади, які уповноважені підтверджувати їх дійсність, і призначені для використання в Україні за умови їх засвідчення в МЗС країни походження документа та її дипломатичного представництва в Україні в установленому порядку.

Слід зазначити, що дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах зупинено у відносинах з російською федерацією на підставі Закону N2783-IX від 01.12.2022, відтак офіційні документи цих країн мають бути легалізовані.

Поряд із цим, Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05.10.1961 року визначено:

Стаття 1 Ця Конвенція поширюється на офіційні документи, які були складені на території однієї з Договірних держав і мають бути представлені на території іншої Договірної держави. Для цілей цієї Конвенції офіційними документами вважаються: a) документи, які виходять від органу або посадової особи, що діють у сфері судової юрисдикції держави, включаючи документи, які виходять від органів прокуратури, секретаря суду або судового виконавця; b) адміністративні документи; c) нотаріальні акти; d) офіційні свідоцтва, виконані на документах, підписаних особами у їх приватній якості, такі як офіційні свідоцтва про реєстрацію документа або факту, який існував на певну дату, та офіційні і нотаріальні засвідчення підписів.

Стаття 2 Кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Для цілей цієї Конвенції під легалізацією розуміється тільки формальна процедура, що застосовується дипломатичними або консульськими агентами країни, на території якої документ має бути представлений, для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплено документ.

Стаття 3 Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення передбаченого статтею 4 апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Стаття 4 Передбачений в частині першій статті 3 апостиль проставляється на самому документі або на окремому аркуші, що скріпляється з документом; він повинен відповідати зразку, що додається до цієї Конвенції. Однак апостиль може бути складений офіційною мовою органу, що його видає. Типові пункти в апостилі можуть бути викладені також другою мовою. Заголовок "Apostille" (Convention de la Haye du 5 octobre 1961)" повинен бути викладений французькою мовою.

Стаття 5 Апостиль проставляється на вимогу особи, яка підписала документ, або будь-якого пред`явника документа. Заповнений належним чином апостиль засвідчує справжність підпису, якість, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичність відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ. Підпис, відбиток печатки або штампа на апостилі не потребують ніякого засвідчення.

Таким чином, законодавство передбачає позасудову процедуру підтвердження в Україні факту реєстрації шлюбу, який був зареєстрований на території іншої держави, і в такому випадку перебирання судом функцій інших органів суперечило б вимогам закону та створило б умови для уникнення встановленої законодавством процедури визнання дійсними в Україні актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав.

За таких умов, заява про встановлення факту реєстрації шлюбу про який прохає заявниця, не може розглядатись у порядку цивільного судочинства, оскільки підтвердження такого факту здійснюється у чітко встановленому позасудовому порядку.

Перевірюючи обґрунтування вимог заяви, суд приймає до уваги те, що відносини, пов`язані з внесенням до актових записів цивільного стану змін, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», що визначено в ч.1 ст. 1 цього Закону.

На підставі ч. 5 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Міністерством юстиції України затверджуються Правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання.

Зміни до актових записів цивільного стану згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» вносять відділи державної реєстрації актів цивільного стану, а ч. 4 ст. 22 цього Закону уточнює, що зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що заявник не звертався до відповідного відділу державної реєстрації актів цивільного стану з питанням про внесення змін до актового запису про шлюб та не отримав обґрунтований висновок органу державної реєстрації актів цивільного стану про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 07.07.1995 р. « Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення неправильності записів при реєстрації в державних органах актів народження, смерті, одруження, розірвання шлюбу, встановлення батьківства, зміни прізвища, імені та по батькові громадянина в тому разі, коли органами реєстрації актів громадянського стану відмовлено заявникові у внесенні змін до записів у актах громадянського стану або коли з цього приводу є спір між заінтересованими особами (між заявником і особами, інтереси яких може зачепити зміна запису, оскільки у них, у зв`язку з цим, виникнуть певні обов`язки).

У пункті 3 вказаної постанови також зазначено, що суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках невиправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків).

Отже, внесення змін до актового запису про шлюб повинне проводитись спочатку у позасудовому порядку шляхом звернення до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану, а в разі відмови цього органу внести виправлення особа має право звернутися до суду за захистом порушених прав.

Відмова органу державної реєстрації актів цивільного стану повинна підтверджуватися письмовим висновком.

Внесення судом змін до актового запису про шлюб без попереднього звернення особи з вказаним питанням до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану суперечило б вимогам Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Слід зазначити, що суд не вправі перебирати на себе функції іншого державного органу.

Частиною 2 статті 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти ніж ті, що передбачені частиною 1 ст. 315 ЦПК України, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Законодавець, визначивши за органами державної реєстрації актів цивільного стану право на внесення змін до актових записів цивільного стану, фактично визначив за вказаними органами право на встановлення факту неправильності запису в актах цивільного стану.

Заявником не доведено звернення до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про внесення змін до актового запису про шлюб в частині його громадянства, та, відповідно, відмови відділу у внесенні таких змін.

Предметом встановлення факту є: існування факту реєстрації; якщо відповідний запис в органах РАЦСу не зберігся (відсутність архіву або відповідної книги реєстрації, а також за наявності книги, проте за відсутності запису в ній); якщо у поновленні такого запису органи РАЦСу відмовили у встановленому законом порядку; запис може бути поновлено лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації події.

Суд не встановлю факти реєстрації шлюбу, а лише встановлюється факт їх реєстрації в актових книгах, якщо в органах реєстрації актів цивільного стану не збереглися відповідні записи і ті відмовилися їх поновити, або вони можуть бути відновлені тільки на підставі рішення суду про встановлення їх реєстрації.

Відмова відповідного органу у поновленні запису підтверджується його письмовим висновком, наявність якого є необхідною умовою прийняття судом заяви про встановлення вказаного факту.

Ураховуючи все вище викладене, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі, оскільки заявлені вимоги не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства в окремому провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 186, 259-261, 293, 315, 353-355 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Суддя Соснівського

районного суду м Черкаси В.А. Романенко