Справа № 303/5724/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 березня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Джуги С.Д., Куштана Б.П.

з участю секретаря судового засідання: Чичкало М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 грудня 2022 року, ухвалене головуючим суддею Мирошниченком Ю.М., за заявою ОСОБА_1 , де заінтересована особа Міністерство оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення

встановив:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з метою встановлення юридичного факту.

В обґрунтування заяви зазначала, що вона є донькою ОСОБА_2 . Із початку широкомасштабної війни росії в Україні ОСОБА_2 вступив до лав Збройних Сил України для захисту Батьківщини. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 загинув, причиною смерті слугувало осколково-кульове поранення тулубу та голови з пошкодженням внутрішніх органів. Місце смерті - Миколаївська обл., смт. Первомайське.

Зі змісту п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» вбачається, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Вказувала, що після завершення навчання у м. Києві вона повернулася додому в м. Мукачево, де продовжила проживати з ОСОБА_2 . Під час спільного проживання з ОСОБА_2 заявниця, зокрема, готувала їжу, підтримувала чистоту у квартирі, вирішувала інші побутові потреби, взяла обов`язки по утриманню квартири. Вони проводили разом значний час, мали спільні святкування, вітали одне одного зі святами.

27 вересня 2022 року заявниця уклала шлюб, при реєстрації якого змінила прізвище на ОСОБА_1 .

Отже, задля отримання одноразової грошової виплати, як доньці загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , заявниці необхідно довести статус члена сім`ї. Викладене зумовлено тим, що будучи рідною донькою ОСОБА_2 , заявниця юридично немає статусу дитини, у зв`язку із досягненням повноліття.

З врахування наведеного ОСОБА_1 просила суд встановити факт приналежності до членів сім`ї свого батька ОСОБА_2 , який загинув під час виконання обов`язків військовослужбовця Збройних сил України у період дії військового стану.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 грудня 2022 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено, що ОСОБА_3 є членом сім`ї ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись з даним рішенням Міністерства оборони України оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні вказаної заяви.

В обґрунтування скарги посилається на те, що Міністерство оборони України не заперечує факт наявності родині відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Природно, що донька з рідним батьком спільно святкують урочисті події, свята, спілкуються за допомогою месенджерів, батько перераховує грошові кошти своїй доньці і допомагав їй матеріально тощо.

Проте, заявниці станом на час загибелі батька майже виповнилось 25 років, тобто вона була повнолітньою і самостійно проживала. При цьому заявницею не долучено доказів спільного проживання з батьком (не долучено спільних фото біля помешкання, де проживали; не долучено доказів спільного проведення ремонту та/або прибирання цього помешкання; доказів перебування заявниці на утриманні загиблого).

Проте, суд першої інстанції залишив поза увагою згадані вище питання, належним чином та у повному обсязі їх не дослідив. Суд першої інстанції залишив поза увагою те, що для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідно враховувати правила частини другої статті З Сімейного кодексу України де визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки саме як членів сім`ї.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц (провадження № 14-13Оце 19) і зроблено висновок, що «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)».

Обов`язковою умовою для визнання факту проживання однією сім`єю, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Посилається на правові позиції, викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19), неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18), від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18), від 08 грудня 2021 року у справі № 531/295/19 (№ 61-3071св21), та інших.

Оскільки належних, допустимих і достатніх доказів стосовно проживання ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_2 однією сім`єю та на підтвердження спільного проживання, пов`язаності спільним побутом, наявності взаємних прав та обов`язків заявником не надано, відповідно, відсутні підстави для визнання такого факту доведеним.

Згідно зі ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20 грудня 1991 року у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Пунктом 6 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Згідно з ч. 9 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2-1 постанови Кабінету міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їхнім сім`ям під час дії воєнного стану» порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань щодо призначення одноразової грошової допомоги приймає рішення про призначення одноразової допомоги або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги особам, травми та поранення яких документально не підтверджено.

Таким чином, ОСОБА_3 звернулась до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема, що вона була членом сім`ї свого рідного батька ОСОБА_2 , з метою набуття права на отримання одноразової допомоги, як член сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця.

Однак, звертаючись до суду з вказаною заявою, визначаючи мету встановлення вищезазначеного факту, заявник посилається на необхідність реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, а це вже спір про право.

Оскільки ця справа є фактично спором про встановлення такого факту, який виключно пов`язаний з наступним вирішенням спору про право, зокрема, про право на отримання виплат, передбачених постановою КМУ від 28.02.2022 року №168 тощо, а відтак не може розглядатися у порядку окремого провадження.

Адвокат Герасимчук Н.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Зазначає, що заявницю при зверненні до суду першої інстанції надано належні та допустимі доказі, які підтверджують спільне проживання останньої із загиблим батьком. Судом було взято до уваги такі докази та прийнято законне і обґрунтоване рішення.

Щодо доводів про наявність спору про право, то вказує, що в даному випадку такий спір відсутній, оскільки, заявниця не зверталася до Міністерства оборони України щодо виплати відповідної грошової допомоги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зазначено, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) вказано, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів».

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Судом встановлено, що 17.02.1996 року було укладено шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а. с. 7), які є батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , перебуваючи на військовій службі, загинув у смт. Первомайське Миколаївська області внаслідок осколково-кульового поранення тулубу та голови з пошкодженням внутрішніх органів (а. с. 11-13).

27.09.2022 заявниця уклала шлюб, при реєстрації якого взяла прізвище ОСОБА_6 (а. с. 82).

Метою звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту, що вона є членом сім`ї загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , є встановлення в судовому порядку обставин, зокрема, з метою наступного вирішення питання реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, передбачених постановою КМУ від 28.02.2022 року №168.

Тобто, встановлення такого факту пов`язується із наступним вирішенням спору про право, а тому такий спір має вирішуватися в порядку позовного, а не окремого провадження.

При цьому, Міністерство оборони України заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_1 .

Таким чином, факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , не підлягає встановленню у порядку окремого провадження, оскільки існує спір про право, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження.

Апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_1 , з метою захисту своїх прав та інтересів, не позбавлена можливості звернутись до суду з відповідним позовом.

Суд першої інстанції не врахував вказаних обставин та дійшов помилкового висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відтак, судом першої інстанції неповно встановлені обставини справи у зв`язку із чим рішення підлягає скасуванню, як ухвалене без додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Міністерство оборони України, задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 грудня 2022 року скасувати, а заяву про встановлення факту належності до складу сім`ї загиблого військовослужбовця, залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 березня 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді: