Справа № 141/258/23
Провадження №2/141/73/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року смт Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Климчука С.В.,

при секретарі судового засідання Рожковій Л.М.,

сторони в судове засідання не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу № 141/258/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

У С Т А Н О В И В:

11.04.2023 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що за час шлюбу з відповідачем, укладеного у 2007 році, у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_3 . В подальшому шлюб між сторонами було розірвано та рішенням Оратівського районного суду Вінницької області стягнуто з позивача аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач добросовісно сплачував аліменти, проте в подальшому знову одружився та від шлюбу має сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які знаходяться на його утриманні. Також з ним проживає дружина ОСОБА_6 та батько ОСОБА_7 .

Оскільки сімейний стан та матеріальна спроможність позивача змінилися, на його утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей від іншого шлюбу, позивач просить суд змінити розмір аліментів, які з нього стягуються на підставі рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 07.07.2011 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття на 1/6 частину заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою суду від 13.04.2023 провадження у справі №141/258/23 відкрито, розгляд справи призначено на 18.05.2023.

15.05.2023 до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_2 від 10.05.2023 на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначено, що позивач при написанні позовної заяви про зменшення розміру аліментів посилався на зміну його сімейного становища, а саме на укладення шлюбу та народження дітей, а також на зміну матеріальної спроможності, проте це не є підставою для зміни розміру аліментів. Твердження позивача про те, що діти знаходяться на його утриманні також нічим не підтверджені, оскільки позивачем до позову додано довідку про склад його сім`ї за 2021 рік, зі змісту якої не вбачається, що діти перебувають на утриманні позивача у 2023 році. Окрім того, позивачем не надано доказів, які б підтверджували зменшення його доходу внаслідок зміни його сімейного стану (укладення нового шлюбу та народження дітей), та, поряд з цим, зміна сімейного стану позивача , а саме народження дітей від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Також позивач не довів належними та допустимими доказами того, що матеріальний стан відповідача покращився. Відповідач зазначає, що у позивача була наявна заборгованість зі сплати аліментів, але станом на 14.03.2023 він частково її погасив в сумі 57000,00 грн.

На підставі викладеного відповідач ОСОБА_2 просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

16.05.2023 на електронну адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив від 16.05.2023. Позивач зазначає, що зміна його сімейного стану, а саме укладення шлюбу та народження ще двох дітей, яких він, як батько, зобов`язаний утримувати також, є підставою для зменшення розміру аліментів. Посилання відповідача про відсутність доказів того, що діти знаходяться на його утриманні, вважає такими, що не відповідають дійсності, оскільки в тексті позовної заяви він вказав про це, а також до позовної заяви додав довідку про склад сім`ї. Стосовно сумнівів відповідача щодо неприйняття, як доказу, довідки про склад сім`ї № 6, виданої 04.01.2023, позивач зазначає, що вкзана довідка видана на підставі погосподарської книги, заведеної у 2021 році, та яка ведеться чотири роки, до 2025 року.

Таким чином, позивач просить позовну заяву про зменшення розміру аліментів задовольнити в повному обсязі.

Судове засідання, призначене на 18.05.2023, не відбулось та було відкладено на 01.06.2023, у зв`язку з неявкою сторін.

29.05.2023 до суду від відповідача ОСОБА_2 надійшло заперечення на відповідь на відзив від 25.05.2023. В обґрунтування заперечення зазначено, що позивачем не підтверджено погіршення свого майнового стану, що слугувало б підставою для зменшення розміру аліментів, а навпаки додано довідки про збільшення розміру доходів останнім, тому без підтвердження погіршення матеріального становища дії позивача будуть спрямовані на неналежне забезпечення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та суперечитиме її інтересам. Крім того, відповідно до останнього розрахунку заборгованості зі сплати аліментів встановлено, що сума нарахованого щомісячного платежу становить 1416,50 грн, що не є достатнім для належного матеріального забезпечення. Позивач також жодним чином не довів, що матеріальний стан відповідача покращився. Доказів того, що діти від нового шлюбу знаходяться лише на його утриманні, позивачем також не надано, а довідка про склад сім`ї не може бути належним доказом того, що діти знаходяться на утриманні позивача. Окрім того, у позивача була наявна заборгованість по сплаті аліментів, яку він погасив лише частково у сумі 57000,00 грн. На підставі викладеного відповідач вважає, що позивачем не доведено, що від дня постановлення судового рішення про стягнення з нього аліментів на неповнолітню дитину виникли обставини, які слугували б підставою для зміни їх розміру, тому просить суд залишити відповідь на відзив на позовну заяву без розгляду та в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання 01.06.2023 не з`явився, при цьому, 08.05.2023 до суду надійшла заява позивача від 01.05.2023 про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про час, день та місце судового засідання, в судове засідання 01.06.2023 не з`явилася. При цьому, 18.05.2023 на електронну адресу суду надійшла заява відповідача від 18.05.2023 про розгляд справи без її участі.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи № 141/258/23, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 13.03.2008 року, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записані ОСОБА_1 та ОСОБА_8 .

