04 квітня 2023 року м. Кропивницький
справа № 405/9138/19
провадження № 22-ц/4809/76/23
судді Кропивницького апеляційного суду Голованя А.М. у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання об`єкта нерухомого майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання договору дарування нерухомого майна недійсним.
Короткий зміст судового рішення
04 квітня 2023 року Кропивницьким апеляційним судом в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах було ухвалено постанову про задоволення апеляційної скарги та скасовано рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 червня 2022 року з ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_2 .
Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 8/25 частини житлового будинку об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано недійсним договір дарування від 31.07.2018, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 щодо вказаного нерухомого майна.
Вважаю за необхідне по даній справі висловити окрему думку, виходячи з наступного.
Підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, про задоволення позову, стало те, що суд визнав майно (8/25 частини житлового будинку) дружини об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки позивачем доведено належними та допустимими доказами факт його трудових та фінансових затрат, внаслідок яких було здійснено реконструкцію спірного житлового будинку, проведено будівельні та ремонтні роботи, що істотно збільшило його вартість.
Проте погодитися з такими висновками у повному обсязі не можна.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.
Відповідно до п.п. 143, 144, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц неодноразово зверталась увага на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, й майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.
Згідно зі ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Відповідно до ч.1 ст. 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Але при цьому обмежуються саме права особистої власності одного з подружжя, а відтак зменшується обсяг правомочностей колишнього одноособового власника.
Тому у самому законі, статті 62 СК України передбачені умови, за яких таке втручання у право власності буде не лише законним, але і необхідним з точки зору забезпечення інтересів іншого, не власника, з подружжя та гарантуватиме дотримання балансу інтересів кожного з подружжя.
Зі змісту статті 62 СК України вбачається, що втручання у право власності може бути обґрунтованим, та дотримано балансу інтересів подружжя, у разі наявності у сукупності двох факторів: 1) істотність збільшення вартості майна; 2) таке збільшення вартості пов`язане зі спільними трудовими чи грошовими затратами або затратами другого з подружжя, який не є власником.
Як трудові затрати необхідно розуміти особисту чи спільну трудову діяльність подружжя. Така діяльність може бути направлена на ремонт майна, його добудову чи перебудову, тобто дії, що потягли істотне збільшення вартості такого майна.
Грошові затрати передбачають внесення особистих чи спільних коштів на покращення чи збільшення майна. Наявність істотного збільшення вартості є оціночним поняттям, тому у конкретній справі рішення про задоволення чи відмову у задоволенні позову приймається судом з урахуванням усіх його обставин.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 214/6174/15-ц (провадження № 14-114цс20) зробила висновок, що істотність збільшення вартості майна підлягає з`ясуванню шляхом порівняння вартості майна до та після поліпшень внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя.
Тобто істотність збільшення вартості має відбутися така, що первинний об`єкт нерухомості, який належав одному з подружжя на праві приватної вартості, розчиняється, нівелюється, втрачається чи стає настільки несуттєвим, малозначним у порівнянні із тим об`єктом нерухомого майна, який з`явився під час шлюбу у результаті спільних трудових чи грошових затрат подружжя чи іншого з подружжя, який не є власником.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у період з 25.10.2001 року по 24.06.2019 року перебували у шлюбі.
Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.02.2005 року, яке набрало законної сили, встановлено факт прийняття ОСОБА_1 спадщини на 16/50 (8/25) частин жилого будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , та визнано за нею право власності на вказане нерухоме майно.

Таким чином, згідно положень ст. 57 СК України спірний будинок належить відповідачу ОСОБА_1 на праві особистої приватної власності, оскільки набутий нею, хоча, і під час шлюбу, але в порядку спадкування.

Згідно висновку судового експерта Тарана О.С. № 2409/20 від 16.11.2020, складеного за результатами оціночно-будівельної експертизи, ринкова вартість 8/25 частин спірного житлового будинку у стані, який існував до проведення будівельних робіт, описаних у позовній заяві, визначена з використанням порівняльного методичного підходу становить 335 903,00 грн. У стані, після проведення будівельних робіт, описаних у позовній заяві, визначена з використанням порівняльного методичного підходу ринкова вартість становить 677 989,00 грн. (т. 1, а.с. 88-105). Тобто, вартість майна збільшилася майже у два рази.

Згідно звіту про незалежну оцінку майна від 05.01.2022, складеного оцінювачем ТОВ «Експертне бюро» ОСОБА_4 на замовлення відповідачів, ринкова вартість спірних 8/25 частин житлового будинку становить: 706 324,00 грн. (після проведення ремонтних робіт та перепланування) та 523 549,00 грн. (до проведення ремонтних робіт та перепланування) (т. 1, а.с. 167-245). Тобто, вартість майна збільшилася майже у півтори рази.

При цьому, суд першої інстанції не взяв до уваги звіт про незалежну оцінку майна від 05.01.2022, складеного оцінювачем ТОВ «Експертне бюро» Скороход С.В., оскільки оцінювач не була попереджена про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправильного висновку, а позивачем надано відповідний висновок експерта із цих самих питань.

Таким чином, експертний висновок експерта Тарана О.С. № 2409/20 від 16.11.2020 свідчить, що відповідачу ОСОБА_1 належить певна частка у майні, яка є її особистою приватною власністю, а тому спільною сумісною власністю може бути лише частка у майні, яке було створено вже після реконструкції спірного будинку (різниця між вартістю до і після), оскільки істотного збільшення вартості спірного майна не відбулося.

Адже не можна вважати, що первинний об`єкт нерухомості - будинок, який належав дружині - ОСОБА_1 на праві приватної вартості, розчиняється, нівелюється, втрачається чи стає настільки несуттєвим, малозначним у порівнянні із тим об`єктом нерухомого майна, який з`явився (внаслідок збільшення його вартості у два рази) під час шлюбу у результаті трудових чи грошових затрат чоловіка ОСОБА_2 , який не є власником.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною п`ятою наведеної статті докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За таких обставин позивачем, не доведено ті обставини, на які він посилався у позові як на підставу своїх вимог, а саме факту, що майно (будинок) дружини відповідача за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок трудових чи грошових затрат чоловіка - позивача.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду А.М. Головань