Справа № 404/2053/22
Номер провадження 2/404/510/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2023 року Кіровський районний суд міста Кіровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Шевчук Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в місті Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , до Комунального підприємства «Електротранс» Кропивницької міської ради, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу Комунального підприємства «Електротранс» Кропивницької міської ради від 31.03.2022 року «Про звільнення ОСОБА_1 », поновлення ОСОБА_1 на посаді менеджера (управителя) з постачання Комунального підприємства «Електротранс» Кропивницької міської ради та стягнення з Комунального підприємства «Електротранс» Кропивницької міської ради на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дня звільнення по день прийняття судового рішення.

В обгрунтування поданого позову зазначено, що 20.09.2021 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу в Комунальне підприємство «Електротранс» Кропивницької міської ради на посаду менеджера (управителя) з постачання. Відповідно до Наказу №ЕТ/К-У40 (Розпорядження) про припинення трудового договору, (контракту) від 31.03.2022 року позивача звільнено з 31.03.2022 року з посади менеджера (управителя) з постачання, на підставі пункту 2 статті 36 Кодексу законів про працю України, а саме: закінчення строкового трудового договору. При цьому позивач вважає своє звільнення незаконним, оскільки трудовим договором б/н від 20.09.2021 року було передбачено дію трудових правовідносин з 21.09.2021 року по 31.12.2021 року (пункт 8.1. Договору). За місяць до закінчення терміну дії договору він може бути продовженим або укладеним на новий термін. Після настання дати завершення договору, між сторонами трудові відносини були продовжені, без укладення окремого договору/угоди тощо, таким чином сторонами не було визначено нову дату завершення трудового договору. Відповідно до положення частини другої статті 391 Кодексу законів про працю України, трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, вважаються такими, що укладені на невизначений строк, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23 цього Кодексу. Отже, на дату звільнення позивача між ним та відповідачем існували трудові правовідносини, які не передбачають інших варіантів розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця крім тих які передбачені статтями 40, 41 Кодексу законів про працю України. Підставою звільнення, відповідачем було визначено пункт 2 статті 36 Кодексу законів про працю України, проте не визначено частину даної статті. Повідомлення щодо припинення строкового договору №280 від 12.03.2022 було надіслано позивачу 14.03.2022 року, в ньому було зазначено що трудовий договір буде припинено з 31.03.2022 року, але незрозуміло чому було визначено саме ця дата, так як договір між сторонами закінчився 31.12.2021 року, оскільки, на думку позивача між сторонами тривали трудові правовідносини та відповідно трудовий договір був безстроковим. Позивач вважає, що трудові договори, які були переукладені один чи декілька разів, вважаються такими, що укладені на невизначений строк. Крім цього, якщо після закінчення строку трудового договору трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 04 травня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с.27-28).

На виконання вимог ухвали судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 04 травня 2022 року позивачем подано позовну заяву (вх. № 17382 від 24.06.2022 року) в новій редакції, яка відповідає вимогам статей 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України (а.с.32-38).

У зв`язку з чим, ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 29 червня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання (а.с.39).

