Постанова

Іменем України

18 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 522/11023/19

провадження № 61-9567св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О.,

Дундар І. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Білдінг Групп»,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Білдінг Групп» на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 24 листопада 2021 року у складі судді Чернявської Л. М. та постанову Одеського апеляційного суду від 18 серпня 2022 року у складі колегії суддів: Дришлюка А. І., Драгомерецького М. М., Громіка Р. Д.,

ВСТАНОВИВ:

Зміст вимог позовної заяви

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Білдінг Групп» (далі - ТОВ «Білдінг») про стягнення коштів.

Позов мотивований тим, що 10 грудня 2005 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Одесжитлобуд» (далі - ТОВ «Будівельна компанія Одесжитлобуд») і ОСОБА_1 укладено договір № 61/Щ-11-21 про інвестування в пайову участь у будівництві житлового будинку. Відповідно до умов цього договору ТОВ «Будівельна компанія Одесжитлобуд» зобов`язалось передати ОСОБА_1 у власність квартиру АДРЕСА_1 , виконати будівельно-монтажні роботи з будівництва указаного будинку в четвертому кварталі 2008 року і передати ОСОБА_1 у власність зазначену квартиру протягом 60-ти календарних днів після прийняття будинку до експлуатації. Відповідно до додатку № 1 до договору № 61/Щ-11-21 від 10 грудня 2005 року загальна сума інвестицій була визначена у гривні на суму, еквівалентну 83 550,00 доларів США за комерційним курсом продажу долара США АБ «Південний», яка була 100 % вартістю указаної в договорі № 61/Щ-11-21 квартири. Позивач оплатила 160 245,00 грн, що за комерційним курсом продажу долара США АБ «Південний» на день оплати було еквівалнентно 31 586,42 доларів США. Після здійснення указаних оплат позивач зупинила інвестування в пайову участь будівництва житлового будинку за зазначеною адресою, оскільки будівництво не здійснювалось та було очевидно, що воно не буде закінчено у встановлений договором строк. 22 січня 2015 року вона отримала від ТОВ «Білдінг Групп» лист про те, що станом на 2015 рік між ТОВ «Будівельна компанія Одесжитлобуд» і ТОВ «Білдінг Групп» укладено угоду про відступлення права вимоги грошових коштів за договорами про інвестування дольової участі у будівництві житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . 24 грудня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань була внесена заява ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 190 КК України, посадовими особами ТОВ «Будівельна компанія Одесжитлобуд» і ТОВ «Білдінг Групп». Ознайомившись з документами, отриманими слідчими від ТОВ «Білдінг Групп», позивач дізналась, що договір № 61/Щ-11-21 від 10 грудня 2005 року розірваний в односторонньому порядку, а 14 серпня 2015 року ТОВ «Білдінг Групп» на підставі договору № 324/Щ-11-2 передало майнові права на квартиру АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 . На переконання позивача, ТОВ «Білдінг Групп» не виконало умов договору № 61/Щ-11-21 про інвестування у пайову участь у будівництво житлового будинку від 10 грудня 2005 року.

ОСОБА_1 просила стягнути з ТОВ «Білдінг Групп» грошові кошти в розмірі 1 706 418,53 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 24 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Білдінг Групп» на користь ОСОБА_1 829 143,53 грн, сплачені позивачем за договором № 61/Щ-11-21 про інвестування у пайове будівництво житлового будинку від 10 грудня 2005 року. Стягнуто з ТОВ «Білдінг Групп» на користь ОСОБА_1 331 660,90 грн штрафу, передбаченого пунктом 5.4 договору

№ 61/Щ-11-21 про інвестування у пайове будівництво житлового будинку

від 10 грудня 2005 року. Стягнуто з ТОВ «Білдінг Групп» на користь держави судовий збір у розмірі 11 608,04 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що:

підписання між ОСОБА_1 і ТОВ «Білдінг Групп» додаткової угоди від 29 квітня 2010 року до договору № 61/Щ-11-21 про інвестування в пайову участь у будівництво житлового будинку від 10 грудня 2005 року свідчить про наявність у позивача волі (згоди) на заміну боржника у зобов`язанні, яке виникло з договору № 61/Щ-11-21, що відповідає приписам статті 520 ЦК України. Внаслідок такої заміни стороною (боржником) у зобов`язанні, яке виникло на підставі договору № 61/Щ-11-21 про інвестування в пайову участь у будівництво житлового будинку від 10 грудня 2005 року, стало саме ТОВ «Білдінг Групп». Указані обставини встановлені рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 27 жовтня 2020 року у справі № 522/1519/19, що набрало законної сили, та згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України не доказуються при розгляді цієї справи, у якій беруть участь особи щодо яких встановлено ці обставини;

