Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Номер провадження 2-о/229/77/2023

Справа № 219/337/22

27 квітня 2023 року Дружківський міський суд суд Донецької області в складі:

судді Лапченко О.М.,

за участі секретаря Терещенко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дружківка Донецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Соледарська міська рада Бахмутського району Донецької області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

встановив:

представник заявника адвокат Плахтій О.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, згідно якої просить встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Державного акту І-ДН № 006477, виданого 17 липня 1996 року на підставі рішення Никифорівської сільської Ради народних депутатів Артемівського району Донецької області, на право постійного користування земельною ділянкою, площею 0,080 гектарів, яка розташована на території с. Никифорівка Никифорівської сільської Ради та надана для ведення особистого підсобного господарства, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 3; Державного акту ІІ-ДН № 074776, виданого 17 липня 1996 року на підставі рішення Никифорівської сільської Ради народних депутатів, на право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,217 гектарів, яка розташована на території с. Никифорівка Никифорівської сільської Ради та надана для обслуговування будинку та господарських будівель, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 11.

В обґрунтування заяви вказує, що на підставі рішень Никифорівської сільської Ради народних депутатів Артемівського району Донецької області заявнику ОСОБА_1 надано у постійне користування земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,080 гектарів, яка розташована на території села Никифорівка Никифорівської сільської Ради, а також передано у приватну власність земельну ділянку для обслуговування будинку та господарських будівель, площею 0,217 гектарів, яка розташована на території села Никифорівка Никифорівської сільської Ради. 17 липня 1996 року Никифорівська сільська Рада народних депутатів Артемівського району Донецької області видала заявнику Державний акт на право постійного користування землею серії І-ДН № 006477. який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 3 та Державний акт на право приватної власності на землю серії ДН № 074776, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 11. При видачі вказаних державних актів була допущена помилка в написанні по батькові заявника, а саме - невірно зазначено « ОСОБА_2 », замість вірного « ОСОБА_3 ». У грудні 2021 року заявник мав на меті вирішувати питання щодо приватизації земельної ділянки загальною площею 0,080 гектарів, а також питання щодо відчуження земельної ділянки загальною площею 0,217 гектарів, але під час усної консультації у приватного нотаріуса та у відділі реєстрації Соледарської міської ради йому було повідомлено, що це неможливо, оскільки в Державному акті серії І-ДН № 006477 від 17.07.1996 року, а також в Державному акті серії ІІІ-ДН № 074776 від 17.07.1996 року, по батькові заявника зазначено « ОСОБА_2 », а згідно відомостей паспорта заявник має по батькові « ОСОБА_3 ». Враховуючи те, що в Державному акті на постійне користування земельною ділянкою та в Державному акті на право приватної власності на землю невірно зазначене по батькові заявника, а виправлення помилок у бланках державного акту не передбачається жодним нормативно-правовим актом, то єдиним можливим способом реалізації заявником своїх майнових прав є звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 січня 2022 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у судовому засіданні.

Заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, про дату, час, місце розгляду справи були повідомлені належним чином, від представника ОСОБА_4 до суду надійшла заява, згідно якої вона просила справу розглянути у її відсутність та відсутність заявника, заяву підтримала, просила задовольнити.

В судове засідання представник заінтересованої особи Соледарської міської ради Бахмутського району Донецької області не з`явилася, про час, місце та дату судового засідання була повідомлена належним чином. Від представника до суду надійшла заява, відповідно до якої вона просить справу розглянути у її відсутність, рішення просить ухвалити на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, дійшов висновку, що заява про встановлення факту підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом було встановлено, що на підставі рішення Никифорівської сільської Ради народних депутатів Артемівського району Донецької області ОСОБА_1 надано у приватну власність земельну ділянку для обслуговування будинку та господарських будівель, площею 0,217 гектарів, яка розташована на території села Никифорівка Никифорівської сільської Ради. На підставі рішення Никифорівської сільської Ради народних депутатів Артемівського району Донецької області ОСОБА_1 надано у постійне користування земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,080 гектарів, яка розташована на території села Никифорівка Никифорівської сільської Ради.

17 липня 1996 року Никифорівською сільською Радою народних депутатів Артемівського району Донецької області ОСОБА_1 видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-ДН № 074776, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 11, та Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії І-ДН № 006477, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 3 (а.с.10, 11).

Відповідно до паспорта серії НОМЕР_1 , виданого 11.12.1998 року Артемівським РВ УМВС України в Донецькій області, заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у селищі Миколаївка Слов`янського району Донецької області (а.с.6-7).

Згідно із відомостями вказаного паспорта з 01.10.1999 року місце проживання заявника зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

Згідно Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії І-ДН № 006477, а також Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДН № 074776, виданих 17 липня 1996 року на підставі рішення Никифорівської сільської Ради народних депутатів Артемівського району Донецької області, вказані державні акти видані « ОСОБА_1 », який мешкає у АДРЕСА_1 (а.с.10, 11).

