ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2023 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Гапонюк І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про виключення відомостей з актового запису про народження дитини,-

ВСТАНОВИВ:

11.05.2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , про виключення відомостей з актового запису про народження дитини. В обґрунтування позову зазначає, що 09 квітня 1987 року від сумісного проживання його матері ОСОБА_3 та ОСОБА_2 народився позивач. Водночас у зв`язку з перебуванням в зареєстрованому шлюбі його матері та ОСОБА_4 , батьком дитини було записано за правилами ст.112 Сімейного кодексу (на підставі свідоцтва про шлюб). Отже батьком у свідоцтві про народження позивача записано ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір позивача ОСОБА_3 . Позивач звернувся до Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи з заявою про надання медичної послуги (генетичної ідентифікації) та отримав висновок де зазначено, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_2 складає величину не менше ніж 99,9%. Біологічне батьківство доведено. Просить визнати ОСОБА_2 батьком ОСОБА_1 .

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24.05.2023 року відкрито загальне провадження у справі та призначене підготовче судове засідання.

14.06.2023року через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача де він зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, із визнанням його батьком позивача, погоджується.

07.06.2023 року через електронну пошту до суду надійшов лист від 07.06.2023 № 160/33.2-32 від начальника Дарницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в якому значиться про слухання справи у відсутність представника відділу та просить копію рішення направити на їх адресу.

В підготовче судове засідання від позивача надійшло клопотання про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги задовольнити.

В підготовче судове засідання відповідач надав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає та просить справу слухати у його відсутність.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25.07.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті

В судове засідання від позивача надійшло клопотання про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

В судове засідання відповідач надав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає та просить справу слухати у його відсутність.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках.

При розгляді письмових матеріалів справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_1 , позивач по справі, що підтверджено Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві.

Згідно вказаного свідоцтва про народження, батьками ОСОБА_1 записано ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 05.05.2021 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що зроблено відповідний актовий запис № 6325 від 18.03.2021 року.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого 05.12.2022 року Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що зроблено відповідний актовий запис № 501 від 22.03.2017 року.

При подачі позову позивачем було надано Висновок експертного дослідження № 104-3-2022 складеного фахівцем у галузі судово-медичної генетичної ідентифікації, експертом-імунологом ОСОБА_5 , згідно якого зазначено, що молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 складає величину не менш ніж 99,99%; за вимогами Другого Міжнародного Симпозіуму з Ідентифікації людини - біологічне батьківство вважається доведеним.

Відповідно до ст. 122 Сімейного кодексу України, дитина, яка зачата або народжена у шлюбі походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дитини.

Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття (ст. 136 Сімейного кодексу України).

Оспорити своє батьківство в судовому порядку має право особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.ст. 122, 124 і 126 Сімейного кодексу України.

Чоловік має право оспорити своє батьківство:

якщо дитина народжена у шлюбі;

якщо на момент народження дитини батьки в шлюбі не перебували, але при реєстрації народження батько визнав своє батьківство;

якщо дитина народилася до спливу десяти місяців з моменту розірвання шлюбу або визнання шлюбу недійсним, але після реєстрації повторного шлюбу його матері з іншою особою.

Не має права оспорювати своє батьківство особа, записана батьком дитини, якщо на момент реєстрації вона знала, що не є батьком цієї дитини, а також особа, яка дала згоду на використання допоміжних репродуктивних технологій.

У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу, як батька дитини, з актового запису про її народження. Підставою для задоволення позову є доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною. Ці дані можуть бути встановлені на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Важливе значення у процесі доказування має висновок експерта.

Згідно частиною 3 ст. 128 Сімейного Кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народження вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (відомості про батька записано за заявою матері).

Згідно ст.130 Сімейного кодексу України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народження вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України.

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини.

Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною.

Згідно ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства (ч.1 ст.129 СК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 зробила висновок про те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Видається, що належність у спрощеному розумінні означає відповідність законодавству.

Обрання позивачем неефективного способу захисту порушеного права має призводити до відмови в задоволенні позову (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2023 року у справі № 398/1796/20).

Розглядаючи такий критерій, як ефективність способу захисту, Верховний Суд зазначає, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Ефективним способом захисту права є такий, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанова Верховного Суду у справі № 916/3156/17 від 4 червня 2019 р.).

Відповідаючи на питання, поставлене на початку статті про те, як має діяти суд, якщо обраний спосіб захисту порушеного права є неналежним і неефективним, правозастосовна практика демонструє, що суд у таких випадках розглядає справу у звичайному порядку та відмовляє у задоволенні позовних вимог. Суд позбавлений можливості на власний розсуд обирати і захищати права позивача у спосіб, який позивач не просить застосувати. Спосіб захисту, який може застосувати суд, вирішуючи спір, завжди обирає позивач.

Статтею 16 ЦК України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, ніж тим, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення / захисту в обраний спосіб.

При розгляді справи, судом встановлено, що з даним позовом про визнання батьківства звернувся позивач (який є самою дитиною), яка досягла повноліття при цьому, законодавець передбачив, що даний Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народження вчинено за заявою матері і відомості про батька записано за заявою матері (відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу).

Разом з тим, позивачем зазначено, що на момент його народження матір перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 і реєстрація народження відбулася згідно ст. 122 Сімейного кодексу.

Також, встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народження вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно з ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, за цими правилами суд надає оцінку доказам, які є в матеріалах справи та на які сторони посилаються, як на підтвердження своїх вимог та заперечень, та не може вважати встановленими факти, які не підтверджені наявними у справі доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин, суд, оцінюючи зібрані у справі сукупні докази, вважає, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом було обрано неналежний і неефективний спосіб захисту порушеного права, позов не грунтується на чинному законодавстві і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 4,12,13,76-82,141,258,259,263,265,268 ЦПК України, на підставі ст. 121, 122,125,126,128-130 Сімейного Кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідент. номер: НОМЕР_4 , за реєстр.: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідент.номер: НОМЕР_5 , за реєстр.: АДРЕСА_2 , Третя особа Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) місцезнаходження: м. Київ, вул. Заслонова, 16 про виключення відомостей з актового запису про народження дитини залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Г.В.Соловей