Через канцелярію суду представником відповідача подано відзив на позов (вх. № 26851 від 28.09.2022 року) в якому останні заперечують щодо задоволення позову, зазначають ОСОБА_1 за трудовим строковим договором був прийнятий до Комунального підприємства «Електротранс» Кропивницької міської ради на посаду менеджера (управителя) з постачання, на підставі наказу від 21.09.2021 №ЕТ/К-00099. Згідно заяви про прийом від 20.09.2021 року позивач просив прийняти його на роботу на три місяця за трудовим договором з можливою пролонгацією даного договору. Одночасно останнього ознайомлено з умовами праці, Колективним договором, Правилами внутрішнього трудового розпорядку, посадовою інструкцією під підпис у зазначеній заяві про прийом. Відповідно до укладеного 20.09.2021 року між позивачем та відповідачем трудового договору, зокрема, пункту 2.1 Розділу 2 «Загальні положення», цей договір є строковим трудовим договором, а згідно пункту 8.1 Розділу 8 «Строк дії договору та інші умови», цей договір діє з 21.09.2021 року до 31.12.2021 року, а за місяць до закінчення терміну дії договору він може бути продовжений або укладений на новий термін. Дію договору продовжено з 01.01.2022 року до 31.03.2022 року. Примірник даного договору позивачем отримано, про що свідчить його особистий підпис. У зв`язку із закінченням строку трудового договору, у порядку пункту 2 статті 36 Кодексу законів про працю України позивача звільнено із займаної посади, шляхом припинення трудового договору та видачі відповідного наказу від 31.03.2022 року за № ЕТ/К-У40. Як зазначалось вище, трудовий договір від 20.09.2021 року між позивачем та відповіла укладено на термін дії з 21.09.2021 року до 31.12.2021 року з можливістю його продовження до закінчення терміну дії. Абзацом 2 пункту 8.1. договору визначено наступне: «Дію договору продовжено з 01 січня 2022 року до 31 березня 2022 року». З умовами трудового договору позивач був ознайомлений. У тому числі був ознайомлений з приписом договору про можливість продовження терміну дії договору. З тим, що договір продовжено до 31.03.2022 року, позивача ознайомлено під підпис. А також відповідач вказав, що у період з першої дати закінчення строку трудового договору - 31.12.2022 року до 31.03.2022 року, заяв та зауважень щодо продовження чи закінчення дії договору від позивача не надходило. Тобто позивача, визначені трудовим договором, умови праці влаштовували у повному обсязі. Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідач зазначає, що не визнає позовних вимог позивача щодо скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, задоволення яких є передумовою для стягнення грошових коштів, а тому вимоги про стягнення коштів середнього заробітку за час вимушеного прогулу також не визнаються (а.с.45-54).

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 01 березня 2023 року продовжено відповідачу - Комунальному підприємству «Електротранс» Кропивницької міської ради процесуальний строк для подання відзиву позов, та постановлено врахувати поданий відзив (вх. № 26851 від 28.09.2022 року) при ухваленні рішення суду у даній справі (а.с.65).

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові. Зазначив, що з умовами трудового договору був ознайомлений, також був ознайомлений з продовженням строку дії строкового трудового договору до 31.03.2022 року. Проте зазначає, що відповідач не мав права його звільняти, оскільки він є багатодітним батьком та на час звільнення у позивача хворіла дружина.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та не доведеність.

Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, заслухавши думку учасників справи, суд встановив таке.

За наказом (розпорядженням) № ЕТ/К-00099 від 20.09.2021 року про прийнята на роботу ОСОБА_1 прийнято на посаду менеджера (управитель) з постачання до Комунального підприємства «Електротранс» Кропивницької міської ради (а.с.48). Зазначене також підтверджується записом у трудовій книжці серії НОМЕР_1 (а.с.8-11).

На підставі чого між Комунальним підприємством «Електротранс» Кропивницької міської ради та ОСОБА_1 20 вересня 2021 року укладено трудовий договір (а.с.49-50).

За умовами пункту 2.1. Розділу 2 «Загальні положення» цей договір є строковим трудовим договором. На підставі цього договору виникають трудові стосунки між працівником і підприємством, які з боку останнього реалізуються роботодавцем.

Відповідно до пункту 8.1. Розділу 8 «Строк дії договору та інші умови» трудового договору від 19.10.2020 року, цей договір діє з 21 вересня 2021 року до 31 грудня 2021 року. За місяць до закінчення терміну дії договору він може бути продовжений або укладений на новий термін. Дію договору продовжено з 01 січня 2022 року до 31 березня 2022 року (а.с.49-50). Позивач надав свою згоду працювати на умовах вказаного договору про що засвідчив особистим підписом.

12 березня 2022 року Комунальним підприємством «Електротранс» Кропивницької міської ради направлено на адресу позивача повідомлення щодо припинення строкового договору (а.с.15).

Наказом № ЕТ/К-У40 від 31 березня 2022 року виданого Комунальним підприємством «Електротранс» Кропивницької міської ради ОСОБА_1 звільнено з посади менеджера (управитель) з постачання з підстав пункту 2 статті 36 Кодексу законів про працю України у зв`язку з закінченням строку трудового договору (а.с. 12), про що внесено запис в трудову книжку ОСОБА_1 НОМЕР_2 серії НОМЕР_1 (а.с. 11).

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу законів про працю України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Згідно зі статтею 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір - це угода між працівником та власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою. Працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, та дотримуватись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату й забезпечувати умови праці, передбаченi законодавством про працю, колективним договором i угодою сторін.

Відповідно до статті 23 Кодексу законів про працю України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений термін з урахуванням характеру наступної роботи або умов її виконання, або інтересів працівника, та в інших випадках, передбачених законодавством.

Укладення трудового договору на визначений строк при відсутності умов, зазначених у частині другій статті 23 Кодексу законів про працю України, є підставою для визнання його недійсним у частині визначення строку. Тобто такі договори вважатимуться укладеними на невизначений строк від часу їх укладення.

Таким чином, порядок оформлення трудових відносин за строковим трудовим договором такий же, як і за безстроковим. Але при цьому факт укладання трудового договору на певний строк чи на час виконання певної роботи повинен бути відображений як у заяві працівника про прийняття на роботу, так і в наказі чи розпорядженні роботодавця, яким оформляється цей трудовий договір.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 24 Кодексу законів про працю України укладення трудового договору оформлюється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Укладення строкового трудового договору можливе за погодженням сторін, без згоди працівника укладення такого договору є неможливим.

Судом встановлено, що за наказом № ЕТ/К-00099 від 20.09.2021 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу з 21.09.2021 року за умовами строкового трудового договору б/н від 20.09.2021 року на посаду менеджера (управителя) з постачання в Комунальному підприємстві «Електротранс» Кропивницької міської ради, на підставі його заяви від 20.09.2021 року (а.с.47).

Отже, сторони при укладенні трудового договору обумовили його строк, з настанням якого договір буде припинено.

Відповідно до пункту 2 статті 36 Кодексу законів про працю України, підставами припинення трудового договору є зокрема, закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Надаючи тлумачення процитованій нормі Кодексу законів про працю Верховний Суд у постанові від 16.11.2020 у справі № 202/5741/18 зазначив, що: «У вказаній нормі права передбачено підставу припинення трудового договору, що укладався на певний строк. А саме: у тих випадках, коли трудовий договір укладався до настання певного факту, такий договір вважається укладеним на певний строк. Тому настання обумовленого факту є підставою для припинення трудового договору у зв`язку з закінченням строку. Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору він уже виявив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договором. У цей же час він виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частиною першою статті 36 Кодексу законів про працю України. Чинним трудовим законодавством України не передбачено обов`язку власника повідомляти працівника про закінчення дії строкового трудового контракту. Закінчення строку трудового договору (контракту) припиняє трудові відносини тоді, коли вимогу про звільнення заявила одна зі сторін трудового договору - працівник чи власник або уповноважений ним орган. При такому волевиявленні однієї зі сторін друга сторона не може перешкодити припиненню трудових відносин».

Аналогічні висновки містяться також у постанові Верховного Суду від 31 липня 2020 року у справі № 757/34139/18-ц; постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 265/5327/20.

В даному випадку, позивач, написавши заяву про прийняття на роботу за строковою угодою, підтвердив таким чином свою волю на припинення трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений.

Крім того, позивач не оскаржував умови строкової угоди з підстав порушення його трудових прав, що свідчить про погодження позивача з умовами цієї угоди, зокрема щодо його строковості.

З матеріалів справи встановлено, що позивач працював за строковим трудовим договором від 21.09.2011 протягом семи місяців. Будь-яких зауважень при його укладанні від позивача не надходило. Вказаний договір протягом строку його дії у встановленому законом порядку недійсним не визнавався. В судовому засіданні відповідач не заперечував того, що підписав строковий договір та був обізнаний з датою закінчення трудового договору.

