П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2023 року м. Київ

Справа №2-3086/11

Провадження №22-ц/824/9748/2023

Резолютивна частина постанови оголошена 09 серпня 2023 року

Повний текст постанови складено 11 серпня 2023 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Карпенка В.Р.

сторони:

боржник ОСОБА_1

заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва

області Кісельової Віталіни Володимирівни,

стягувач: Товариство з обмеженої відповідальності «Доступні

фінанси»

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного м. Києва, від 16 лютого 2023 року у справі за скаргою боржника ОСОБА_1 на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кісельової Віталіни Володимирівни, стягувач: Товариство з обмеженої відповідальності «Доступні фінанси», про визнання неправомірною бездіяльності, визнання неправомірними дії приватного виконавця, скасування акту та постанови, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кісельової В.В., стягувач: ТОВ «Доступні фінанси», про визнання неправомірною бездіяльності, визнання неправомірними дії приватного виконавця, скасування акту та постанови, у якій просила суд:

- визнати неправомірною бездіяльність Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кісельової В.В., яка полягає у незупиненні проведення виконавчих дій під час дії воєнного стану в Україні, що призвело до поновлення електронного аукціону з реалізації двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , та передана в іпотеку за Договором іпотеки від 29.05.2007і p., р.н. 3677, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В.;

- визнати неправомірними дії Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кісельової В.В., вчиненні при складанні та видачі Акту від 23.11.2022 р. про реалізацію предмета іпотеки, а саме: двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , та передана в іпотеку за Договором іпотек від 29.05.2007 p., р.н. 3677, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В.;

- скасувати Акт про реалізацію предмета іпотеки, а саме: двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , та передана в іпотеку за Договором іпотеки від 29.05.2007 p., р.н.3677, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., складений 23.11.2022 р. Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Кісельовою В.В.;

- визнати неправомірними дії Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кісельової В.В., вчинені при винесенні Постанови від 25.11.2022 р. про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу, а саме: двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , та передана в іпотеку за Договором іпотеки віл 29.05.2007 p., р.н.3677, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В.;

- скасувати Постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, а саме: двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , та передана в іпотеку за Договором іпотеки від 29.05.2007 р., р.н. 3677, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., винесену 25.11.2022 р. Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Кісельовою В.В.

Скаргу обґрунтовує тим, що дії приватного виконавця Кісельової В.В. є неправомірними, оскільки вчиненені з порушенням норм чинного законодавства, які регулюють порядок реалізації нерухомого майна та оформлення результатів електронних аукціонів, що належить фізичній особі та є предметом іпотеки, у період дії в Україні воєнного стану. З огляду на той факт, що на момент введення в Україні воєнного стану електронний аукціон з реалізації двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , мав статус «Відбувся» та був зупинений на підставі постанови Приватного виконавця Кісельової В.В., дії Приватного виконавця Кісельової В.В. вчинені з порушенням вимог п.5-2 Прикінцевих положень ЗУ «Про іпотеку» та наказу від 10.06.2022 р. № 2343/5 Міністерства юстиції України «Деякі питання примусової реалізації арештованого майна у виконавчому провадженні в період воєнного стану», оскільки поновлення електронного аукціону та оформлення його результатів відбулося вже під час дії воєнного стачу, зокрема, про оформлення результатів свідчить і те, що учаснику аукціону №38 було запропоновано сплатити суму за придбане майно, після відмови якого, електронний аукціон набув статус «Такий, що не відбувся».

Ухвалою Шевченківського районного суду Київської області від 16 лютого 2023 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кісельової В.В.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подал апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суд першої інстанції, та ухвалити нове судове рішення про задоволенні скарги.

Зокрема зазначає, що судом не враховано та не надано належної оцінки того, що поновлення електронного аукціону та оформлення його результатів відбулося вже під час дії воєнного стану, тобто з порушенням Закону України 15.03.2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, розділ VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» відповідно до пункту 5-2. у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичних особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону», а також п.5 Наказу Міністерства юстиції України «Деякі питання примусової реалізації арештованого майна у виконавчому провадженні в період воєнного стану» від 10 червня 2023 року № 2343/5 яким встановлено, що поновлення електронних аукціонів з реалізації предмета іпотеки відбувається з урахуванням вимог Закону України «Про іпотеку».

