Номер провадження: 22-ц/813/5023/23
Справа № 521/9678/22
Головуючий у першій інстанції Громік Д.Д.
Доповідач Ігнатенко П. Я.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Ігнатенко П.Я.,

суддів: Воронцової Л.П., Орловської Н.В.

розглянувши у письмовому провадженні в м. Одесі апеляційну скаргу адвоката Зайцева Максима Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 12 січня 2023 року, ухвалене під головування судді Громік Д.Д. по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02.02.2016 року по справі № 521/17401/15-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі частини від усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина ОСОБА_3 до його повноліття. На момент стягнення аліментів, позивач офіційно працював водієм тролейбусу на підприємстві КП «Одесміськелектротранс». На теперішній час позивач є безробітним, що підтверджується відомостями про доходи та з Пенсійного фонду України. Також позивач посилається на те, що у нього змінився сімейний стан. На теперішній час він має на утриманні ще двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також теперішню дружину ОСОБА_6 до досягнення молодшою дитиною трирічного віку. Окрім того, позивач зазначає, що на його утриманні перебуває його мати ОСОБА_7 , яка є інвалідом з дитинства.

Таким чином, на теперішній час на утриманні позивача перебуває троє дітей, дружина та його мати, тобто суттєво змінився сімейний та матеріальний стан, що є підставою для зміни розміру аліментів. На цій підставі позивач просить змінити розмір аліментів, визначених заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02.02.2016 року, зменшивши розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_3 з частини до 1/10 частини усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 12 січня 2023 року позов задоволено частково.

Вирішено зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2016 року з 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, щомісячно, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання дитини до 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили й до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 . В іншій частині позовних вимог відмовити.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, адвокат Зайцев Максим Сергійович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду змінити та зменшити розмір аліментів, стягнутих на утримання сина ОСОБА_3 до 1/10 частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обгрунтування доводів зазначає, що на його утриманні є п`ятеро осіб: дружина в силу вимог ч.2 ст. 84 СК України, мати - інвалід з дитинства, а також троє дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Скаржник зазначає, що навіть припустивши, що судом не враховані як утриманці мати та дружина позивача, то беручи до уваги перебування трьох дітей на утриманні, найбільша частка, яка може бути стягнута з нього в якості аліментів складає 1/6 частку від доходу. Визначивши інший розмір, суд, на думку скаржника, порушує права інших утриманців або платника аліментів. Посилаєтся на необгрунтованість оскаржуваного рішення суду.

Враховуючи ціну даного позову, а також характер спірних правовідносин і предмет доказування у справі, згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на вказане рішення суду першої інстанції підлягає розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також в межах оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки народилися двоє дітей від іншого шлюбу з ОСОБА_6 , які перебувають на його утриманні, а також дружина і мати інвалід з дитинства. Окрім того, ОСОБА_1 звільнений з роботи та не має постійного заробітку.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, судом першої інстанції встановлено, що у позивача у шлюбі з ОСОБА_6 народились двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Доводи позивача, що на його утриманні перебуває мати ОСОБА_7 , яка є інвалідом з дитинства, правильно відхилені судом першої інстанції, як не доведені належними і допустимими доказами.

Стосовно перебування на утриманні ОСОБА_1 його дружини ОСОБА_6 , з матеріалів справи вбачається, що на момент ухвалення рішення та апеляційного розгляду їх молодша дитина досягла трирічного віку. Отже, позовні вимоги в цій частині, засновані на ч.2 ст. 84 СК України, позбавлені правового обгрунтування.

Таким чином, зазначені обставини щодо народження двох дітей відповідно до положень статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Висновки суду першої інстанції про те, що народження двох дітей спричинило зміну матеріального стану позивача є обґрунтованими, оскільки зазначена обставина очевидно потребує додаткових фінансових витрат.

Проте, ухвалюючи судове рішення про зміну розміру аліментів з 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , до 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції неправильно визначив частку, яка підлягає стягненню з позивача на утримання дитини.

Зокрема, колегія суддів вважає, що зменшення розміру аліментів на утримання дитини з 1/4 частки всіх видів доходів ОСОБА_1 на 1/5 частку його доходів у зв`язку зі зміною матеріального та сімейного стану не буде спрямовано на належне забезпечення дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та суперечитиме їх інтересам.

Встановивши обов`язок позивача надавати матеріальну допомогу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , суд першої інстанції належно не мотивував свої висновки про визначення розміру аліментів саме у розмірі 1/5 частки від заробітку (доходу).

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною першою статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, оскільки ним не доведено необхідність зменшення розміру аліментів на утримання дитини саме до розміру 1/10 частки від його доходів.

Відтак, апеляційний суд, враховуючи інтереси всіх дітей позивача, які мають право на належні умови для всебічного розвитку, освіти, виховання, на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, вважає, що позовні вимоги про зменшення розміру аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , підлягають частковому задоволенню, а саме зменшенню з 1/4 частки всіх видів доходів ОСОБА_1 до 1/6 частки його доходів.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, оскаржуване рішення суду зміні зі зменшенням розміру стягнутих з позивача аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з 1/5 частини всіх доводів до 1/6 частки його доходів, з урахуванням зобов`язань забезпечувати належним утриманням ще двох малолітніх дітей.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Зайцева Максима Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 ,- задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 12 січня 2023 року змінити, зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з 1/5 частини до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу).

В іншій частині це ж рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий-суддя П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

Н.В.Орловська