ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року м.Суми

Справа №587/996/22

Номер провадження 22-ц/816/615/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна»,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мачули Антоніни Анатоліївни на рішення Сумського районного суду Сумської області від 20.02.2023 року в складі судді Гончаренко Л.М., постановленого в м. Суми,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом у липні 2022 року, позивач просила суд визнати недійсними пункти 1.4.1.;1.4.2.;1.5.1; 1.5.2.; 1.6.1.; 1.6.2.;7.4. договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1484730 від 21.01.2021 року укладеного між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна». Покласти на відповідача судові витрати.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона уклала з ТОВ «Лінеура Україна» за допомогою веб-сайту шляхом її ідентифікації і використання нею електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором електронний договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1484730 від 21.01.2021 р. Даного договору в паперовому вигляді вона не отримувала. В подальшому працюючи в ТОВ «БВК Компанія «Федорченко» із неї стали в лютому відраховувати значні суми із заробітної плати. На її запитання вона отримала в бухгалтерії пояснення, що відрахування здійснюються у відповідності до Постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 27.01.2022 р. ВП № НОМЕР_1 направленої листом від 27.01.2022 р. № 5627 приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Савенком Ю.О. Не будучи юридично обізнаною з такими питаннями вона звернулась до адвоката для надання правової допомоги. Адвокат Мачула А.А. 16.02.2022 р. направила відповідний запит на адресу приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Савенка Ю.О. з проханням надати належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_1 та, окремо, надати доказ направлення та вручення ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження за № НОМЕР_1, оскільки її також позивачка не отримувала. У зв`язку з військовою агресією Р.Ф. проти України, введенням воєнного стану на території України, збоями в роботі, а в деякий час та на певних територіях - тимчасовим припиненням роботи пошти та підприємств, відповідь від виконавця надійшла лише 13.06.2022 року на електронну пошту адвокатського об`єднання. Додатковим доказом цього є дата листа приватного виконавця від 13.06.2022 р. б/н. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. 18.11.2021 року вчинено виконавчий напис № 17016 про стягнення з ОСОБА_1 невиплачених в строк грошових коштів на користь ТзОВ «ФК «Кредит -Капітал» якому ТОВ «Лінеура України» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № ККЛУ-20082021 від 20.08.2021 року, укладеного з ОСОБА_1 . Згідно вказаного виконавчого напису нотаріусом запропоновано задовольнити вимоги ТзОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» про стягнення з ОСОБА_1 грошової суми за період з 20.08.2021 року по 09.09.2021 року включно в розмірі 20153,94 грн. 94 копійки, яка складається з: 6000,00 гривень 00 копійок - прострочена заборгованість за сумою кредиту та 13224,00 грн 94 копійки - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Савенком Ю.О. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» вказаної заборгованості, про що винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Крім того, відповідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника з позивача має бути звернення стягнення у розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу, з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження, загальна сума боргу до стягнення становить 22719,33 гривень 33 копійки. До вказаного листа приватний виконавець приклав і копію Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1484730 від 21.01.2021. Саме з цих підстав просить встановити відлік строку для оскарження спірного документу з 13.06.2022, оскільки раніше не маючи документу неможливо було ознайомитися з його змістом і оскаржити його. Вважає, що п. 1.4.1., п. 1.4.2., п.1.5.1., п. 1.5.2., п. 1.6.1, п. 1.6.2., п. 7.4. договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1484730 від 21.01.2021 року укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Лінеура Україна» підлягають визнанню недійсними, оскільки встановлена в договорі процентна ставка перевищує розумну межу відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, є явно завищеною, не відповідає вимогам п. 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і засадам справедливості, добросовісності, розумності, що як наслідок свідчить про непропорційність великої суми компенсації у разі невиконання позивачем зобов`язань за цим договором.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 20.02.2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи оскаржуване рішення та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач була повністю ознайомлена з умовами договору та могла прийняти рішення щодо прийняття оферти чи відмовитися від її прийняття. Таким чином, виходячи з оплатного характеру договору позики, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що умови договору про сплату відсотків за користування кредитом є несправедливими та призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договору, оскільки цей розмір було погоджено сторонами.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Мачула Антоніна Анатоліївна подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Доводи скарги мотивує тим, що у договорі відсутня чітка відсоткова ставка. Зазначає, що при розмірі ставки 1,90% за день від суми взятого кредиту, вона має сплачувати щоденно по 114 грн., а сума до повного погашення кредиту дорівнює 83220 грн. При цьому, при застосуванні облікової ставки НБУ, сума відсотків складає 540 грн. щорічно. Зазначає, що ставки відсотків мають бути типовими, а не захмарними, з огляду на що, розмір підвищеної процентної ставки річних перевищує розумну межу плати за послугу, яка встановлена законом.

Від відповідача до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній не погоджується з доводами викладеними в апеляційній скарзі та зазначає, що сторонами було погоджено та підтверджено позивачем ту інформацію, що визначена в п. 1.5.1 - 1.6.2 договору та в п. 3.2 - 3.4 додаткового договору, з позивач погодилася. Вказує, що на головній сторінці сайту міститься інформація щодо розміру стандартної процентної ставки, яка дорівнює 1,99 % від суми позики за кожен день користування позикою (726,35 % річних). Зважена процентна ставка є зваженою та відповідає середньому показнику на фінансовому ринку. Вказує, що з 01.03.2020 року нарахування штрафних санкцій за кредитними договорами не здійснюється. Зазначає, що укладений між ними договір відповідає вимогам діючого законодавства. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Представник відповідача до суду не прибув в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав та просив в її задоволенні відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Лінеура Україна» за допомогою веб-сайту шляхом ідентифікації позивачки і використання нею електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором електронний договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1484730 від 21.01.2021 р. (а.с.15-20).

Відповідно до п.1.1 укладеного між сторонами договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ITC товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через Веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки введення правильності ведення пароля входу до особистого кабінету. При цьому клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ITC товариства.

Згідно з п. 1.2 договору на умовах, встановлених договором, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Тип кредиту - кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 6 000,00 гривень. Пунктом 1.4. визначено тип процентної ставки як фіксована: стандартна процента ставка становить 1,90% в день та застосовується: -у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки;

-у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою клієнта, відповідно до п.4.1 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.2 договору.

Згідно з п. 1.4.2 укладеного між сторонами договору знижена процентна ставка становить 0,86% в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо клієнт у межах строку, визначеного в п.1.3 договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою клієнта відбудеться продовження строку кредиту на новий строк. Клієнт як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту (а у випадку пролонгації - до дати пролонгації (не включно), але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п.1.3 договору, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому клієнт розуміє та погоджується, що застосування стандартної процентної ставки без знижки не можна вважати зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для клієнта, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки, а можливість отримання індивідуальної знижки забезпечена для клієнта лише як для учасника програми лояльності та лише за умови виконання вимог для її застосування, передбачених цим договором. Якщо клієнт є учасником програми лояльності - розмір зниженої процентної ставки, зазначений в договорі, має значення, що є меншим за розмір стандартної процентної ставки, зазначеної в договорі. Якщо клієнт не є учасником програми лояльності, розмір зниженої процентної ставки дорівнює розміру стандартної процентної ставки, з зв`язку з чим цей підпункт договору носить технічний характер та не має юридичного змісту для клієнта.

Відповідно до п. 1.5. договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 693,50% річних, за зниженою ставкою 312,08% річних.

Згідно з п. 1.6. договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 9420,00 грн., за зниженою ставкою 7539,00 грн. Нарахування процентів за користування кредитом є правом товариства, а не його обов`язком. товариство, без погодження з клієнтом може на свій розсуд зменшити нарахування встановлених договором процентів за користування кредитом. Сторони погодили, що:

-за користування кредитом в період автопролонгації нараховування процентів здійснюється в порядку, визначеному розділом 3 договору, за стандартною процентною ставкою у відповідності до п. 1.5.1 договору.

Відповідно до п. 4.2.7. договору, в кожному випадку пролонгації/автопролонгації сума несплачених клієнтом процентів за користування кредитом, нарахованих в період строку кредиту та в період продовженого строку (п.1.3, п.4.1.5, п.4.2.2 договору), є простроченою та підлягає сплаті/зарахування у першу чергу, а товариство має право на стягнення таких прострочених процентів, у тому числі у примусовому порядку. Порядок повернення кредиту та сплати процентів врегульовано розділом 5 договору і фактично надає товариству дозвіл на ініціювання списання коштів з відповідних наявних рахунків позивача, без будь - яких виключень.

Відповідно до п. 6.1.1. договору товариство має право вимагати від клієнта повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших встановлених договором зобов`язань, а відповідно до п. 6.1.3. - укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди клієнта.

Відповідно до п. 6.4.1. договору у встановлений договором строк клієнт зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування, штрафні санкції (у разі наявності). Крім того, пунктом 7.4. договору визначено, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання клієнтом зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом товариство має право нарахувати, а клієнт зобов`язаний на вимогу товариства сплатити товариству штраф: у розмірі 15% від суми кредиту, що становить 900,00 гривень, на 4-й день такого невиконання та/або неналежного виконання; та у розмірі 1,1% від суми кредиту, що становить 66,00 гривень, починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожен факт такого порушення, тобто за кожен день невиконання та/або неналежного виконання.

Згідно листа сервісу онлайн платежів вих№2643_05 від 26.08.2022 ТОВ «Лінеура Україна» відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 21.01.2021 о 21:29:05 на суму 6000,00 грн, номер транзакції в системі iPay.ua -78295265, призначення платежу: зачислення 6000 грн на карту (а.с.79).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами 1 - 3 ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам , особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі , правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року, згідно зі ст. 217 ЦК України правочин не може бути визнаний недійсним у цілому, якщо закону не відповідають лише його окремі частини й обставини справи свідчать про те, що він був би вчинений і без включення недійсної частини. У цьому разі відповідно до ст. 217 ЦК України суд може визнати недійсною частину правочину, з`ясувавши думку сторін правочину. Якщо у недійсній частині правочин був виконаний однією зі сторін, суд визначає наслідки його недійсності залежно від підстав, з яких він визнаний недійсним.

Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено підстави для визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Згідно з підпунктом 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Таким чином, з аналізу вказаних норм права вбачається, що компенсація в разі невиконання зобов`язань, що вказана в підпункті 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» не стосується розміру процентної ставки за користування кредитом, а умови визначення розміру компенсації в разі невиконання зобов`язань, якими може бути штраф, пеня.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом ст. 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За правилами встановленими ч. 1-3 ст. 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до ст.ст. 8, 9 Закону України «Про споживче кредитування» реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів органів, що здійснюють державне регулювання ринків фінансових послуг. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). До загальних витрат за споживчим кредитом не включаються: 1) платежі, що підлягають сплаті споживачем у разі невиконання його обов`язків, передбачених договором про споживчий кредит; 2) платежі з оплати товарів (робіт, послуг), які споживач зобов`язаний здійснити незалежно від того, чи правочин укладено з оплатою за рахунок власних коштів споживача чи за рахунок споживчого кредиту. Обчислення реальної річної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки або інших платежів за послуги кредитодавця, включених до загальних витрат за споживчим кредитом при обчисленні реальної річної процентної ставки, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення, реальна річна процентна ставка обчислюється на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.

Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.

Отже наведеними нормам матеріального права передбачені вимоги щодо визначення реальної річної процентної ставки споживчого кредитування і саме у п.п.1.5.1 та 1.5.2. кредитного договору укладеного із позивачкою визначено реальний розмір за стандартною ставкою процентів річних 693,50% та за зниженою ставкою - 312,08%, що і складає 1,90% в день за стандартною процентної ставкою та 0,86% за зниженою процентною ставкою. Також у п.1.6.1 та 1.6.2.цього договору визначено орієнтована загальна вартість кредиту від типу реальної річної процентної ставки - 9420 грн та 7539 грн. за умови належного виконання позивачем умов повернення кредиту та сплати нарахованих відсотків.

Позивач не заперечує того факту, що у неї існує перед товариством кредитна заборгованість через несплату суми кредиту 6000 грн та 13224 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

З урахуванням викладеного колегія суддів визнає, що при укладенні цього кредитного договору відповідно до ч.1 ст.3 ЦК України дотримано загальні засади цивільного законодавства - свобода договору, оскільки визначені сторонами умови щоденного погашення процентів за користування кредитом не суперечать нормам викладених у статтях 1048,1054 та 1056-1 ЦК України та ст.8,9 Закону України «Про споживче кредитування».

Щодо визнання недійсним пункту 7.4 кредитного договору, яким передбачено умови відповідальності для позивача у разі неналежного виконання нею умов договору, а саме, у випадку невиконання та/або неналежного виконання клієнтом зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом товариство має право нарахувати, а клієнт зобов`язаний на вимогу товариства сплатити товариству штраф: у розмірі 15% від суми кредиту, що становить 900,00 гривень, на 4-й день такого невиконання та/або неналежного виконання; та у розмірі 1,1% від суми кредиту, що становить 66,00 гривень, починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожен факт такого порушення, тобто за кожен день невиконання та/або неналежного виконання, колегія суддів зауважує наступне.

Оскільки предметом даного позову є, серед іншого, оскарження позивачем саме розміру відсотків за користування кредитними коштами, колегія суддів приходить до висновку, що положення п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» не можуть бути застосовані до правовідносин по нарахуванню та сплаті відсотків за користування кредитними коштами. Інших підстав позову для визнання недійсними пунктів кредитного договору по нарахуванню відсотків, позивачем зазначено не було. При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що з умов договору не вбачається, що нарахування відповідачем неустойки у вигляді штрафу (п. 7.4 договору) відбувалось з порушенням вимог п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та призводить до сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції), оскільки сума штрафу у розмірі 1,1% від суми кредиту, що становить 66,00 гривень, починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожен факт такого порушення не свідчить про нарахування завеликої суми компенсації, а саме понад 50% розміру наданого кредиту -6000грн. та орієнтованої стандартної процентної ставки - 9420грн., загальний розмір якого становить - 15420грн.

Тривалість строку невиконання кредитного договору опосередковано залежить від добросовісної поведінки позичальника з приводу дотримання нею умов договору та погашення заборгованості.

Таким чином, враховуючи, що підписуючи кредитний договір позивач була ознайомлена з розміром встановлених у ньому відсотків за користування кредитними коштами та їх погодила, а порядок та розмір нарахування передбаченої кредитним договором неустойки не призводить до сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 384, 389 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мачули Антоніни Анатоліївни залишити без задоволення.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 20.02.2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 червня 2023 року.

Головуючий - С. С. Ткачук

Судді: О. Ю. Кононенко

О. І. Собина