Також судом не надано належної оцінки того, що частиною 5 статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється на повторні електронні торги. У разі повторної нереалізації майна нерухоме майно виставляється на треті електронні торги.

У разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізоване майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду, згідно частини 6 статті 61 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини 9 статті 61 Закону України «Про виконавче провадження»,

майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною.

Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову.

За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для

подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.

Отже, дії приватного виконавця не узгоджуються з наведеними положеннями Закону

України «Про виконавче провадження» щодо реалізації майна, на яке звернено стягнення в

частині можливості передачі майна в рахунок погашення боргу за ціною другого

електронного аукціону, що передбачено Законом України «Про іпотеку».

Сторони правом подання відзиву не скористалися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 до скарги не було додано жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в розумінні ст. ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України, які підтверджують обставини викладені у скарзі, а також з огляду на встановленні в судовому засіданні обставини, дійшов висновку, що скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з натупного.

Відповідно до вимог ст.. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією бо бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Виходячи зі змісту ст. 451 ЦПК України скарга підлягає задоволенню лише при встановленні, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця прийняті або вчинені не у відповідності до вимог закону, поза межами повноважень суб`єкта оскарження і права чи свободи заявника були порушені.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Приписами п. 2 ч. 2 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кісельової В.В. перебуває виконавче провадження №59111869 з виконання виконавчого листа №2-3086/11 виданого 25.04.2013, Шевченківським районним судом м. Києва, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа Банк» заборгованість за кредитом в розмірі 2 871 964,34 грн., судовий збір в розмірі 1700,00 грн., витрати на ІТЗ розгляду справи в розмірі 120,00 грн., а всього 2 873 784,34 грн.

В порядку примусового виконання судового рішення у ВП 59111869 до продажу було оголошено двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та є предметом іпотеки згідно договору іпотеки №3677 від 29.05.2007, видавник: ПН КМНО Морозова С.В. Дата проведення аукціону визначено 22.01.2022р.

10.02.2022 року від TOB «Доступі фінанси» та АТ «Альфа-Банк» надійшли заява про зупинення виконавчого провадження, у зв`язку зі зверненням до суду про заміну сторони виконавчого провадження (т.2 а.с. 33-35).

Постановою від 10.02.2022 у ВП № 5911869 було зупинено вчинення виконавчих дій з виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва по справі № 2-3086/11 від 04.04.2012 (Т. 2 а.с.36)

Ухвалою Шевченківського районного суту м. Києва від 13.06.2022 заяву ТОВ «Доступні фінанси», за заінтересовані особи: АТ «Альфа-Банк», ОСОБА_1 , приватний виконавець Кісельова В.В. про заміну сторони виконавчому провадженні - задоволено повністю. Замінено стягувана у виконавчому провадженні № 59111869 з виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04.04.2012 по справі № 2- 3086/11, з ПАТ «Альфа-Банк» на ТОВ «Доступні фінанси» (т.2 а.с. 27-29).

Постановою Київського апеляційного суду від 02.11.2022р. у справі №2-3086/11, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13 червня 2022 року залишено без змін (т.2 а.с. 18-20).

На підставі постанови Приватного виконавця Кісельової В.В. від 10.02.2022 р. Державним підприємством «СЕТАМ» в порядку, встановленому п. 2 розділу 11 «Визнання електронного аукціону (аукціону за фіксованою ціною) таким, що не відбувся, зупинення електронного аукціону та зняття майна з реалізації» Порядку реалізації арештованого майна, ствердженого наказом Мін`юста 2831/5 від 29.09.2016 р., було зупинено електронний аукціон із статусом «Відбувся».

10.11.2022 р. відповідно до постанови Приватного виконавця Кісельової В.В. було поновлено виконане провадження (Т.2 а.с. 41).

10.11.2022 р. відповідно до постанови Приватного виконавця Кісельової В.В. було замінено сторону стягувача з ПАТ «Альфа-Банк» на ТОВ «Доступні фінанси».

Відповідно до ч.1 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, передбачених пунктами 1, 4, 6, 8, 11 частини першої статті 34 цього Закону, до закінчення строку дії зазначених обставин, а у випадках, передбачених пунктами 2, 3 5 частини першої статі 34 цього Закону, - до розгляду питання по суті. Приписами ч. 5 даної статті передбачено, що після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

Таким чином, як зупинення вчинення виконавчих дій, так і продовження примусового виконання рішення, здійснювалось з дотриманням Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, як убачається зі змісту повідомлення про проведення електронного аукціону з реалізації предмета а іпотеки, а саме двохкімнатної квартири АДРЕСА_1 , дата проведення аукціону та закінчення торгів визначена 26.01.2022р. (https://setam.net.ua/auction/36o723).

Крім того, скаржником не заперечується той факт, що аукціон з реалізації двокімнатної квартири АДРЕСА_1 та є предметом іпотеки згідно договору іпотеки №3677 від 29.05.2007, видавник: ПН КМНО Морозова С.В. було проведено 26.01.2022 р. Переможцем електронного аукціону визнано учасника №39 та встановлено строк для оплати за Лот до 09.02.2022р.

Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022р. №2120-ІХ набув чинності 17.03.2022р.

При цьому, 14.11.2022 аукціон з продажу вищезазначеної квартири визнано таким що не відбувся. Відповідний протокол сформовано, 14.11.2022р. 15:00:02 .

Поряд з цим, відповідно до п. 1 Розділу XI Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 1301/29431 електронний аукціон вважається таким, що не відбувся, у разі: несплати всіма учасниками, що надали цінові пропозиції й поетапно були визначені переможцями електронного аукціону, належної грошової суми в строки, передбачені пунктом 1 розділу X цього Порядку. В зв`язку з тим, що всі учасники, що надали цінові пропозиції й поетапно були визначені переможцями електронного аукціону з реалізації двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , належної грошової суми в строки, передбачені пунктом 1 розділу X цього Порядку, організатором аукціону було оголошено аукціон таким, що не відбувся.

При цьому, пропозиція оплати за придбане майно також була ініційована до 15.03.2022р., до дати введення вдію Закону №2120-ІХ.

Даний аукціон з продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_1 був закінчений 25.01.2022р. та визнаний таким, що відбувся. Як вбачається з протоколу про проведення аукціону № 579087, аукціон-визнало таким, що не відбувся виключно по причині відмови переможця аукціону підписувати протокол, тобто організатором аукціону технічно оформлено результати аукціону проведеного 25.01.2022р.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що аукціон з продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_1 було проведено та закінчено 26.01.2022р, тобто до дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих акт України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022р. №2120-0, а формування протоколу від 14.11.2022р. про результати аукціону, який закінчено 26.01.2022р. є суто технічною дією, яка підсумовує результати проведення аукціону та вчиняється поза волею приватного виконавця.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про іпотеку» протягом десяти днів з дня оголошення електронного аукціону таким, що не відбувся, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право залишити за собою предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У такому випадку залишення за собою предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом, сформованим за результатами електронного аукціону, що не відбувся, та актом про проведення електронного аукціону. Такий акт є підставою для видачі нотаріусом іпотекодержателю свідоцтва про залишення за собою майна з електронного аукціону, що не відбувся.

Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами першого електронного аукціону, призначається проведення другого електронного аукціону, що має відбутися протягом одного місяця з дня проведення першого електронного аукціону. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на другому електронному аукціоні становить 85 відсотків початкової вартості предмета іпотеки на першому електронному аукціоні. У разі оголошення другого електронного аукціону таким, що не відбувся, іпотекодержатель має право придбати предмет іпотеки за початковою ціною другого електронного аукціону. Якщо іпотекодержатель не скористався таким правом, за результатами другого електронного аукціону призначається проведення третього електронного аукціону. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на третьому електронному аукціоні становить 70 відсотків початкової вартості предмета іпотеки на першому електронному аукціоні.

У разі оголошення третього електронного аукціону таким, що не відбувся, іпотекодержатель має право залишити за собою предмет іпотеки за початковою ціною третього електронного аукціону в порядку, передбаченому частиною першою цієї статті.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Доступні фінанси», стягувач, 14.11.2022 звернувся до приватного виконавця Кісельової В.В. з повідомленням про бажання залишити за собою предмет іпотеки, а саме двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та є предметом іпотеки згідно договору іпотеки №3677 від 29.05.2007, видавик: ПН КМНО ОСОБА_3 , в порядку передбаченому ст.49 ЗУ «Про іпотеку», дія якої не була зупинена (Т. 2 а.с. 17).

