Єд.унік. № 243/2499/23
Провадження № 2/243/1088/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

15 серпня 2023 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Старовецького В.І.

за участю секретаря судового засідання Петруся Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу №29-к про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2022 року цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Слов`янського мыськрайонного суду Донецької області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 09.03.2023 року о 08 годині 50 хвилин в м. Слов`янськ водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Mitsubishi L200 Double Cab, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Сучасній, виїхав на регульоване перехрестя з вул. Свободи на заборонений червоний сигнал світлофора та скоїв зіткнення з автомобілем Volkswagen Passat д/з НОМЕР_2 , який рухався по вул. Свободи на зелений сигнал світлофора, під керуванням якого знаходився позивач ОСОБА_1 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав значні механічні пошкодження, внаслідок чого йому було заподіяно матеріальних збитків. В подальшому ОСОБА_2 було притягнуто до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Зазначає, що діями ОСОБА_2 позивачу було завдано збитків у розмірі 269658,88 гривень, крім цього позивачем сплачено послуги експерта у розмірі 2720 гривень. Зазначає, що на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахованою не була. Вказує на те, що на теперішній час від відповідача він не отримав жодного відшкодування, не дивлячись на те, що він постійно звертався до останнього та намагався урегулювати це мирним шляхом. Також, вказує на те, що йому завдано моральних страждань, які сталися через те, що в результаті порушень ПДР водієм ОСОБА_2 автомобілю позивача завдано шкоди, він пережив глибокий психологічний стрес, втрату душевного спокою, погіршення сну і здоров`я в цілому. Протягом значного часу йому прийшлося шукати гроші для ремонту пошкодженого автомобілю що завдало удару по сімейному бюджету, що призвело до пригніченого стану не тільки його, а його родини в цілому. З огляду на викладене просив суд ухвалити рішення, яким, стягнути на його користь з ОСОБА_2 матеріальний збиток за пошкодження автомобілю у розмірі 269658,88 гривень, моральну шкоду у розмірі 50000 гривень, витрати з сплати експертизи у сумі 2720 гривень, судові витати які складаються із витрат на правничу допомогу у розмірі 8000 гривень.

Позивач ОСОБА_1 повідомлений належним чином про час, дату та спосіб розгляду справи, в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку.

Відповідач ОСОБА_2 повідомлений належним чином про час, дату та спосіб розгляду справи, в судове засідання не з`явився, до суду із відзивом не звертався, із заявами про відкладення розгляду справ, або розгляду справи без участі також не звертався. Суд зауважує на тому, що секретарем судового засідання неодноразово телефонним зв`язком повідомлявся відповідач про розгляд справи в суді, так при спілкуванні із відповідачем, останній надав свою електронну адресу та просив надіслати на вказану адресу позов з додатками, про що 27.06.2023 року на адресу відповідача було прийнято ухвалу про відкриття провадження, позов з додатками, крім цього 14.07.2023 року на адресу відповідача було направлено ухвалу про закриття підготовчого судового засідання з повідомленням про дату наступного судового засідання, а саме 15.08.2023 року. Однак відповідач в судове засідання не з`явився, заяв про відкладення розгляду справи, або розгляду справи без його участі до суду не надав тому суд, не вбачаючи підстав для відкладення розгляду справи, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Крім цього суд зауважує, що Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Ухвалою суду від 15.08.2023 року вирішено проводити розгляд справи у заочному порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до постанови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 квітня 2023 року, слідує що 09.03.2023 року о 08 годині 50 хвилин в м. Слов`янськ водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Mitsubishi L200 Double Cab, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Сучасній, виїхав на регульоване перехрестя з вул. Свободи на заборонений червоний сигнал світлофора та скоїв зіткнення з автомобілем Volkswagen Passat д/з НОМЕР_2 , який рухався по вул. Свободи на зелений сигнал світлофора. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, в результаті чого заподіяно матеріальні збитки, чим порушив п. 8.7.3 е ПДР, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП. ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави в сумі 850,00 грн. Зазначена постанова набула законної сили 21.04.2023 року.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 , ОСОБА_1 є власником автомобіля Volkswagen Passat д/з НОМЕР_2 .

Позивач ОСОБА_1 звернувся до оцінювача майна ОСОБА_3 з метою виготовлення висновків, щодо оцінки свого пошкодженого автомобіля.

Так, відповідно до Звіту 23/24 від 11.05.2023 року, експертного автотоварознавчого дослідження про відшкодування вартості матеріального збитку у зв`язку з аваріним ушкодженням заподіяними автомобілю марки Volkswagen Passat д/з НОМЕР_2 , вартість ремонтно-відновних робіт автомобілю складає 269658,88 грн., з яких вартість робіт складає: 18411,00 грн., фарбування - 18256,82 грн., запасні частини -232991,06 грн.

Відповідно до квитанції прибуткового касового ордеру №24/23 вартість виклику експерта у м. Слов`янськ для проведення експертизи автомобілю марки Volkswagen Passat д/з НОМЕР_2 становить 2720 грн., які були сплачені позивачем експерту.

Крім цього, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, проходив службу за контрактом у період з 19.12.2019 року по 12.05.2023 року.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт завдання такої шкоди відповідачем та її розмір. Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Таким чином, цивільне законодавство в делікатних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Тобто, відсутність вини у завданні шкоди повинен дозволити сам заподіював шкоди, а позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги (Постанова Верховного Суду України від 03 грудня 2014 року по справі № 6-183цс14).

Частиною 1 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (стаття 1188 ЦК України).

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В судовому засіданні встановлено, що станом на дату звернення позивачем з даним позовом до суду ОСОБА_2 не здійснено відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України.

Відповідач у судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача.

А тому, суд приходить до висновку, що позовна вимога ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 269658,88 гривень підлягає задоволенню.

Відносно позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Під моральною шкодою фізичної особи слід розуміти наявність такого негативного емоційного сприйняття нею вчинених стосовно неї самої або членів її сім`ї чи близьких родичів протиправних дій (бездіяльності), що досягло певних психотравмуючих факторів: відчуття фізичного болю чи душевних страждань (відчуття хвилювання, занепокоєння, пригнічення, зміна життєвого укладу тощо).

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд визначає розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В судовому засіданні встановлено, що ДТП, яке сталося з вини відповідача дійсно спричинило ОСОБА_1 моральні страждання.

Вирішуючи питання про визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд у відповідності з вимогами статті 23 ЦК України, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» враховує характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, а тому позивачу була заподіяна моральна шкода, яка полягає у психологічному стресі.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини справи, у тому числі тривалість порушення прав позивача, характер порушення прав позивача характер та обсяг душевних страждань, втрату нормальних життєвих зв`язків, здійснення додаткових зусиль для організації власного життя, зусиль, вжитих для відновлення порушених прав, а також принципи розумності та справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19). міститься висновок про те, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності.

Проте, суд приходить до висновку про те, що сума моральної шкоди в розмірі 50000 гривень 00 копійок є завищеною, але з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, можливим стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10000 гривень, яка є достатньою і справедливою компенсацією завданої моральної шкоди.

В іншій частині вимог щодо відшкодування моральної шкоди, на думку суду, слід відмовити.

Відносно стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 гривень, суд зазначає наступне.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 3 цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно ч.4 цієї статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення права надано Конституційним Судом України в рішеннях від 16.11.2000 №13-рп/2000; від 30.09.2009 №23-рп/2009; від 11.07.2013 №6-рп/2013.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних з наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (правова позиція Верховного Суду, викладена у справі №826/1216/16).

Судом встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на правову допомогу надано до суду договір на надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Вітюком О.С. від 14.06.2023 року.

Позивачем не надано до суду документальних підтверджень понесених витрат на правову допомогу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Крім цього, позивачем надано Квитанцію № 24/23 від 08.05.2023 року на суму 2720 грн. 00 коп. на підтвердження витрат, пов`язаних з проведенням експертизи (визначення розміру матеріального збитку завданого власнику автомобіля Volkswagen Passat д/з НОМЕР_2 ),а тому, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат за проведення експертизи в розмірі 2720 гривень 00 копійок.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору згідно п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», що підтверджується посвідченням НОМЕР_4 від 21.12.2020 року, то з ОСОБА_2 на користь держави підлягає до стягнення 2696,59 гривень

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, 82, 133, 137, 141, 259, 263-265, 280-284, 354 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 1167, 1187, 1188, 1192 ЦК України, суд.-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 матеріальну шкоду внаслідок спричинення ДТП в розмірі 269 658,88 (двісті шістдесят дев`ять шістсот п`ятдесят вісім) гривень 88 копійок, моральну шкоду в розмірі 10000,00 (десять тисяч) гривень 00 копійок, витрати на проведення експертизи в розмірі 2720,00 (дві тисячі сімсот двадцять) гривень 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 2696,59 грн (дві тисячі шістсот дев`яносто шість) гривень 59 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Слов`янського міськрайонного суду В.І. Старовецький