як зазначено в позовній заяві, будівництво житлового будинку на АДРЕСА_2 було відновлено лише наприкінці 2017 року. 24 грудня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань була внесена заява ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 190 КК України, посадовими особами ТОВ «Будівельна компанія Одесжитлобуд» та ТОВ «Білдінг Групп» (номер кримінального провадження 0008296). За цим кримінальним провадженням позивач була визнана потерпілою. Ознайомившись з документами, отриманими слідством від ТОВ «Білдінг Групп» в порядку тимчасового доступу, ОСОБА_1 дізналася, що договір № 61/Щ-11-21 від 10 грудня 2005 року розірваний в односторонньому порядку, а 14 серпня 2015 року ТОВ «Білдінг Групп» на підставі договору № 324/Щ-11-21, копія якого наявні в матеріалах справи, продало майнові права на квартиру АДРЕСА_3 , іншій особі

ОСОБА_2 ;

згідно з пунктами 3.4., 5.1. договору № 61/Щ-11-21 від 10 грудня 2005 року ТОВ «Білдінг Групп» має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку невнесення ОСОБА_1 повної суми вартості квартири у встановлені договором строки. У цьому випадку ТОВ «Білдінг Групп» має право реалізувати передбачену договором квартиру на свій розсуд. При цьому гроші, внесені інвестором, мають бути повернуті інвестору після реалізації квартири;

суд врахував позицію позивача про те, що відповідно до пункту 3.4 договору № 61/Щ-11-21 від 10 грудня 2005 року сам факт продажу ТОВ «Білдінг Групп» майнових прав на квартиру є підтвердженням розірвання цим товариством указаного договору та виникнення у відповідача зобов`язання з повернення позивачу сплачених нею коштів після продажу майнових прав на квартиру;

суд також звернув увагу на те, що позивач як первинний інвестор, права якого підлягають захисту згідно з положеннями Закону України «Про інвестиційну діяльність», не оспорює факт розірвання з нею договору

№ 61/Щ-11-21 від 10 грудня 2005 року з боку ТОВ «Білдінг Групп» та виходячи з предмету спору застосовує наслідки такого розірвання. Суд враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 522/7233/16-ц;

відповідно до пункту 5.4. договору № 61/Щ-11-21 від 10 грудня 2005 року у випадку дострокового розірвання договору ТОВ «Білдінг Групп» має виплатити інвестору ОСОБА_1 штраф у розмірі 40 % від суми цього договору. При цьому згідно з указаним пунктом договору немає значення, яка з його сторін стала ініціатором дострокового розірвання договору та з яких підстав він був розірваний. Тобто виплата штрафу ОСОБА_1 після розірвання договору є безумовною;

суд дійшов висновку, що сума договору з урахуванням сплати ОСОБА_1 за інвестування будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , становила 31 586,42 доларів США, що станом на 02 липня 2019 року (дата складання позовної заяви) еквівалентно

829 143,53 грн;

суд критично ставиться до твердження позивача, що сума договору становить 83 550,00 доларів США, оскільки ОСОБА_1 сплатила тільки частину від зазначеної суми, що також свідчить про неповне виконання своїх договірних зобов`язань, які виникли на підставі договору № 61/Щ-11-21 від 10 грудня 2005 року;

у зв`язку з цим суд вважає вимоги ОСОБА_1 про повернення їй сплачених нею за квартиру грошових коштів та виплату штрафу в розмірі 40 % від суми договору правомірними і такими, що підлягають задоволенню, з урахуванням проведення розрахунку 40 % від суми, сплаченої за договором.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Одеського апеляційного суду від 18 серпня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 задоволено частково. Апеляційну скаргу представника ТОВ «Білдінг Групп» - Колеснікова І. Л. задоволено частково. Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 24 листопада 2021 року змінено та доповнено. Викладено резолютивну частину в такій редакції: «Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Білдінг Групп» про стягнення коштів за договором № 61/Щ-11-21 про інвестування у пайове будівництво житлового будинку від 10.12.2005 року задовольнити повністю. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Білдінг Групп» (,

вул. Академіка Корольова, 80, кв. 71, м. Одеса, 65014) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ) 829 143 (вісімсот двадцять дев`ять тисяч сто сорок три) гривні

53 копійки, сплачені позивачкою за договором № 61/Щ-11-21 про інвестування у пайове будівництво житлового будинку від 10.12.2005 року. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Білдінг Групп» (, вул. Академіка Корольова, 80, кв. 71, м. Одеса, 65014) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ) 877 275 (вісімсот сімдесят сім тисяч двісті сімдесят п`ять) гривень штрафу, передбаченого пунктом 5.4. договору № 61/Щ-11-21 про інвестування у пайове будівництво житлового будинку від 10.12.2005 року».

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що:

як правильно встановив суд першої інстанції, ОСОБА_1 сплатила за квартиру 160 245,00 грн, що за комерційним курсом продажу долара США АБ «Південний» на день оплати становило 31 586,42 доларів США. Вказані обставини підтверджуються платіжними дорученнями та не оспорювалось в процесі розгляду справи (а. с. 28-30);

за обставинами цієї справи сума договору № 61/Щ-11-21 від 10 грудня

2005 року становить 83 550,00 доларів США, що станом на день звернення до суду з позовом - 02 липня 2019 року було еквівалентно 2 193 187,50 грн. Відповідно до пункту 5.4 договору сума штрафу пропорційно залежна від суми договору. Отже, 40 % штрафу становить 877 275,00 грн;

щодо додаткової угоди від 29 квітня 2010 року, укладеної між ОСОБА_1 та ТОВ «Білдінг Групп», то колегія суддів вказала, що кредитор ОСОБА_1 погодилась з фактом заміни боржника у зобов`язанні за договором

№ 61/Щ-11-21 від 10 грудня 2005 року, її було повідомлено про відступлення зобов`язань за договором від ТОВ «Будівельна компанія Одесжитлобуд» до ТОВ «Білдінг Групп», що підтверджується матеріалами справи та відносно чого не заперечувала позивач. Докази того, що позивач оспорювала цю угоду чи заперечувала щодо зміни боржника у зобов`язанні, матеріали справи не містять та сторонами до суду не подавались. Як встановив суд першої інстанції, в жовтні 2009 року ОСОБА_1 отримала від ТОВ «Білдінг Групп» повідомлення про укладення 10 вересня 2009 року між ним та ТОВ «БК Одесжитлобуд» договору про переведення боргу та про те, що останнє приймає на себе зобов`язання виконати перед кредиторами, до числа яких входила і ОСОБА_1 , усіх умов основного договору. Указане повідомлення містило нові банківські реквізити, за якими кредитори мали сплачувати грошові кошти. Вказане не заперечувалось відповідачем. У контексті обставин цієї справи існування/підписання/непідписання угоди від 29 квітня 2010 року не впливає на юридичну кваліфікацію правовідносин та вирішення справи по суті, а тому апеляційний суд не приймає до уваги вказані доводи апеляційної скарги;

доводи ТОВ «Білдінг Групп» про те, що суд першої інстанції дав неправильну оцінку укладеному 10 вересня 2009 року договору між ТОВ «Будівельна компанія Одесжитлобуд» і ТОВ «Білдінг Групп», і про те, що жодні права вимоги кредитора не передавались за цим договором, спростовуються матеріалами справи, зокрема листом вих. № 1-26/15 від 20 січня 2015 року, який ТОВ «Білдінг Групп» направило ОСОБА_4 і в якому повідомило, що станом на 2005 рік між ТОВ «БК Одесжитлобуд» та ТОВ «Білдінг Групп» укладено угоду про відступлення права вимоги грошових коштів за договорами про інвестування дольової участі у будівництві житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , згідно зі статтями 509-525 ЦК України. Крім того, ОСОБА_1 було надіслано повідомлення про переведення боргу разом з новими реквізитами для сплати грошових внесків. Тобто за договором № 61/Щ-11-21 від 10 грудня 2005 року в передбаченому законом порядку відбулась заміна боржника з настанням відповідних юридичних наслідків вчинення таких дій;

доводи апеляційної скарги ТОВ «Білдінг Групп» щодо сплати штрафу не впливають на правову кваліфікацію спору, оскільки сторони при укладенні договору досягли всіх істотних умов договору, в тому числі визначили можливі наслідки неналежного виконання умов договору. Відповідно до положень статті 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства; сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Аргументи учасників

У жовтні 2022 року до Верховного Суду від ТОВ «Білдінг Групп» надійшла касаційна скарга, у якій його представник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та постанову судів попередніх інстанцій, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга ТОВ «Білдінг Групп» мотивована тим, що товариство не є належним відповідачем у справі, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову. Представник ТОВ «Білдінг Групп» стверджує, що позивач ввела суд в оману, вказавши, що вона підписала додаткову угоду від 29 квітня 2010 року до договору № 61/Щ-11-21 про інвестування в пайову участь у будівництво житлового будинку від 10 грудня 2005 року, оскільки долучена до позову копія цієї додаткової угоди з підписом ОСОБА_1 наявна лише у неї, а в ТОВ «Білдінг Групп» немає та ніколи не було підписаної позивачем додаткової угоди від 29 квітня 2010 року до договору від 10 грудня 2005 року № 61. Суди попередніх інстанцій не оцінили всі наявні у справі докази окремо та в сукупності, внаслідок чого дійшли помилкового висновку про стягнення з відповідача коштів за договором та штрафу. Зазначає, що угоду з позивачем було розірвано у зв`язку з невиконанням нею умов договору № 61/Щ-11-21 за ініціативою ТОВ «БК Одесжитлобуд», про що повідомлено ОСОБА_1 відповідним листом, майнові права на відповідну квартиру передані ТОВ «Білдінг Групп» як замовнику будівництва, а останній вже здійснив їх відчуження. Безпосередньо відносин між ОСОБА_1 та ТОВ «Білдінг Групп» щодо майнових прав на квартиру у будинку за будівельною адресою: АДРЕСА_2 , не було та немає, оскільки відсутній будь-який юридичний факт, який би зумовив виникнення таких правовідносин. Більше того, у провадженні Приморського районного суду міста Одеси перебувала справа № 520/9554/18 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Білдінг Групп» про стягнення коштів у розмірі 1 728 474,10 грн, під час розгляду якої позивач сама зазначала, що додаткову угоду від 29 квітня 2010 року вона не підписувала, оскільки не була готова продовжувати інвестування у будинок. Вважає, що недопустимим є встановлення неустойки (штрафу чи пені) за правомірну відмову від виконання або одосторонню відмову від договору, оскільки сама ОСОБА_1 зупинила інвестування у пайову участь будівництва будинку через те, що будівництво не здійснювалося та було очевидно, що воно не буде закінчене у встановлений договором строк. При визначенні розміру штрафу суди не врахували положень частини третьої статті 551 ЦК України щодо можливості зменшення розміру неустойки - стягнута сума штрафу є несправедливо непомірним тягарем для товариства та джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків позивачем.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги містять підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, що неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Зазначено, що апеляційний суд в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 04 березня 2021 року у справі № 908/1879/17, від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17, від 03 березня 2020 року у справі № 124/8891/13-ц, від 20 вересня 2018 року у справі № 190/1079/15-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 190/1255/15-ц, від 21 квітня 2021 року у справі № 552/6997/19, від 12 грудня 2018 року у справі № 703/1181/16-ц, від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц, від 13 січня 2020 року у справі № 902/855/18, від 06 листопада 2018 року у справі № 913/89/18, від 04 грудня 2018 року у справі № 916/65/18, від 03 липня 2019 року у справі № 917/791/18, від 22 жовтня 2019 року у справі № 904/5830/18, від 27 серпня 2019 року у справі № 922/2743/18, від 21 квітня 2021 року у справі № 552/6997/19, від 24 липня 2019 року у справі № 173/1468/16-ц, постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1120цс15, судове рішення ухвалено з порушенням пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України.

Фактичні обставини справи

Суди встановили, щорішенням Одеської міської ради № 4825-IV від 29 вересня 2005 року затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано ТОВ «Білдінг Групп» в оренду земельну ділянку площею 0,3094 га за адресою: АДРЕСА_2 , для будівництва трисекційного 10-поверхового житлового будинку та благоустрою прилеглої території (а. с. 31).

21 квітня 2006 між Одеською міською радою та ТОВ «Білдінг Групп» був укладений договір оренди земельної ділянки площею 3 094,00 кв. м для будівництва 10-ти поверхового житлового будинку та благоустрою прилеглої земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . Договір укладений на 3 роки (а. с. 33-37).

10 травня 2007 року ТОВ «Білдінг Групп» отримало дозвіл на виконання будівельних робіт № 229/07 на будівництво 10-ти поверхового житлового будинку на АДРЕСА_2 (а. с. 43).