Отже, факт підписання позивачем строкового трудового договору з визначеним строком його дії свідчить про наявність такої волі та згоди з усіма умовами такого договору.

Крім того, укладений трудовий договір як і будь-яка інша угода має приносити користь не одній лише стороні, а тому необхідним є саме погодження всіх умов такої домовленості. Зокрема, відсутність згоди щодо такої умови, як строк дії договору, може виключити сам факт укладення договору між цими сторонами.

Аналіз доказів у їх сукупності призводить до висновку про те, що позивач погодився на умови роботи, на умовах строковості.

Наведене свідчить про добросовісність дій роботодавця, який не приховував справжніх умов праці позивача, а останній, ознайомившись із наказом (розпорядженням) під підпис та отримавши копію трудового договору, погодився на ці умови.

Виявляючи таке бажання та ставлячи свій підпис під строковим трудовим договором, ОСОБА_1 фактично погодився, що його умови відповідають волі позивача.

При цьому, позивач не оспорював правомірність укладення з ним саме строкового трудового договору. Вказана умова трудового договору не визнана недійсною та презумпція її правомірності у встановленому порядку не спростована. Працівник був проінформований про умови укладеного з ним строкового трудового договору, зокрема, щодо терміну його дії, погодився з ними.

Пункт 2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України, передбачає можливість припинення трудового договору у зв`язку з закінченням його строку. На цій підставі може бути припинений тільки строковий трудовий договір, укладений як строковий відповідно до закону. Якщо ж строковий трудовий договір укладено всупереч правилам статті 23 Кодексу законів про працю України , то умова про строк є незаконною. Трудовий договір у такому разі вважається укладеним на невизначений строк і не може бути припинений у зв`язку з закінченням строку.

Крім того, припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового договору він уже виявив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договором. У цей же час він виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений.

Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України.

Таким чином, оскільки строковий трудовий договір було укладено за власним бажанням позивача та підстави для визнання указаного трудового договору недійсним в частині строку його дії судом не встановлено, суд доходить висновку про те, що при звільненні позивача відповідачем не було допущено порушень трудового законодавства.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 01 лютого 2023 року у справі № 404/3622/21., у справі, що розглядалась з аналогічними позовними вимогами та підставами позову.

Враховуючи відсутність підстав для визнання незаконним та скасування наказу керівника Комунального підприємства «Електротранс» Кропивницької міської ради № ЕТ/К-У40 від 31.03.2022 року «Про припинення трудового договору (контракту)», підстави для поновлення ОСОБА_1 на роботі також відсутні, як і відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки вказані вимоги мають похідний характер та їх задоволення залежить від задоволення основної вимоги про визнання незаконним наказу про звільнення, у задоволенні якої, в даному випадку, відмовлено.

Підсумовуючи викладене вище, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог позивача ОСОБА_1 , у зв`язку з чим вважає, що позовні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу Комунального підприємства «Електротранс» Кропивницької міської ради від 31.03.2022 року «Про звільнення ОСОБА_1 », поновлення ОСОБА_1 на посаді менеджера (управителя) з постачання Комунального підприємства «Електротранс» Кропивницької міської ради та стягнення з Комунального підприємства «Електротранс» Кропивницької міської ради на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дня звільнення по день прийняття судового рішення задоволенню не підлягають.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно до характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у законах державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

Судові витрати розподіляються у відповідності до пункту 2 частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України та покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-1, 21, 23, 24, пунктом 2 частини першої статті 36, 233 Кодексу законів про працю України, статтями 10, 11, 76, 77, 141, 258, 263-265, 268, 272 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 , до Комунального підприємства «Електротранс» Кропивницької міської ради, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Комунальне підприємство «Електротранс» Кропивницької міської ради (, місцезнаходження: 25031, місто Кропивницький, проспект Університетський, будинок № 3).

Повний текст рішення суду складено 29.03.2023 року.

Суддя Кіровського районного

суду міста Кіровограда Людмила КУЛІНКА

Суддя Кіровського Л. Д. Кулінка

районного суду

м.Кіровограда