23.11.2022 р. Приватним виконавцем Кісельовою В.В. було складено Акт про реалізацію предмета іпотеки, на підставі якого нерухоме майно було передано Іпотекодержателю ТОВ «Доступні фінанси» в рахунок погашення заборгованості. 25.11.2022 р. Приватним виконавцем Кісельовою В.В. винесено Постанову про виправлення помилки, відповідно до якої змінено назву «Акт про реалізацію предмета іпотеки» на «Акт про проведення електронного аукціону». 25.11.2022 р. Приватним виконавцем Кісельовою В.В. винесено Постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу.

Так, відповідно до ч.ч. 5-9 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості виставляються на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків, а рухоме майно - 75 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. У разі повторної нереалізації майна нерухоме майно виставляється на третій електронний аукціон за ціною, що становить 70 відсотків, а рухоме майно - 50 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

Нереалізоване майно, конфісковане за рішенням суду, виставляється на повторний електронний аукціон за ціною не меншою, ніж сума загальнодержавних податків і зборів, що відповідно до Податкового кодексу України підлягають сплаті при операціях з реалізації такого майна.

У разі надання стягувачем згоди (у разі реалізації заставленого майна/предмета іпотеки надання стягувачем та заставодержателем/іпотекодержателем згоди) третій електронний аукціон (крім електронного аукціону з продажу конфіскованого за рішенням суду майна) здійснюється у спосіб продажу майна з можливістю зниження початкової ціни, але не нижче 60 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону, для нерухомого майна та 30 відсотків - для рухомого майна та з подальшою можливістю додаткового подання цінових пропозицій.

У разі нереалізації майна на третьому електронному аукціоні виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

У разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. За відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання.

У разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати виконавчого провадження, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягуються виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові.

Майно передається стягувачу за ціною третього електронного аукціону або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.

Будь-якої заборони передавати предмет іпотеки іпотекодержателю в порядку передбаченому ст.49 ЗУ «Про іпотеку» Закон не містить, як і не містить застережень щодо прийняття відповідних рішень виконавцем.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстнації про відсутність підстав для задоволення скарги.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 суд вважає зазначити наступне.

Так, основним аргументом, як апеляційної скарги так і скарги на дії приватного виконавця, є посилання на Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022р. №2120-ІХ, яким на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, було зупинено дії статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону та Наказ від 10.06.2022р. №2343/5 Міністерства юстиції України, «Деякі питання примусової реалізації арештованого майна у виконавчому провадженні в період воєнного стану», оскільки поновлення електронного аукціону та оформлення його результатів відбулось вже під час дії воєнного стану.

При цьому, Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022р. №2120-ІХ набув чинності 17.03.2022 р.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Закріплений у наведеній нормі принцип незворотності дії закону та інших нормативно-правових актів у часі (lex ad praeterian non valet) полягає в тому, що дія їх не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання ними чинності, за винятком випадку коли закон або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював і Конституційний Суд України. Зокрема, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп. від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № З-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, за загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до події, факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце (див. висновок щодо застосування частини першої статті 58 Конституції України, викладений у постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 3-1085гс15).

За такого, положення Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» не розповсюджуються на факти і відносини у даній справі, які мали місце 22.01.2022р., тобто на час проведення електронного аукціону.

Водночас, 14.11.2022 р. відбулась констатація факту того, що аукціон, проведений 22.01.2022 р. є таким, що не відбувся. Відповідний протокол сформовано 14.11.2022р. 15:00:02.

Даний аукціон з продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_1 був закінчений 22.01.2022 р. та визнаний таким, що відбувся.

Як вбачається з протоколу про проведення аукціону №579087, аукціон визнано таким, що не відбувся виключно по причині відмови переможця аукціону підписувати протокол, тобто організатором аукціону технічно оформлено результати аукціону проведеного 22.01.2022 р.

