Справа № 453/1214/23
№ провадження 2/453/386/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2023 року Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Брони А.Л.,

секретаря судового засідання Корнути Т.Б.,

без учасників справи,

розглянувши у залі суду у місті Сколе Львівської області за порядком спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

19.07.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» в особі представника - Столітнього Михайла Миколайовича звернулося в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 , у якій просить:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» суму заборгованості в розмірі 65 600 (шістдесят п`ять тисяч шітсот) грн., інфляційні витрати - 16 728 (шістнадцять тисяч сімсот двадцять вісім) грн., три відсотки річних - 2 771 (дві тисячі сімсот сімдесят одна) грн. 38 коп.;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» сплачений судовий збір у розмірі 2 147 (дві тисячі сто сорок сім) грн. 20 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 20.07.2023 року було прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

Розгляд справи відбувся 22.08.2023 року без учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22.09.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір № 4810265 про надання споживчого кредиту (далі Кредитний договір). Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 53-ОД від 16 січня 2020 року (далі Правила) та розміщено їх на сайті https://creditplus.ua/ru/documents.

Згідно умов Кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 20 000 грн. (п.1.3. Кредитного договору); строк кредиту складає 30 днів. Дата повернення кредиту (22.10.2021) вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в Розділі 4 цього Договору (п.1.4. Кредитного договору).

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 20 000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 .

21.10.2021 року відповідач здійснив оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом в сумі 114 грн. 00 коп. В зв`язку з чим, у відповідності до п.1.4 та п.4.2 Кредитного договору, відбулося продовження строку дії кредитного договору додатково на 30 днів (до 20.11.2021 року) зі стандартною процентною ставкою 1,90% в день.

Відповідно до п.1.5 Кредитного договору Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Споживача, відповідно до п. 4.2 Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 Договору.

20.11.2021 року відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, в зв`язку з чим, а також керуючись пунктами 4.3 Договору такий було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів поспіль. Надалі відповідач оплати за Кредитним договором не здійснював.

Підпунктом 3 пункту 5.1. Кредитного договору передбачено, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьої особою без окремої згоди Відповідача.

Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Кредитором 17 січня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, було укладено Договір факторингу №17.01/23-Ф (далі також Договір Факторингу), згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором.

Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по Кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 20 000 грн. - тіло кредиту та 45 600 грн. - нараховані проценти, всього - 65 600 грн. Відповідно до п.1.1. Договору Факторингу за цим договором позивач (фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (Клієнта) (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Згідно п.1.2. Договору Факторингу перехід від Клієнта (ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА») до Фактора (позивача) вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор (позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора (позивача) права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.

Отже, до ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» відповідно до укладеного Договору факторингу №17.01/23-Ф перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором у розмірі 65 600 грн. Станом на 18.07.2023 року заборгованість за Кредитним договором відповідача склала 65 600 грн. та складалась з тіла кредиту у розмірі 20 000 грн. і сума процентів за користування кредитом у розмірі 45 600 грн.

Крім цього зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок інфляційних втрат здійснюється за наступною формулою: I=((si * s):100)-s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків.

За березень 2022 року = 2 953 грн. ((104,5*65 600):100)-65 600); за квітень 2022 року = 2 033 грн. 60 коп. ((103,1*65 600):100)-65 600); за травень 2022 року = 1 771 грн. 20 коп. ((102,7*65 600):100)-65 600); за червень 2022 року = 2 033 грн. 60 коп. ((103,1*65 600):100)-65 600); за липень 2022 року = 459 грн. 20 коп. ((100,7*65 600):100)-65 600); за серпень 2022 року = 721 грн. 60 коп. ((101,1*65 600):100)-65 600); за вересень 2022 року = 1 246 грн. 40 коп. ((101,9*65 600):100)-65 600); за жовтень 2022 року = 6 640 грн. ((102,5*65 600):100)-65 600); за листопад 2022 року = 459 грн. 20 коп. ((100,7*65 600):100)-65 600); за грудень 2022 року = 459 грн. 20 коп. ((100,7*65 600):100)-65 600); за січень 2023 року = 2 953 грн. ((100,8*65 600):100)-65 600); за лютий 2023 року = 2 953 грн. ((100,7*65 600):100)-65 600); за березень 2023 року = 984 грн. ((101,5*65 600):100)-65 600); за квітень 2023 року = 131 грн. 20 коп. ((100,2*65 600):100)-65 600); за травень 2023 року = 328 грн. ((100,5*65 600):100)-65 600); за червень 2023 року = 524 грн. 80 коп. ((100,8*65 600):100)-65 600). Загалом інфляційні втрати склали 16 728 грн.

Розрахунок 3-ох % річних здійснюється за наступною формулою: С*3:100:365*Дн., де С- сума основного боргу; 3- 3% річних; 100 - переведення відсотків; 365 - кількість днів у році; Дн. - кількість днів прострочення (з 19.02.2022 по 18.07.2023 = 514 календарних дні). (65 600 грн. *3): 100:365*514 = 2 771 грн.38 коп. Загалом 3% річних = 2 771 грн. 38 коп.

В зв`язку з розглядом даної справи в суді позивач поніс наступні витрати, а саме сплачений судовий збір у розмірі 2 147 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. Для подання даної позовної заяви позивач звернувся за правовою допомогою до адвоката Столітнього М.М., з яким було укладено Договір про надання правничої (правової) допомоги від 10 червня 2023 року, у відповідності до умов якого було доручено здійснити стягнення суми боргу в судовому порядку, а саме, встановити обставини справи, зібрати та аналізувати докази і документи, підготувати необхідні документи, сформувати правову позицію по справі, зняти копії документів, скласти та подати позовну заяву. За надання правової допомоги позивачем сплачено суму гонорару в розмірі 10 000 грн. 00 коп.

01.08.2023 року від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Кірюшина А.А. надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» з наступних підстав.

Позовні вимоги ТОВ «ФНТРАСТ УКРАЇНА» мотивовано тим, що між позивачем та та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (надалі ТОВ «Авентус Україна») у відповідності до норм статті 639 Цивільного кодексу України та Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року №675-VIII 22.09.2021 року було укладено кредитний договір № 4810265, який було підписано ОСОБА_1 за допомогою електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором.

17 січня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, було укладено Договір факторингу №17.01/23-Ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Проте, представник відповідача зазначає, що матеріали справи не містять жодного належного доказу, який міг би підтвердити обгрунтованість вимог ТОВ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА».

Представник відповідача вказує, що матеріали справи містять копію Договору про надання споживчого кредиту від 22.09.2021 року № 4810265, які містять у собі інформацію про ОСОБА_1 , зокрема в згаданих документах вказано одноразовий ідентифікатор М 234214, а також номери телефонів НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 . Матеріали справи не містять жодних даних про те, що згаданий одноразовий ідентифікатор було надіслано саме на номер телефону, який належить ОСОБА_1 , а не будь-якій іншій особі, та що саме відповідачка даний ідентифікатор використовувала для укладення договору. Також позивачем суду не надано інформації про те на який саме номер телефону було відправлено одноразовий ідентифікатор.

Як доказ виконання своїх договірних зобов`язань в частині надання відповідачу кредиту, позивач надав суду копію довідки від 20.01.2023 року № 2351, відповідно до якої ТОВ «ФК «Контрактовий дім» повідомляє про успішність операцій згідно договору з ТзОВ «Авентус Україна» від 08.07.2020 року № 087/20-П, який містить дані про проведення п`яти транзакцій. Натомість із вказаної довідки неможливо встановити факт перерахування грошових коштів саме відповідачці ОСОБА_1 .. Одночасно у вказаному документів відсутня інформація про призначення платежів саме як надання грошей в якості кредиту, оскільки вказаною сумою можуть бути сплачені послуги, здійснено будь-яку покупку тощо. Також згадана довідка не містить в собі інформації, що будь-яка із перелічених банківських карток належить саме відповідачці.

Крім цього розрахунок кредитної заборгованості не підтверджує умови кредитування та суму заборгованості за кредитом, оскільки зазначений доказ не є підтвердженням виконаних позивачем банківських операцій та повністю залежить від волевиявлення банку. Позивачем не надано суду доказів того, що стороною Кредитного договору є саме ОСОБА_1 , не доведено факт підписання нею згаданого Кредитного договору, отримання нею кредиту, а також дійсної суми заборгованості. Таким чином представник відповідача вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» є недоведеними.