Заявник вказує, що при видачі вказаних Державних актів була допущена помилка в написанні по батькові, а саме - невірно зазначено « ОСОБА_2 » замість вірного « ОСОБА_3 ». У грудні 2021 року заявник мав на меті вирішувати питання щодо приватизації земельної ділянки загальною площею 0,080 гектарів, а також питання щодо відчуження земельної ділянки загальною площею 0,217 гектарів, але під час усної консультації у приватного нотаріуса та у відділі реєстрації Соледарської міської ради йому було повідомлено, що це неможливо, оскільки в Державному акті серії І-ДН № 006477 від 17.07.1996 року, а також в Державному акті серії Ш-ДН № 074776 від 17.07.1996 року, по батькові заявника зазначено « ОСОБА_2 », а згідно відомостей паспорта заявник має по батькові « ОСОБА_3 ».

З довідки, виданої 11.01.2022 року Никифорівським старостинським округом Соледарської міської ради Бахмутського району Донецької області, вих. № 03/09-64-02. вбачається, що в Державному акті на право приватної власності на землю серія ІІІ-ДН № 074766 від 17.07.1996 року та в Державному акті на право постійного користування землею серія І-ДН № 006477 від 17.07.1996 року, помилково було вказано по батькові « ОСОБА_1 » замість « ОСОБА_1 ». Відповідно до зазначеної довідки, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно є власником актів постійного користування землею та приватної власності на землю (а.с.12).

Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не належать до таких, що посвідчують особу.

Відповідно до п. 4 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян та організацій, коли за законом вони вправі звернутися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Як вбачається з матеріалів справи, в Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-ДН № 074776 та Державному акті на право постійного користування земельною ділянкою серії І-ДН № 006477, виданих 17 липня 1996 року, невірно зазначене по батькові заявника « ОСОБА_2 » замість вірного « ОСОБА_3 ».

Порядок заповнення та складання державних актів регламентувався відповідними інструкціями згідно часу їх оформлення, зокрема «Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі» затвердженої наказом Держкомзему України від 04.05.1999 року № 43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.06.1999 року за №354/3647, а також «Інструкцією про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою» затвердженої наказом Держкомзему України 22.06.2009 року № 325 та зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 06.08.2009 року за №735/16751. При цьому, жодна з них не передбачала можливості виправлень орфографічних чи технічних помилок у бланку державного акту. Вказані Інструкції втратили чинність згідно наказів Міністерства аграрної політики та продовольства України від 03.07.2013 року № 404 та від 09.09.2013 року №537.

Також, у зв`язку з внесенням змін до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», з 01 січня 2013 року виготовлення та видача державних актів не проводиться, а виникнення права власності на нерухоме майно відбувається в порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (видається свідоцтво про право власності).

Сукупність вказаних доказів свідчить, що в Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-ДН № 074776 та в Державному акті на право постійного користування земельною ділянкою серії І-ДН № 006477, виданих 17 липня 1996 року, невірно зазначене по батькові заявника « ОСОБА_2 » замість вірного « ОСОБА_3 ».

Представник заявника вказала, що наразі виправлення допущеної помилки є неможливим, а тому заявник вимушений звертатися до суду з цією заявою з метою судового захисту свого права.

Встановлення факту належності правовстановлюючого документа для заявника має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, пов`язані з реалізацією права заявника на користування та розпорядження землею.

Можливість встановлення юридичного факту в адміністративному (не судовому) порядку на час розгляду справи відсутня.

Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року № 2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Вище приведені обставини та факти, письмові документальні матеріали, надані представником заявника на підтвердження заявлених вимог про встановлення факту належності Державних актів на постійне користування землею та на право приватної власності на землю, у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що представником заявника були обґрунтовані обставини, на які вона посилалась як на підстави вимог заявника.

За таких обставин, суд вважає за необхідне встановити факт належності заявнику Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії І-ДН № 006477 та Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДН № 074776, виданих 17 липня 1996 року на підставі рішень Никифорівської сільської Ради народних депутатів Артемівського району Донецької області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 77-81, 258-259, 263-265, 293, 315-316, 319 ЦПК України, суд,

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Соледарська міська рада Бахмутського району Донецької області про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Державного акту І-ДН № 006477, виданого 17 липня 1996 року на підставі рішення Никифорівської сільської Ради народних депутатів Артемівського району Донецької області, на право постійного користування земельною ділянкою, площею 0,080 гектарів, яка розташована на території с. Никифорівка Никифорівської сільської Ради Бахмутського району Донецької області та надана для ведення особистого підсобного господарства, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 3, та Державного акту ІІІ-ДН № 074776, виданого 17 липня 1996 року на підставі рішення Никифорівської сільської Ради народних депутатів, на право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,217 гектарів, яка розташована на території с. Никифорівка Никифорівської сільської Ради Бахмутського району Донецької області та надана для обслуговування будинку та господарських будівель, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 11.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя - О.М.Лапченко