При цьому, що сама ОСОБА_1 визнає такі обставини, зокрема проведення і завершення аукціону 26.01.2022 р., визначення переможця та встановлення строку для оплати за Лот до 09.02.2022 р. , про що зазначає в поданій скарзі.

Отже встановлено, що безпосередньо сам аукціон було проведено до дати введення в дію Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022р. №2120-ІХ.

Відповідно до п.1 Розділу XI Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2331/5. зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 1301/29431 електронний аукціон вважається таким, що не відбувся, у разі: несплати всіма учасниками, що надали цінові пропозиції й поетапно були визначені переможцями електронного аукціону, належної грошової суми в строки, передбачені пунктом 1 розділу X цього Порядку.

В зв`язку з тим, що всі учасники, що надали цінові пропозиції й поетапно були визначені переможцями електронного аукціону з реалізації двокімнатної квартири АДРЕСА_1 . належної грошової суми в строки, передбачені пунктом 1 розділу X цього Порядку організатором аукціону було оголошено аукціон таким, що не відбувся.

При цьому, пропозиція оплати за придбане майно також була ініційована до 15.03.2022р., дати введення вдію Закону №2120-ІХ.

Після поновлення вчинення виконавчих дій відповідно до постанови приватного виконавця від 10.11.2022р., яку ОСОБА_1 не оскаржувала, організатором аукціону проведено виключно технічну дію, щодо визнання аукціону таким, що не відбувся.

В своїй скарзі ОСОБА_1 ставить питання щодо правомірності виключно дій приватного виконавця, а не ДП «Сетам», як організатора аукціону, відтак, оцінці підлягають виключно дії приватного виконавця.

Встановлено, що Стягувач звернувся до приватного виконавця Кісельової В.В. з повідомленням про бажання залишити за собою предмет іпотеки, а саме двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та є предметом іпотеки згідно договору іпотеки №3677 від 29.05.2007, видавник: ПН КМНО ОСОБА_3 , в порядку передбаченому ст.49 ЗУ «Про іпотеку», дія якої не була зупинена.

Відповідно ст.49 ЗУ «Про іпотеку», протягом десяти днів з дня оголошення електронного аукціону таким, що не відбувся, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право залишити за собою предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна.

У такому випадку залишення за собою предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом, сформованим за результатами електронного аукціону, що не відбувся, зa актом про проведення електронного аукціону. Такий акт є підставою для видачі нотаріусом іпотекодержателем свідоцтва про залишення за собою майна з електронного аукціону, що не відбувся.

Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами першого електронного аукціону, призначається проведення другого електронного аукціону, що має відбутися протягом одного місяця з дня проведення першого електронного аукціону Початкова ціна продажу предмета іпотеки на другому електронному аукціоні становить 85 відсотків початкової вартості предмета іпотеки на першому електронному аукціоні. У разі оголошення другого електронного аукціону таким, що не відбувся, іпотекодержатель має право придбати предмет іпотеки за початковою ціною другого електронного аукціону. Якщо іпотекодержатель не скористався таким правом, за результатами другого електронного аукціону призначається проведення третього електронного аукціону. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на третьому електронному аукціоні становить 70 відсотків початкової вартості предмета іпотеки на першому електронному аукціоні.

У разі оголошення третього електронного аукціону таким, що не відбувся, іпотекодержатель має право залишити за собою предмет іпотеки за початковою ціною третього електронного аукціону в порядку, передбаченому частиною першою цієї статті.

Відтак дії приватного виконавця в частині передачі нереалізованого предмета іпотеки в рахунок погашення боргу іпотекодержателю є цілком правомірним, про що дійшов суд першої інстанція з чим погоджується колегія суддів апеляційної інстанції..

Щодо конкуренції норм статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 49 Закону України «Про іпотеку» у правовідносинах щодо реалізації предмета іпотеки з електронних торгів у виконавчому провадженні, на що посилається у своїй апеляційній скарзі апелянт, суд вважає зазначити про те, що в Постанові ВП ВС від 25.05.2021 р. у справі №923/971/19 суд касаційної інстанції досліджував питання конкуренції норм статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 49 Закону України «Про іпотеку» у правовідносинах щодо реалізації предмета іпотеки з електронних торгів у виконавчому провадженні та дійшов наступних висновків:«7.1.1. Положеннями пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення. Частиною другою статті 129-1 Конституції України визначено позитивний обов`язок держави забезпечити виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

7.1.2. Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист та охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Контитуційного Суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012).

