Номер провадження №2/225/108/2023
Дзержинський міський суд Донецької області
28 березня 2023 року Дзержинський міський суд Донецької області
у складі головуючого - судді Челюбєєва Є.В.,
секретаря судового засідання Панасенко Г.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 01.09.2022 він надав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 7420 доларів США, на умовах строковості, зворотності, платності, без нарахування процентів., що підтверджується написаною власноруч ОСОБА_2 розпискою. Згідно вказаної розписки ОСОБА_2 зобов`язаний повернути позику до 31.09.2022.
Станом на сьогодні позичені гроші відповідачем не повернуті, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 271339 грн. 00 коп., що еквівалентно 7420 доларів США за курсом НБУ станом на 31.10.2022.
Провадження у справі відкрито 27.02.2023.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, заявлені вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує.
Належно повідомлений відповідач в судове засідання повторно не з`явився, заяву про причини неявки або про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Відзив на позов відповідачем не поданий.
Беручи до уваги, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 208-283 ЦПК України, заочно, на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідив надані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 2 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Така ж правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15 та постанові від 18 січня 2017 року в справі № 6-2789цс16.
Тлумачення частини другої статті 1047 ЦК України дозволяє зробити висновок, що розписка не є формою договору, а може лише підтверджувати укладення договору позики. По своїй суті розписка позичальника є тільки замінником письмової форми договору позики, оскільки вона підписується тільки позичальником.
З матеріалів справи вбачається, що згідно з розпискою від 01.09.2022 ОСОБА_2 отримав от ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 7200 доларів США, які зобов`язався повернути до 31.09.2022, без процентів. За доводами позивача розписка написана власноруч ОСОБА_2 , доказів зворотнього суду не надано.
Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Частиною 3 ст.12 ЦПК, частинами 1 та 5 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Позивачем на підтвердження факту передачі грошових коштів відповідачу надана засвідчена належним чином копія розписки.
Відповідач не скористався своїм правом надати суду свої заперечення щодо заявлених позовних вимог.
З огляду на наведене суд приходить до висновку, що відповідач дійсно взяв у позивача гроші в сумі 7200 доларів США у борг, зі строком їх повернення до 31.09.2022, без процентів, проте у порушення взятих на себе зобов`язань та зазначених норм закону відповідач зобов`язання за вказаними договорами належним чином не виконав.
Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу.
Таким чином, встановивши, що долучена до матеріалів справи копія розписки від 01.09.2022 про отримання коштів відповідачем у позивача, є належним і допустимим доказом виникнення боргового зобов`язання, цей договір позики сторони уклали відповідно до вимог ст.1047 ЦК України, та що вказана розписка є не лише підтвердженням укладення договору, а й передачі позикодавцем грошової суми позичальнику та відсутні будь-які докази виконання відповідачем боргового зобов`язання за данною розпискою суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики у розмірі 271339 грн. 00 коп., що еквівалентно 7420 доларів США за курсом НБУ станом на 31.10.2022 (день подачі позову).
З огляду на вказане, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст.12,81,263-265,341,342 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення грошових коштів за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у сумі 271339 грн. 00 коп. (двісті сімдесят одна тисяча триста тридцять дев`ять грн. 00 коп.), що еквівалентно 7420 доларів США за курсом НБУ станом на 31.10.2022.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 2713,39 грн. (дві тисячі сімсот тринадцять грн. 39 коп.).
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач може оскаржити рішення суду до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя Є.В. Челюбєєв