10 грудня 2005 року між ОСОБА_1 і ТОВ «Будівельна компанія Одесжитлобуд» укладений договір № 61/Щ-11-21 про інвестування в пайову участь у будівництво житлового будинку (а. с. 24-25).

За умовами указаного договору ТОВ «Будівельна компанія Одесжитлобуд» зобов`язалося передати у власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_3 . ТОВ «Будівельна компанія Одесжитлобуд» зобов`язалося виконати будівельно-монтажні роботи з будівництва указаного будинку в четвертому кварталі 2008 року і передати ОСОБА_1 у власність зазначену квартиру протягом 60-ти календарних днів після прийняття житлового будинку до експлуатації. При цьому забудовник зобов`язався здійснити будівельно-монтажні роботи по житловому будинку в IV кварталі 2008 року.

Відповідно до пункту 4 договору у випадку невиконання зобов`язань ТОВ «Будівельна компанія Одесжитлобуд» по здачі в експлуатацію житлового будинку інвестор має право призупинити внески грошових коштів.

Згідно з пунктами 3.4., 5.1. договору № 61/Щ-11-21 від 10 грудня 2005 року пайовик має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку невнесення ОСОБА_1 повної суми вартості квартири у встановлені договором строки. У цьому випадку пайовик має право реалізувати передбачену договором квартиру на свій розсуд. При цьому гроші, внесені інвестором, мають бути повернені інвестору після реалізації квартири.

Відповідно до пункту 5.4. договору №61/Щ-11-21 від 10 грудня 2005 року у випадку дострокового розірвання договору пайовик має виплатити інвестору штраф у розмірі 40 % від суми цього договору.

Згідно з додатком № 1 до договору № 61/Щ-11-21 від 10 грудня 2005 року загальна сума інвестицій ОСОБА_1 була визначена у гривнях на суму, еквівалентну 83 550,00 доларів США за комерційним курсом продажу долара США АБ «Південний», яка була 100 % вартістю указаної в договорі

№ 61/Щ-11-21 квартири.

Вказаним додатком був встановлений графік оплати вартості квартири дев`ятьма платежами, перший з яких мав бути здійснений ОСОБА_1 не пізніше 20 грудня 2006 року у сумі, еквівалентній 14 550,00 доларів США за комерційним курсом продажу долара США АБ «Південний» на момент здійснення платежу, другий платіж не пізніше 15 березня 2007 року в сумі, еквівалентній 8 625,00 доларів США за комерційним курсом продажу долара США АБ «Південний», третій платіж не пізніше 15 червня 2007 року в сумі, еквівалентній 8 625,00 доларів США за комерційним курсом продажу долара США АБ «Південний», четвертий платіж не пізніше 15 вересня 2007 року в сумі, еквівалентній 8 625,00 доларів США за комерційним курсом продажу долара США АБ «Південний», п`ятий платіж не пізніше 15 грудня 2007 року в сумі, еквівалентній 8 625,00 доларів США за комерційним курсом продажу долара США АБ «Південний», шостий платіж не пізніше 15 березня 2008 року в сумі, еквівалентній 8 625,00 доларів США за комерційним курсом продажу долара США АБ «Південний», сьомий платіж не пізніше 15 червня 2008 року в сумі, еквівалентній 8 625,00 доларів США за комерційним курсом продажу долара США АБ «Південний», восьмий платіж не пізніше 15 вересня 2008 року в сумі, еквівалентній 8 625,00 доларів США за комерційним курсом продажу долара США АБ «Південний», дев`ятий платіж не пізніше 15 грудня 2008 року в сумі, еквівалентній 8 625,00 доларів США за комерційним курсом продажу долара США АБ «Південний» (а. с. 26).

На виконання умов договору 28 грудня 2006 року ОСОБА_1 перерахувала на рахунок ТОВ «Будівельна компанія Одесжитлобуд» 73 477,5 грн, що за комерційним курсом продажу долара США АБ «Південний» на день оплати (5,08 грн за 1 долар) становило 14 464,07 доларів США; 16 березня 2007 року ОСОБА_1 перерахувала на рахунок ТОВ «Будівельна компанія Одесжитлобуд» 43 383,75 грн, що за комерційним курсом продажу долара США АБ «Південний» на день оплати (5,07 грн за 1 долар) становило

8 556,95 доларів США; 02 листопада 2007 року ОСОБА_1 перерахувала на рахунок ТОВ «Будівельна компанія Одесжитлобуд» 43 383,75 грн, що за комерційним курсом продажу долара США АБ «Південний» на день оплати (5,065 грн за 1 долар) становило 8 565,40 доларів США. Сплата пайових внесків відповідно до договору № 61/Щ-11-21 від 10 грудня 2005 року підтверджується платіжними дорученнями, наданими позивачем (а. с. 28-30).