7.1.3. Примусове виконання судових рішень здійснюється відповідно до умов та порядку, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII). Статтею 1 Закону № 1404-VIII (тут і надалі у редакції, чинній на дату проведення електронних торгів 19 серпня 2019 року) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання, зокрема, судових рішень, є сукупністю дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

7.1.4. Отже, під час виконання судових рішень поряд з нормами Закону № 1404-VIII застосовуються положення Конституції України, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цього Закону. Разом з визначенням особливостей процедури виконавчого провадження Закон № 1404-VIII має бланкетні та відсильні норми, які передбачають застосування правових приписів інших нормативних актів при здійсненні виконавчого провадження.

7.1.5. Розділом VII Закону № 1404-VIII (статті 48 - 61) передбачено загальний порядок звернення стягнення на майно боржника під час примусового виконання судових рішень. Так, частинами першою, другою, п`ятою статті 48 цього Закону визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

7.1.6.Отже, законодавцем надано право виконавцю звертати стягнення за виконавчими документами як на кошти й інші цінності боржника (рухоме майно), так і на належне боржнику майно, у тому числі нерухоме майно, у разі відсутності в боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача.

7.1.7. Статтею 51 Закону № 1404-VIII передбачено особливості звернення стягнення на заставлене майно. Частиною сьомою цієї статті визначено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Отже, ця норма є відсильною та надає судовому виконавцю повноваження застосувати до реалізації предмета іпотеки у виконавчому провадженні за рішенням суду про стягнення боргу положення Закону України «Про іпотеку», які визначають особливості звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку за Законом України «Про іпотеку».

7.1.8. Розділом V Закону України «Про іпотеку» від 05 червня 2003 року № 898-IV (далі - Закон № 898-IV, тут і далі у редакції, чинній на дату проведення електронних торгів 19 серпня 2019 року) регламентовано порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки, що передбачає підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки (стаття 33) та особливості реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах (статті 41 - 50).

7.1.9. За змістом частини першої статті 41 Закону № 898-IV убачається, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

7.1.10. Отже, норми Закону України «Про виконавче провадження» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 23 січня 2019 року у справі № 522/10127/14-ц (провадження № 14-428цс18).

7.1.11. Будь-яке арештоване у виконавчому провадженні майно реалізується відповідно до процедури, визначеної частинами першою, п`ятою, шостою статті 61 Закону № 1404-VIII, з урахуванням порядку проведення електронних торгів, визначеного відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року за № 2831/5 «Про затвердження Порядку реалізації арештованого майна».

7.1.12. Порядок № 2831/5 складається з розділів, які визначають процедуру організації та проведення електронних торгів; особливості реалізації арештованого майна за фіксованою ціною; процедуру оформлення результатів електронних торгів та розрахунків за придбане з торгів майно; підстави для проведення повторних торгів; порядок визнання електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) такими, що не відбулися, зупинення електронних торгів та зняття майна з реалізації; процедуру проведення конкурсного відбору організатора; порядок залучення оператора і процедуру контролю за діяльністю організатора й оператора, порядок вирішення спорів (розділи I - VI, VIII - XV). Положення зазначених розділів Порядку № 2831/5 застосовуються під час організації та здійснення продажу всіх видів майна, арештованого у виконавчому провадженні, за винятком видів майна, особливості реалізації якого визначено розділом VIIцього Порядку.

7.1.13. Абзацом першим пункту 2 розділу VIIПорядку № 2831/5 передбачено, що реалізація предмета іпотеки здійснюється відповідно до вимог цього Порядку з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом та Законом України «Про іпотеку».

7.1.14.Отже, затвердженим Міністерством юстиції України на виконання вимог частини другої статті 61 Закону № 1404-VIII підзаконним нормативно-правовим актом (Порядком № 2831/5) визначено процедуру організації і проведення електронних торгів з продажу арештованого виконавцем майна та конкретизовано, що в разі реалізації у виконавчому провадженні іпотечного майна, підлягають застосуванню положення пункту 2 розділу VII Порядку № 2831/5 та Закону України «Про іпотеку».

7.1.15. Разом з тим як тіло Закону № 1404-VIII, так і його розділ XIII «Прикінцеві та перехідні положення» не містять приписів щодо особливостей реалізації у виконавчому провадженні нерухомого майна, обтяженого іпотекою. Водночас частина сьома статті 51 Закону № 1404-VIII є відсильною нормою і визначає обов`язок виконавця вчиняти дії з реалізації предмета іпотеки з урахуванням положень Закону № 898-IV, який прийнято раніше та який можна вважати спеціальним щодо унормування відчуження предметів іпотеки за судовим рішенням чи за домовленістю сторін.

7.1.16. Статтею 45 Закону № 898-IVвизначено порядок проведення прилюдних торгів на засадах прозорості та з можливістю будь-якого учасника торгів, у тому числі іпотекодержателя, набути прав покупця предмета іпотеки за наслідком проведення прилюдних торгів (частини перша, друга цієї статті).

7.1.17. За змістом частини четвертої статті 45 Закону № 898-IV вбачаються два випадки, коли прилюдні торги визнаються такими, що не відбулися: 1) якщо жоден учасник не зареєструвався; 2) у разі якщо предмет іпотеки не був проданий. У випадку визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, в іпотекодержателя настають права й обов`язки, передбачені положеннями статті 49 Закону № 898-IV.

7.1.18. Так, частиною першою статті 49 Закону № 898-IVвизначено право іпотекодержателя та інших кредиторів відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, залишити за собою предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог у рахунок ціни майна. Таке право іпотекодержателю гарантується законом щодо перших - третіх торгів з продажу предмета іпотеки, які проводяться організатором торгів з продажу предмета іпотеки в судовому порядку.

7.1.19. Реалізація цього права оформлюється протоколом, сформованим за результатами електронних торгів, що не відбулися, копія якого надсилається іпотекодержателю організатором торгів протягом трьох робочих днів (абзаци восьмий, шістнадцятий пункту 2 розділу VІІ Порядку реалізації арештованого майна). Такі дії організатора торгів можна вважати публічною офертою до укладення правочину з відчуження предмета іпотеки шляхом заліку забезпечених вимог іпотекодержателя в рахунок ціни продажу з публічних торгів предмета іпотеки. Надіслання іпотекодержателем державному (приватному) виконавцю упродовж десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, заяви про залишення за собою предмета іпотеки із заліком забезпечених вимог іпотекодержателя в рахунок ціни продажу предмета іпотеки на відповідних торгах, що не відбулися, є прийняттям такої публічної оферти, а складання державним (приватним) виконавцем акта про реалізацію предмета іпотеки та підписання його іпотекодержателем підтверджує волевиявлення іпотекодержателя на перехід до нього права власності на предмет іпотеки за наслідком укладення такого правочину. Отже, таке правове регулювання є диспозитивним, воно залежить від волевиявлення іпотекодержателя на кожному з етапів проведення публічних торгів, які не відбулися внаслідок відсутності покупців. А продаж майна з публічних торгів має ознаки правочину з відчуження майна боржника у процедурі виконання судового рішення.

7.1.20. У частині другій статті 49 Закону № 898-IVзаконодавцем визначено правові наслідки нереалізації іпотекодержателем права, передбаченого частиною першою статті 49 цього Закону, після перших прилюдних торгів - виконавець виставляє предмет іпотеки на продаж на тих же умовах на другі прилюдні торги з початковою ціною іпотечного майна в розмірі 80 відсотків початкової вартості предмета іпотеки на перших прилюдних торгах. У разі оголошення других прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержатель має право придбати предмет іпотеки за початковою ціною других прилюдних торгів. Якщо таким правом іпотекодержатель не скористався, виконавцем призначається проведення третіх прилюдних торгів у тому самому порядку зі зниженням початкової вартості предмета іпотеки до 70 відсотків його вартості на перших прилюдних торгах. Відтак подальша процедура продажу майна з публічних торгів за наслідком попереднього аукціону, який не відбувся, залежить від волевиявлення іпотекодержателя та інших кредиторів щодо придбання майна за ціною попередніх публічних торгів та її не можна вважати імперативно визначеною законодавцем.

