Справа № 202/4599/22
Провадження № 2/202/297/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Кухтіна Г.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, в м. Дніпрі, цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом у якому просив стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №DNL0AE00006408 від 11 грудня 2006 року, за період з 1 березня 2010 року по 15 червня 2022 року у розмірі 12 394, 18 грн., яка складається з індексу інфляції за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 9 911, 12 грн. та три проценти річних від простроченої суми 2 483, 06 грн. В обґрунтування позовних вимог вказано, що між сторонами було укладено кредитний договір №DNL0AE00006408 від 11 грудня 2006 року, в порушення умов кредитного договору відповідач свій обов`язок щодо повернення кредитних коштів не виконав, у зв`язку із чим було порушено права позивача, як кредитора.

Відповідач відзиву, заперечень, пояснень по суті справи не надав.

Суд, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 грудня 2006 року між сторонами було укладено кредитний договір №DNL0AE00006408 (далі - кредитний договір).

У відповідності до умов кредитного договору банк зобов`язався надати відповідачу кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу, на строк з 11 грудня 2006 року по 12 грудня 2011 року включно, у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 104 535, 00 грн. на купівлю автомобіля, а також у розмірі 20 616,63 грн. на сплату страхових платежів, зі сплою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,34 % на місяць на суму залишків за кредитом і винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,14 % від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту.

На підтвердження видання кредитних коштів у розмірі 104 535,00 грн. банком надано копію ордеру розпорядження № DNL0AE00006408.

В підтвердження наявності заборгованості банком надано розрахунок заборгованості, станом на 15 червня 2022 року, згідно якого загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 46 228, 53 грн., загальний залишок заборгованості за процентами 208 658, 32 грн., заборгованість з комісії 5 707, 65 грн., загальна сума нарахованої пені 678 180, 17 грн., всього заборгованість за кредитом 938 774,67 грн. Суд звертає увагу, що у розрахунку відсутня інформація про здійснення відповідачем платежів в погашення кредиту. Крім того, у відповідності до вказаного розрахунку банк здійснює розрахунок заборгованості з урахуванням процентної ставки (простроченої) у розмірі 37.28 станом на 4 вересня 2018 року.

Так, за змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Між тим, банк звернувшись до суду із відповідним позовом, за яким просив стягнути з відповідача три проценти річних та інфляцію, мав надати суду наступні докази: по-перше, докази видачі відповідачу кредиту у розмірі передбаченому кредитним договором; по-друге, докази порушення відповідачем умов кредитного договору в частині повернення кредитних коштів. Суд дослідивши матеріали цивільної справи прийшов до висновку, що позивач надав лише копію кредитного договору, яка свідчить, що між сторонами, дійсно, укладався правочин, проте заявленої до стягнення суми відповідний документ не підтверджує. Таким чином, позивач не довів, що його право було порушено.

Вказаного вище висновку суд дійшов з огляду на те, що ордер розпорядження №DNL0AE00006408 не є доказом отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 104 535,00 грн. (відповідний документ не містить підпису відповідача, як позичальника та отримувача коштів).

Надані стороною позивача розрахунки заборгованості не є доказом наявності такої заборгованості, а є лише розрахунком сум, які суд має перевірити з урахуванням доказів видачі кредиту, руху коштів по кредитному рахунку, тощо.

Враховуючи вищевикладені обставини суд приходить до висновку, що заявлені вимоги не підтверджені доказами, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Додатково суд звертає увагу, що розрахунок заборгованості, станом на 15 червня 2022 року, містить інформацію про нарахування відповідачу процентної ставки (простроченої) у розмірі 37.28, станом на 4 вересня 2018 року, тоді як дія кредитного договору закінчилась ще 12 грудня 2011 року, що свідчить про нарахування відповідачу відповідних сум після спливу визначеного договором строку кредитування.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ

Відмовити повністю у задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 31 березня 2023 року.

Суддя Г.О. Кухтін