Усього в рахунок вартості квартири ОСОБА_1 оплатила 160 245,00 грн, що за комерційним курсом продажу долара США АБ «Південний» на день оплати становило 31 586,42 доларів США.

20 січня 2015 року ТОВ «Білдінг Групп» направило ОСОБА_4 лист за

вих. № 1-26/15, яким повідомило про те, що станом на 2005 рік між ТОВ «БК Одесжитлобуд» і ТОВ Білдінг Групп» укладено угоду про відступлення права вимоги грошових коштів за договорами про інвестування дольової участі у будівництві житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , згідно зі статтею 509-525 ЦК України. Замовником будівництва є ТОВ «Білдінг Групп». Станом на 20 січня 2015 року сплачено 160 245,00 грн, а заборгованість за договором становить 51 818,32 доларів США. Вказаним листом повідомлено про необхідність в 5-тиденний термін з`явитися до офісу ТОВ «Білдінг Групп» для вирішення питання щодо подальшого інвестування будівництва житла. В разі неявки у встановлений термін буде вирішено питання про розірвання договору в односторонньому порядку на підставі пункту 3.4 договору (а. с. 54).

24 грудня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань була внесена заява ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 190 КК України, посадовими особами ТОВ «Будівельна компанія Одесжитлобуд» і ТОВ «Білдінг Групп» (номер кримінального провадження 0008296) (а. с. 60).

За цим кримінальним провадженням позивач була визнана потерпілою. Ознайомившись з документами, отриманими слідством від ТОВ «Білдінг Групп» в порядку тимчасового доступу, ОСОБА_1 дізналася, що договір № 61/Щ-11-21 від 10 грудня 2005 року розірваний в односторонньому порядку, а 14 серпня 2015 року ТОВ «Білдінг Групп» на підставі договору № 324/Щ-11-21, копія якого є в матеріалах справи, продало майнові права на квартиру АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 (а. с. 50).

У подальшому ОСОБА_2 відступила за договором купівлі-продажу майнових прав квартиру за договором № 324/Щ-11-21 від 14 серпня 2015 року ОСОБА_5 на підставі угоди № 1 від 29 грудня 2016 року (а. с. 52).

ОСОБА_5 відступив за договором купівлі-продажу майнових прав квартиру за договором № 324/Щ-11-21 від 14 серпня 2015 року ОСОБА_6 на підставі угоди № 2 від 19 липня 2017 року (а. с. 53).

Позиція Верховного Суду

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Згідно з статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, насамперед, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, виявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність.

Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі

№ 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Відповідно до частини першої статті 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 ЦК України.

У частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення. Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів. Другим рівнем тлумачення (у разі, якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину, а також з чого вони виходили при його виконанні. Третім рівнем тлумачення (при без результативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів,

(в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніш в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту;

(ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення. Таким чином, тлумаченню підлягає зміст правочину або його частина за правилами, встановленими статтею 213 ЦК України (див.: постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17).

У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку;

(3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду) (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження

№ 61-30435сво18)).

Відповідно до частин першої, третьої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

За загальним правилом зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша цієї статті). Про таку зміну або розірвання сторони вправі домовитися у будь-який час на свій розсуд, крім випадків, обумовлених договором або у законодавстві (див. пункт 78 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21)).

У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються (частина друга статті 653 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина друга статті 551 ЦК України).

Тлумачення частини третьої статті 551 ЦК України свідчить, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду за наявності однієї з умов: (а) якщо він значно перевищує розмір збитків; (б) за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 727/9352/17 (провадження № 14-319цс19) зроблено висновок, що «положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням наведених положень норм процесуального права щодо загальних засад цивільного судочинства дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Такого висновку дійшли Верховний Суд України, зокрема, у постанові від 4 листопада 2015 року у справі

№ 6-1120цс15, і Велика Палата Верховного Суду у постановах від 12 грудня 2018 року у справі № 703/1181/16-ц та від 20 березня 2019 року у справі

№ 761/26293/16-ц. Судом апеляційної інстанції встановлено, що у зв`язку зі несвоєчасною сплатою в повному обсязі плати за користування предметом оренди, зокрема за лютий-березень 2015 року в розмірі 41 тис. 920 грн, з відповідача підлягає стягненню пеня за прострочення виконання договору оренди за період з 01 вересня 2016 року по 01 вересня 2017 року в розмірі 153 тис. 008 грн (з розрахунку 1% від розміру боргу у сумі 41 тис. 920 грн за 365 днів прострочення). Отже, висновок суду про стягнення з відповідачки на користь позивача пені у розмірі, що більше ніж утричі перевищує суму простроченого зобов`язання, не можна вважати таким, який би відповідав завданню цивільного судочинства - справедливому розгляду і вирішенню справи. Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає можливим зменшити розмір пені до 40 тис. грн, що відповідатиме принципу пропорційності у цивільному судочинстві».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина третя статті 12, частина перша статті 81 ЦПК України).

У справі, що переглядається:

при зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 зазначала, що 10 грудня 2005 року вона і ТОВ «Будівельна компанія Одесжитлобуд» уклали договір

№ 61/Щ-11-21 про інвестування в пайову участь у будівництві житлового будинку, згідно з умовами якого останнє зобов`язалося передати їй у власність квартиру АДРЕСА_1 , протягом 60-ти календарних днів після прийняття будинку до експлуатації, а вона повинна була сплатити загальну суму інвестицій, визначену гривнях на суму, еквівалентну 83 550,00 доларів США за комерційним курсом продажу долара США АБ «Південний». Стверджувала, що здійснила платежі на суму 160 245,00 грн, що за комерційним курсом продажу долара США АБ «Південний» на день оплати було еквівалнентно

31 586,42 доларів США. ТОВ «Будівельна компанія Одесжитлобуд» належним чином не виконувало взятих на себе зобов`язань - будівництво не здійснювалося, істотно порушувалися строки введення будинку в експлуатацію. 22 січня 2015 року вона отримала від ТОВ «Білдінг Групп» лист про те, що станом на 2015 рік між ТОВ «Будівельна компанія Одесжитлобуд» і ТОВ «Білдінг Групп» укладено угоду про відступлення права вимоги грошових коштів за договорами про інвестування дольової участі у будівництві житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . У цьому листі вказано, що замовником будівництва є ТОВ «Білдінг Групп», Станом на 20 січня 2015 року сплачено 160 245,00 грн, а заборгованість за договором становить 51 818,32 доларів США, повідомлено про необхідність в 5-тиденний термін з`явитися до офісу ТОВ «Білдінг Групп» для вирішення питання щодо подальшого інвестування будівництва житла, а в разі неявки у встановлений термін буде вирішено питання про розірвання договору в односторонньому порядку на підставі пункту 3.4 договору. При ознайомленні з матеріалами кримінального провадження їй стало відомо, що договір № 61/Щ-11-21 від 10 грудня 2005 року розірваний ТОВ «Білдінг Групп» в односторонньому порядку, а 14 серпня 2015 року ТОВ «Білдінг Групп» на підставі договору № 324/Щ-11-2 передало майнові права на квартиру АДРЕСА_1 , іншій особі ОСОБА_2 ;

суди зазначили, що ОСОБА_1 сплатила за квартиру 160 245,00 грн, що за комерційним курсом продажу долара США АБ «Південний» на день оплати становило 31 586,42 доларів США;

відповідно до пункту 3.4 договору №61/Щ-11-21 від 10 грудня 2005 року сам факт продажу ТОВ «Білдінг Групп» майнових прав на квартиру є підтвердженням розірвання цим товариством указаного договору та виникнення у відповідача зобов`язання з повернення позивачу сплачених нею коштів після продажу майнових прав на квартиру;

відповідно до пункту 5.4 договору № 61/Щ-11-21 про інвестування в пайову участь у будівництві житлового будинку від 10 грудня 2005 року у разі дострокового розірвання договору пайовик виплачує інвестору штраф у розмірі 40 % від суми дійсного договору;

установивши, що договір про інвестування в пайову участь у будівництві житлового будинку від 10 грудня 2005 року був розірваний ТОВ «Білдінг Групп», об`єкт інвестування - квартира відчужена відповідачем іншій особі, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача коштів, сплачених позивачем у рахунок виконання договору, а також штрафу. Апеляційний суд правильно вказав, що сплачені кошти в розмірі 160 245,00 грн станом на момент оплати були еквівалентні 31 586,42 доларів США, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню ця сума з урахуванням курсу долара США станом на момент подання позову у розмірі 829 143,53 грн, а також штраф у розмірі 40 % від суми договору 83 550,00 доларів США, що станом на момент подання позову було еквівалентно 877 275,00 грн.

Колегія суддів відхиляє довід касаційної скарги про те, що фактично позивач не підписувала додаткову угоду від 29 квітня 2010 року до договору

№ 61/Щ-11-21 про інвестування в пайову участь у будівництво житлового будинку від 10 грудня 2005 року, а відповідач не є боржником за вказаним договором, з таких підстав.

Як суд першої інстанції, так і апеляційний суд, при розгляді цієї справи відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України правильно врахували обставини, встановлені Приморським районним судом міста Одеси при ухваленні рішення від 27 жовтня 2020 року у справі № 522/1519/19 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Білдінг Групп», ТОВ «Будівельна компанія Одесжитлобуд» про визнання угоди недійсною. У цьому рішенні вказано, що «суд вважає, що підписання між ОСОБА_1 і ТОВ «Білдінг Групп» додаткової угоди від 29.04.2010 року до договору №61/Щ-11-21 про інвестування в пайову участь у будівництво житлового будинку від 10.12.2005 року свідчить про наявність у позивачки волі (згоди) на заміну боржника у зобов`язанні, яке виникло з договору №61/Щ-11-21, що відповідає приписам статті 520 ЦК. Внаслідок такої заміни стороною (боржником) у зобов`язанні, яке виникло на підставі договору №61/Щ-11-21 про інвестування в пайову участь у будівництво житлового будинку від 10.12.2005 року, стало саме ТОВ «Білдінг Групп»».

Щодо посилань у касаційній скарзі на пояснення позивача у справі № 520/9554/18 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Білдінг Групп» про стягнення коштів у розмірі 1 728 474,10 грн про те, що вона не підписувала додаткову угоду від 29 квітня 2010 року, то вони не можуть враховані, оскільки ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 14 червня 2019 року в означеній справі позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Білдінг Групп», третя особа - ОСОБА_6 , про стягнення 1 728 474,10 грн залишено без розгляду.

Необґрунтованим є аргумент касаційної скарги про неврахування апеляційним судом при визначенні розміру штрафу суди положень частини третьої статті 551 ЦК України щодо можливості зменшення розміру неустойки.

Відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стягнутий апеляційним судом розмір штрафу 877 275,00 грн не є істотно більшим у порівнянні зі стягнутими за договором про інвестування в пайову участь у будівництво житлового будинку від 10 грудня 2005 року коштів у розмірі 829 143,53 грн.

Безпідставним є посилання відповідача на те, що недопустимим є встановлення неустойки (штрафу чи пені) за правомірну відмову від виконання або односторонню відмову від договору, оскільки сама ОСОБА_1 зупинила інвестування у пайову участь будівництва будинку.

Суди встановили, що договір № 61/Щ-11-21 від 10 грудня 2005 року розірваний в односторонньому порядку ТОВ «Білдінг Групп». Відповідно до пункту 5.4. договору № 61/Щ-11-21 від 10 грудня 2005 року у випадку дострокового розірвання договору ТОВ «Білдінг Групп» має виплатити інвестору ОСОБА_1 штраф у розмірі 40 % від суми цього договору.

Тлумачення пункту 5.4. договору № 61/Щ-11-21 від 10 грудня 2005 року свідчить, що немає значення, яка з його сторін стала ініціатором дострокового розірвання договору та з яких підстав він був розірваний.

Ні ТОВ «Будівельна компанія Одесжитлобуд», ні ТОВ «Білдінг Групп» вимог про недійсність пункту 5.4. договору № 61/Щ-11-21 від 10 грудня 2005 року не заявляло і підстав для визнання його нікчемним немає.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають не підстав для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені без дотримання норм матеріального та процесуального права.

У зв`язку із наведеним, колегія суддів вважає, що: касаційну скаргу належить залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції в незміненій при апеляційному перегляді частині та постанову апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Білдінг Групп» залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 24 листопада 2021 року у незміненій при апеляційного перегляді частині та постанову Одеського апеляційного суду від 18 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

І. О. Дундар