Справа № 703/650/23
2/703/512/23
УХВАЛА

іменем України

29 березня 2023 року м. Сміла

Суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Крива Ю.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації про стягнення моральної шкоди завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації, в якому просить стягнути з відповідача 1 500 000 грн. моральної шкоди завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

Ухвалою судді від 27 лютого 2023 року дана позовна заява була залишена без руху та позивачеві було надано термін для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали, оскільки заява не відповідає вимогам, встановленим законодавством України.

За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Однак, суд звертає увагу позивача, що звернення до суду не є беззаперечним і повинно відбуватись за правилами визначеними процесуальним законом.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 175 ЦПК України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

Так, відповідно до ухвали судді від 27 лютого 2023 року позивачем не надано документів, що підтверджують сплату судового збору за вимогу майнового характеру у відповідному розмірі (13420 грн.), і хоча позивач стверджує, що звільнений від сплати судового збору, посилаючись на п.22 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», однак не надав жодних доказів підтвердження того, дії відповідача держави-агресора Російської Федерації призвели до його вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно. Таким чином відсутні підстави вважати позивача таким, що в силу вимог закону він звільнений від сплати судового збору.

Крім того в матеріалах позовної заяви була відсутня копія паспорту позивача як документа, що підтверджує громадянство та зареєстроване місце проживання позивача.

За таких обставин, суддею встановлено, що вимоги ЦПК України щодо пред`явлення позовної заяви позивачем не було дотримано.

Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху 28 лютого 2023 була направлена позивачу на адресу, зазначену у позовній заяві та була отримана ним 09 березня 2023 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

16 березня 2023 позивачем було подано до відділення поштового зв`язку для надсилання до суду нову редакцію позовної заяви із усуненням недоліків, яку отримано судом 21 березня 2023 року.

Ознайомившись з поданими матеріалами вбачається, що недоліки позовної заяви усунуто лише частково, а саме позивачем надано копію паспорту громадянина України та довідку про зареєстроване місце проживання позивача.

Разом з тим позивачем не надано документів, що підтверджують сплату судового збору за вимогу майнового характеру у відповідному розмірі (13420 грн.), при цьому позивач вважає, що у нього наявні підстави бути звільненим від сплати судового збору при подачі даної позовної заяви до суду на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки було порушено право власності на належне йому рухоме майно. Означені доводи позивача щодо наявності у нього підстав для звільнення від сплати судового збору, зводяться до заперечень позивача проти вимог чинної ухвали судді від 27 лютого 2023 року, незгоди із висновками судді щодо наявності недоліків позовної заяви. Жодних дій по виправленню зазначених в ухвалі недоліків позивачем не вчинялось.

Таким чином, недоліки зазначені в ухвалі судді від 27 лютого 2023 року стороною позивача не були усунуті в повному обсязі, суду не подано документу, який підтверджує сплату судового збору, та не надано жодних доказів підтвердження того, що дії відповідача - держави-агресора Російської Федерації призвели до вимушеного переселення позивача з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно, зважаючи на обставину, що населений пункт - с. Велика Яблунівка Черкаського району Черкаської області, де зареєстрований та постійно проживає позивач, з початку повномасштабного вторгнення держави-агресора на територію України в окупації не перебував та активні бойові дії на вказаній території не велися, відтак відкриття провадження у справі є неможливим.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасник цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно положень ч.6 ст.185 ЦПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Частина 7 ст.185 ЦПК України передбачає, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи, що ухвала суду про залишення позовної заяви без руху не виконана в повному обсязі, позовну заяву слід вважати неподаною та повернути позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 260, 261, 354, 355 ЦПК України, суддя,-

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації про стягнення моральної шкоди завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України - вважати неподаною і повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Ю.В. Крива