Провадження № 4-с/537/14/2023
Справа № 537/2060/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2023 Крюківський районий суд м. Кременчука Полтавської області у складі головуючого судді Маханькова О.В., за участю секретаря судового засідання Поколоти О.В. у відкритому судовому засіданні розглянувши скаргу ОСОБА_1

на рішення, дії та/або бездіяльність державного виконання,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд зі скаргою відповідно до вимог якої просить суд ухвалити рішення, яким визнати неправомірною та скасувати постанову Головного державного виконавця Крюківського ВДВС Захарченко Н.І. від 06.07.2023 про накладення штрафу на ОСОБА_1 на користь держави у розмірі 1700 грн. в рамках виконавчого провадження № 72088999.

Скарга обґрунтована тим, що в провадженні Крюківського ВДВС перебуває виконавче провадження № 72088999 з примусового виконання рішення Крюківськго районного суду м. Кременчука Полтавської області по справі № 537/2060/21 про зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди в користування ОСОБА_2 квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_3 до вказаної квартири та передачі їй ключів від квартири АДРЕСА_2 . Скаржниця, ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження виявила постанову Головного державного виконавця Крюківського ВДВС Захарченко Н.І. від 06.07.2023 про накладення на неї штрафу на користь держави у розмірі 1700 грн. ОСОБА_1 не погоджується із вказаною постановою, посилаючись на те, що вона складено з порушенням норм закону.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду повідомлялася належним чином.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду повідомлялася належним чином.

Представник Крюківського ВДВС у м. Кременчуці Оникій О.В. в судовому засіданні клопотала залишити скаргу без розгляду, адже ОСОБА_1 сплатила штраф, тим самим виконала постанову про накладення штрафу.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наявні докази, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 1 ЦПК України цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Положеннями ч. 1 ст. 477 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Із наведеного слідує, що у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, може бути розглянута скарга на дії державного чи приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого за правилами цивільного судочинства.

Зазначене узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 346/79/17.

Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

Відповідно до положень статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» судам роз`яснено, що скарги мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбачених положеннями ЦПК України і ГПК України та містити відомості, перелічені у частині четвертій статті 74 Закону «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27 січня 2021 року, прийнятій у справі № 569/13154/20, провадження № 61-15520св20.

Відтак, скарги мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбачених положеннями ЦПК України.

Як передбачено ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу; у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника); якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, суд на підставі ст. 13 ЦПК України згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи, суд вважає, що скаргу ОСОБА_1 потрібно залишити без розгляду.

При цьому суд зазначає, що залишення без розгляду даної скарги не позбавляє можливості сторону виконавчого провадження звернутися до суду повторно.

Керуючись ст. 1, 2, 12, 19, 477, 255 ЦПК України, суд,

постановив:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення, дії та/або бездіяльність державного виконання залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Маханьков О.В.