Крім цього представник відповідача зазначає, що не погоджується із заявленим розміром витрат на правову допомогу, оскільки відсутність попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат на правову допомогу та ознайомлення з ними іншої сторони суперечить принципу змагальності цивільного судочинства, позбавляє права відповідача дати свою згоду або спростувати можливо необгрунтовані витрати на правову допомогу позивача. Незважаючи на це, позовна заява не містить конкретного та повного розрахунку судових витрат у вигляді витрат на професійну правову допомогу.

Також, в договорі про надання правової допомоги від 10 липня 2023 року №10/07-2023, укладеного між адвокатом Столітнім М.М. та ТОВ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», відсутній пункт щодо обчислення гонорару адвоката, таким чином не зрозуміло чи сторони погодили фіксовану суму адвокатського гонорару, або ж погодинну оплату. Відсутність цього пункту договору підтверджує, що сторони не погодили розмір гонорару адвоката, що є порушенням встановлених вимог, які передбачені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Враховуючи, що у відкритих джерелах наявна велика кількість прикладів позовних заяв про стягнення боргу, відповідач вважає неспівмірними та нерозумними витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. та такими, що були фактичними та неминучими.

09.08.2023 року на адресу суду надійшла від представника позивача відповідь на відзив, в якій він зазначив, зокрема, наступне.

Щодо посилання представника відповідача на той факт, що позивачем не доведено належним чином факту перерахунку коштів ОСОБА_1 , то представник позивача зазначив, що факт зарахування кредитних коштів у розмірі 20 000,00 грн. на платіжну картку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 підтверджується наданням довідки ТзОВ «ФК «Контрактовий дім» про перерахування коштів. З даної довідки вбачається, що кошти у розмірі 20 000,00 грн. були перераховані на вищезазначену платіжну картку 22.09.2021 року.

Щодо факту укладення кредитного договору № 4810265 про надання споживчого кредиту саме з ОСОБА_1 , то представник позивача зазначив, що на підтвердження даного факту ним було надано електронний доказ в паперовій формі, який був підписаний шляхом зазначення одноразового ідентифікатора «М234214», який був власноручно введний відповідачкою для електронного підпису.

Додатково представник позивача зазначив, що оформлоюючи кредитний договір відповідач заходить на веб-сайт ТзОВ «Авентус Україна, реєструється та створюєелектронний кабінет, в якому йому надходить текст Кредитного договору і в якому він має змогу ознайомитись з Правилами, Паспортом споживчого кредиту тощо. Доступ до особистого кабінету має лише відповідач.

Також представник позивача вказує на той факт, що ОСОБА_1 на підтвердження укладення кредитного договору було здійснено платежі - часткову оплату на рахунок Кредитора, що саме по собі свідчить про визнання нею боргу.

Щодо вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, то представник позивача зазначив, що заявлені позивачем витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн. є належним чином підтверджені, а також зіслався на постанову ВП ВС у справі № 910/12876/19, де суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвокта з клієнтом, а суд не вправі втручатись у ці правовідносини.

09.08.2023 року на адресу суду надійшло заперечення представника відповідача на відповідь представника позивача на відзив, яке було доповнено додатковими поясненнями, які надійшли на адресу суду 12.08.2023 року, у яких він просив суд залишити відповідь на відзив без розгляду, оскільки вона подана 09.08.2023 року, тобто з порушенням визначеного судом 5-денного строку на подання такої, оскільки 5-денний строк, на думку представника відповідача, сплив 07.08.2023 року.

15.08.2023 року від представника відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, у якому він зазначає, що відсутні правові підстави для залишення відповіді на відзив без розгляду, оскільки таку ним було подано вчасно, оскільки відзив на позовну заяву було отримано 04.08.2023 року, 08.08.2023 року таку відповідь було скеровано Укрпоштою на адресу відповідачки, а 09.08.2023 - в суд за допомогою підсистеми «Електронний Суд», оскільки 08.08.2023 року на адресу суду скерувати дану відповідь за допомогою підсистеми «Електронний Суд» виявилось неможливим через системну помилку.

На підставі ч.3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.

Дослідивши письмові матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч.1 ст. 4, ч.1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.)

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі.

Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі Закон).

Згідно з пунктом шостим частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Водночас одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вищевказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно зі статтею 9 Закону «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Цією ж правовою нормою визначено зміст вказаної інформації (умови кредиту: тип кредиту, сума кредиту, строк кредитування, мета та спосіб отримання, тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, види забезпечення за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту тощо), порядок ознайомлення з нею споживача, форму надання такої інформації (паспорт споживчого кредиту) та термін її актуальності. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця, з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту (частина друга статті 9 Закону «Про споживче кредитування»). Тобто інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (паспорт споживчого кредиту), є пропозицією до укладення кредитного договору (офертою).

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Авентус Україна» є фінансовою установою, яка здійснює господарську діяльність з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту.

22 вересня 2021 року ОСОБА_1 ознайомилася з паспортом споживчого кредиту, інформацією про умови кредитування та орієнтовною загальною вартістю кредиту, наданими з урахуванням обраних нею умов кредиту.

Того ж дня відповідачка акцептувала оферту, внаслідок чого між сторонами було укладено договір № 4810265 (далі Договір) про надання споживчого кредиту, сума якого становила 20 000 грн. (п. 1.3 Договору). Строк кредиту становив 30 днів (п. 1.4 Договору).

Стандартна процента ставка становила 1,90% на день та застосовувалась: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2. Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася авто пролонгація, відповідно до п. 4.3 Договору.

Знижена процентна ставка 0,019% на день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо споживач у межах строку, визначеного в п.1.4 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, Споживач як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплати Споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту, але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п.1.4 Договору, а у випадку пролонгації - до дати пролонгації (не виключно), буде перераховано за зниженою процентною ставкою.

Укладення договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і відключення до Веб-сайту/ІТС Товариства (п. 1.1 Договору).

За умовами Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту (п. 2.1 Договору).

Договір містить реквізити сторін, зокрема прізвище, ім`я та по батькові відповідачки, реєстраційний номер облікової картки платника податків, адресу реєстрації місця проживання, дату народження, номери телефонів і адресу електронної пошти, номер платіжної картки.

Паспорт споживчого кредиту, кредитний договір підписано відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора М234214, 22.09.2021 року о 10.43.38 год.

За повідомленням ТОВ «ФК «Контрактовий дім», як оператора з надання послуг з переказу коштів, сума кредиту (20 000 грн.) 22.09.2021 року була перерахована за вказаними в Договорі реквізитами платіжної карти.

Пунктом 5.1 (3) Договору передбачено право кредитора укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договорами факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Споживача.

Правонаступником кредитора за Договором є ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відповідно до Договору Факторингу №17.01 /23-Ф від 17 січня 2023 року.

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з договором факторингу № 17.01/23-Ф від 17 січня 2023 року, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту),плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Витяг з реєстру боржників з відомостями щодо кредитного договору № 4810265 від 22.09.2022 року наявний у матеріалах справи і в сукупності з договором факторингу є належним, допустимим та достовірним доказом переходу до позивача прав кредитора за вказаним кредитним договором.

Таким чином, матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що 22 вересня 2021 року між сторонами був укладений кредитний Договір про надання споживчого кредиту № 4810265 в електронній формі, умови якого кредитором були виконані. Натомість відповідачка у передбачений договором строк кредитні кошти не повернула, у зв`язку з чим виникла заборгованість, загальний розмір якої становить 85099,38 грн., з яких 65 600 грн. - сума заборгованості, 16 728 грн. - інфляційні втрати, 2 771,38 грн. - три відсотки річних.

Попри те, що закон покладає на обидві сторони обов`язок щодо подання суду доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, наведені факти відповідачка належними та допустимими доказами не спростувала.

Зокрема, доводи відповідачки щодо непідписання нею Договору за допомогою електронного цифрового підпису не можуть бути взяті до уваги, оскільки спірний договір укладено з використанням нею електронного підпису одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Як зазначалось, Договір містить персональні дані відповідачки, адресу електронної пошти та номери телефонів. Відповідачка не заперечувала, що вказані номери телефонів належить їй, або що на час укладення Договору вона втратила вказані засоби зв`язку, що може бути підтверджено відповідними засобами доказування.

Відповідно до пункту 4.2.2 Договору пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Якщо споживач здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, споживач зобов`язаний повідомити про це товариство в один із зазначених у Договорі способів.

Твердження відповідачки щодо відсутності допустимих доказів на підтвердження отримання нею кредиту є неспроможним, оскільки спростовується наведеними вище відомостями оператора послуг платіжної інфраструктури. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 р. (справа № 404/502/18),від 09.09.2020 р. (справа № 732/670/19), від 12.01.2021 р. (справа № 524/5556/19). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною.

Отже, з огляду на те, що позичальниця взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, кредитні кошти разом з процентами вчасно не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Відповідальність за порушення грошового зобов`язання передбачена статтею 625 ЦК України, згідно з частиною другою якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Грошове зобов`язання, що виникло на підставі кредитного договору № 4810265 від 22.09.2022 відповідачкою на даний час не виконано.

З огляду на це у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.

Нарахування передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Водночас нарахування інфляційних втрат за наступний період має здійснюватися з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього місяця, оскільки інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання.

Розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення.

При цьому проценти за договором позики (стаття 1048 ЦК України) є складовим елементом плати за надану позику/кредит, що разом з основною сумою позики/кредиту становить загальну суму боргу, яку боржник повинен сплатити через визначений час після отримання позики/кредиту (п. 7 рішення КСУ від 22 червня 2022 року № 6-р(II)/2022).

Наданий позивачем розрахунок відповідає наведеним вимогам і не оспорюється відповідачкою.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором та відсотків за користування кредитом є законними та обґрунтованими.

Ухваливши рішення по суті справи суд повинен вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами відповідно до статті 141 ЦПК України, згідно з частиною першою якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь держави підлягають стягненню 2 147 грн. 20 коп. судового збору.

Крім того, звертаючись до суду, позивач просить стягнути з відповідачки суму витрат на професійну правничу допомогу, вартість якої становить 10 000 грн.

Відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення є однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

До витрат, пов`язаних зрозглядом справи, з-поміж іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу (частина третя статті 133 ЦПК України).

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи (частина перша статті 134 ЦПК України).

Нормами статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог співмірності суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав договір про надання правової допомоги № 07/07-2023 від 10 липня 2023 року адвокатом Столітнім М.М., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю; ордер адвоката на надання правової допомоги у цій справі, звіт про надання правової допомоги та рахунок на її оплату, з яких убачається, що за збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором, складення позовної заяви та подання її до суду позивач сплатив адвокату 10 000 грн.

За змістом норм частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Враховуючи вище наведене та беручи до уваги те, що адвокат безпосередньо не приймав участь у судових засіданнях, а також, здійснивши аналіз обґрунтувань вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу з урахуванням поданих доказів, суд встановив, що дана справа не є складною, підготовка її до розгляду не потребує аналізу великої кількості норм чинного законодавства, значних затрат часу та зусиль, відтак визначені в переліку послуг вказані дії не відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, та не є співмірними зі складністю справи.

А відтак суд приходить до висновку, що витрати позивача на правничу допомогу підлягають частковому задоволенні в розмірі 5 000 грн., зокрема за збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором - 1 500 грн.; складення позовної заяви - 2 500 грн.; подання позовної заяви в інтересах клієнта - 1 000 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 211, 247, 259, 263, 279 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 204, 207, 526, 530,610, 612, 625, 626, 628, 629, 634, 638, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , на користь на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» суму заборгованості в розмірі 65 600 (шістдесят п`ять тисяч шітсот) грн., інфляційні витрати - 16 728 (шістнадцять тисяч сімсот двадцять вісім) грн., три відсотки річних - 2 771 (дві тисячі сімсот сімдесят одна) грн. 38 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , на користь на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», - сплачений судовий збір у розмірі 2 147 (дві тисячі сто сорок сім) грн. 20 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін у справі:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», місцезнаходження м. Київ, вул. Загородня, буд.15, офіс 118/2, .

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Суддя