Відповідно до виклику державного виконавця № 18.31-33/48515 від 12.12.2022, в провадженні Хмільницького відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) перебуває виконавче провадження № 51100893 від 13.05.2016 з примусового виконання виконавчого листа № 2-136/11, виданого 07.07.2011 Оратівським районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, на утримання дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи стягнення з 14.04.2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 22.11.2013, у ОСОБА_1 та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 .

Також згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 22.03.2017, у ОСОБА_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась донька ОСОБА_5 .

Як убачається зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого виконкомом Великоострожоцької сільської ради Хмільницького району Вінницької області, ОСОБА_1 та ОСОБА_10 , 16.03.2017 зареєстрували шлюб, актовий запис № 01. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_11 ».

Відповідно до довідки № 6 від 04.01.2023, виданої Уланівською сільською радою Хмільницького району Вінницької області згідно погосподарської книги № 2 за 2021 рік, ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_1 , до складу його сім`ї входить дружина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та батько ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно до довідки № 01-29/193 від 03.04.2023, виданої відділом освіти, культури, молоді і спорту Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, ОСОБА_1 працює оператором Великоострожоцької гімназії, його загальний дохід за період з 04.01.2021 по 31.12.2021 склав 11828,92 грн.

Також, як вбачається з довідки № 01-29/192 від 03.04.2023, виданої відділом освіти, культури, молоді і спорту Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, ОСОБА_1 працює оператором Великоострожоцької гімназії, його загальний дохід за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 склав 37228,11 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості № 22.28-33/425 від 05.01.2023 зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 51100893, виданої головним державним виконавцем Г.О. Кравчук, за період з 01.01.2020 по 01.01.2023 заборгованість ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 становить 63244,36 грн.

Як вбачається з квитанції № 93 від 14.03.2023, ОСОБА_1 сплатив на відповідний рахунок державної виконавчої служби України 57000,00 грн в рахунок погашення заборгованості за аліментами.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог та встановлених обставин, суд керується наступним.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві. Зокрема, статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку

В ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. А тому, зміна сімейного становища чи погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що у нього змінився сімейний стан, у зв`язку з народженнях ще двох дітей від іншого шлюбу, а саме ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

При цьому, докази, які б вказували на зменшення доходу позивача, внаслідок зміни сімейного стану позивача (укладення нового шлюбу та народження дітей), а також докази того, що діти перебувають лише на утриманні позивача, у матеріалах справи № 141/258/23 відсутні.

Також суд зауважує, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дітей від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Зокрема, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Зменшення визначеного рішенням суду від 07.07.2011 року розміру аліментів (1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) у зв`язку з тим, що у позивача народилось двоє дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без підтвердження погіршення його матеріального становища не буде спрямовано на належне забезпечення іншої дитини позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та суперечитиме її інтересам.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року по справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460 св 20).

Також суд звертає увагу на той факт, що позивач не довів належними та допустимими доказами покращення матеріального стану відповідача.

Так, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін, суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оскільки позивачем не доведено, що від дня постановлення судового рішення від 07.07.2011 про стягнення з нього аліментів на неповнолітню дитину виникли обставини, які слугували б підставою для зміни їх розміру, суд, з`ясувавши обставини справи та надавши оцінку поданим сторонами доказам, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, у зв"язку із його недоведеністю.

При цьому, суд відзначає, що інші доводи та заперечення сторін, викладені у заявах по суті справи, не спростовують висновків суду та встановлених судом фактичних обставин справи №141/258/23 і не можуть впливати на законність даного судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача ; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 180, 181, 191, 192 СК України, статтями 10, 13, 76-81, 141, 258, 263, 273, 279, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Копію рішення направити сторонам у справі згідно ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Повний текст рішення суду оформлено та виготовлено 06.06.2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя С.В. Климчук