7.1.21. Отже, законодавцем у статті 49 Закону № 898-IVпередбачено продаж іпотечного майна з прилюдних торгів у три етапи з наданням іпротекодержателю права на залишення за собою предмета іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог у рахунок ціни майна за результатами кожних торгів, які оголошено такими, що не відбулися (перших, других, третіх). Така правова норма є диспозитивною за своєю правовою природою.

7.1.22. Велика Палата Верховного Суду зазначає, що приймаючи нову редакцію Закону України «Про виконавче провадження» (Закон № 1404-VIII), яка набрала чинності з 05 жовтня 2016 року після набрання чинності Законом України «Про іпотеку», законодавець передбачив правове регулювання із застосуванням правових норм, які вже ефективно використовувалися в ході судової процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, що підтверджує розумність та збалансованість такого правового регулювання, адже зустрічне зарахування грошових вимог іпотекодержателя за наслідком оголошення перших торгів такими, що не відбулися у зв`язку з відсутністю учасників торгів, не тільки спрощує для іпотекодержателя, який є єдиним стягувачем у виконавчому провадженні, звернення стягнення на майно, а також дозволяє зарахувати в погашення боргу грошові вимоги стягувача, що відповідають експертній вартості предмета іпотеки без їх зниження на других та третіх торгах. Зазначене відповідає інтересам іпотекодавця у виконавчому провадженні щодо якнайповнішого задоволення та погашення (припинення) вимог кредитора у виконавчому провадженні за рахунок вартості майна, на яке звертає стягнення державний (приватний) виконавець.

7.1.23. Вирішуючи питання щодо конкуренції правових норм Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про іпотеку» у правовідносинах, що склалися у виконавчому провадженні під час реалізації іпотечного майна боржника за судовим рішенням про стягнення грошової суми, Велика Палата Верховного Суду виснує, що у правовому регулюванні процедури продажу майна, на яке звернено стягнення державним (приватним) виконавцем, норми статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» є загальними відносно до норм статті 49 Закону України «Про іпотеку», якими визначено особливості реалізації іпотечного майна з публічних торгів, зважаючи на правовий режим майна, що відчужується, як обтяженого іпотекою стягувача-іпотекодержателя та з огляду на переважне право іпотекодержателя на задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки.

7.1.24. Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 522/10127/14-ц (провадження № 14-428цс18) зроблено правовий висновок про те, що норми Закону України «Про виконавче провадження» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку».

Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від зазначеної правової позиції та зазначає про те, що вона відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 28 вересня 2016 року у справі № 165/810/13-ц (провадження № 6-1680цс16).

7.1.25. Разом з тим правова позиція Верховного Суду України, викладена в постанові від 26 листопада 2014 року у справі № 6-174цс14, щодо правовідносин сторін, які мали місце у 2012 році, згідно з якою в разі, коли прилюдні торги проводились на виконання рішення про стягнення кредитної заборгованості, а судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки було відсутнє, то при вирішенні судом питання щодо наявності чи відсутності порушення встановлених законодавством правил проведення торгів норми Закону № 898-ІVдо спірних відносин не застосовуються, а застосовуються загальні норми, що регулюють правовідносини з реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів, - норми Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XІV (далі - Закон № 606-XІV) та Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5, є нерелевантною до правовідносин у цій справі, оскільки реалізація предмета іпотеки мала місце у 2019 році за іншого правового регулювання спірних відносин..»

Таким чином, посилання скаржника на висновок ВСУ викладений в постанові від 26.11.2014р. у справі №6-174цс14 є безпідставним

Таким чином висновок про те, що Іпотекодержатель має право залишити за собою предмет іпотеки, як після першого, так і після другого електронного аукціону, що в свою чергу спростовує протилежні доводи апелянта в цій частині.

Інші доводи апеляційної скарги висновком суду першої інстанції не спростовують і на законність постановленої ухвали не впливають.

На підставі викладеного, виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення скарги, оскільки такі відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону, судом надано належну оцінку всім наданим матеріалам справи.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374-379, 381-383, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна