ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/875/23 Справа № 932/1591/20 Категорія 47 Суддя у 1-й інстанції - Цитульський В. І. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Шавкун Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргоюДніпровської міської ради

на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 09 червня 2022 року

у справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, виконавчого комітету Дніпровської міської ради, треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Міссіяж Олена Анатоліївна, про визнання недійсним рішення, визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування записів про право власності на земельну ділянку, визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2020 року Дніпровська міська рада звернулася до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що земельна ділянка, на якій розташоване нерухоме майно, по АДРЕСА_1 належить територіальній громаді м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради та віднесена до земель комунальної власності.

Зазначає, що під час проведення службового розслідування було виявлено наявність ряду підроблених рішень Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, зокрема, рішення від 18 червня 1998 року №1054, яким приватному підприємцю ОСОБА_2 за рахунок земель загального користування, надано у приватну власність для проектування та будівництва автостоянки з автомийкою земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,22219 га.

Вказує, що згідно чинного на момент прийняття спірного рішення законодавства, повноваження щодо розпорядження земельними ділянка належали місцевій раді народних депутатів, а не виконавчому комітету. Таким чином, рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 18 червня 1998 року №1054 Про надання громадянину ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), земельної ділянки по АДРЕСА_1 у приватну власність для будівництва та обслуговування автостоянки з автомийкою прямо суперечить нормам чинного на момент його прийняття законодавства.

Зазначає, що відповідно до інформації, що міститься в Дніпровській міській раді, рішенням Виконавчого комітету Дніпровської міської ради під №1054 від 18 червня 1998 року було вирішено питання про надання земельної ділянки по АДРЕСА_2 у спільне тимчасове користування ЗАТ Салону «Престиж» по фактичному розміщенню перукарні. Відповідно до інформації, що міститься в Дніпровській міській раді, рішенням Виконавчого комітету Дніпровської міської ради під №1154 від 18 червня 1998 року було вирішено питання про передачу земельних ділянок у приватну власність у садівницькому товаристві «Лісова казка» для садівництва.

Таким чином питання щодо надання земельної ділянки у приватну власність приватному підприємцю ОСОБА_2 під будівництво та обслуговування автостоянки з автомийкою не вирішувалося взагалі.

Вважає, що право приватної власності на спірну земельну ділянку було зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєсті заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за ОСОБА_2 на підставі підробленого рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 18 червня 1998 року, номер запису про право власності:33365426.

Зазначає, що в подальшому спірна земельна ділянка була відчужена, про що було внесено запис до Реєстру ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу №575 від 01 жовтня 2019 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , номер запису про право власності:33477286.

Вважає, що земельна ділянка вибула з комунальної власності з порушенням чинного законодавства поза волею Дніпровської місткої ради.

Враховуючи зазначене вище, просили суд: визнати недійсним рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 18 червня 1998 року №1054; визнати недійсним договір купівлі - продажу земельної ділянки, загальною площею 0,22219 га, кадастровий номер :02:186:0224, який укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Міссіяж О.А. та зареєстрований в реєстрі за №575; скасувати в Державному реєстрі прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записи про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,22219 га, кадастровий номер :02:186:0224, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101: за ОСОБА_2 , на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 18 червня 1998 року №1054 (1154), номер запису про право власності: 33365426, державний реєстратор - Гладков Ю.В. КП «Юридична реєстрація нерухомості та бізнесу»; за ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі - продажу №575 від 01 жовтня 2019 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , номер запису про право власності: 33477286, державний реєстратор приватний нотаріус МНО Міссіяж О.А; визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,22219 га, кадастровий номер :02:186:0224 у державному земельному кадастрі, виключити відомості щодо кадастрового номеру вказаної земельної ділянки.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 09 червня 2022 року у задоволенні позову Дніпровської міської ради відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано недоведеністю обставин підроблення спірного рішення. Крім того позивач обрав неналежний спосіб захисту як в цілому так і в межах обраного способу заявив неналежну вимогу.

Не погодившись з рішенням суду Дніпровська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що при ухваленні рішення, суд першої інстанції не взяв до уваги, що земельна ділянка, на якій розташовано нерухоме майно по АДРЕСА_1 належить територіальній громаді м.Дніпро в особі Дніпровської міської ради та віднесена до земель комунальної власності, відповідно до ст.ст. 80, 83 ЗК України та ст.ст. 26, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Вважає, що оскільки спірна земельна ділянка вибула із власності територіальної громади м.Дніпра в особі Дніпровської міської ради поза волею власника шляхом вчинення незаконних дій осіб, якими було підроблено рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 18 червня 1998 року №1054, документація із землеустрою спірної земельної ділянки не була погоджена в установленому законодавством порядку, Дніпровська міська рада дозвіл на розроблення такої документації не надавала, тому визнання недійсним рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 18 червня 1998 року №1054, визнання недійсним правочину та скасування записів про право власності внесених до Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є належним способом захисту прав власності Дніпровської міської ради.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив залишити апеляційну скаргу Дніпровської міської ради без задоволення, а рішення суду без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно витягу із Державного земельного кадастру вбачається реєстрація земельної ділянки 03 вересня 2019 року, площа 0,2222 га, комунальна власність, кадастровий номер :02:186:0224, АДРЕСА_1 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в такому реєстрі наявні наступні записи щодо вказаної земельної ділянки:

- №33365426 від 24 вересня 2019 року, державний реєстратор Гладков Ю.В., КП «Юридична реєстрація нерухомості та бізнесу», рішення цього ж державного реєстратора №48834181 від 24 вересня 2019 року, за ОСОБА_2 на підставі рішення №1154 від 18 червня 1998 року, Дніпровська міська рада;

- №33477286 від 01 жовтня 2019 року, приватний нотаріус Міссіяж О.А., рішення останньої №48955158 від 01 жовтня 2019 року за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, реєстраційний номер 575 від 01 жовтня 2019 року.

Позивачем долучено копію рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 18 червня 1998 року №1054 «Про надання громадянину ОСОБА_2 земельної ділянки по АДРЕСА_3 у приватну власність для обслуговування автостоянки з автомийкою».

Встановлено, що копія вказаного рішення отримана із архіву. До такого рішення долучено копію заяви про отримання земельної ділянки та її план.

Згідно договору купівлі-продажу від 01 жовтня 2019 року, реєстровий номер 575, ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купив спірну земельну ділянку за 445 217 грн. У договорі вказано, що земельна ділянка належить продавцю на підставі рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 18 червня 1998 року №1054.

Розпорядженням міського голови м.Дніпра від 22 січня 2020 року призначено службове розслідування незаконного вибуття земельних ділянок із комунальної власності територіальної громади.

У відповідності до протоколу засідання виконкому міської ради від 18 червня 1998 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради було прийнято наступні рішення: за №75 Про надання земельної ділянки по АДРЕСА_2 у спільне тимчасове користування ЗАТ «Салон Престиж», рішення №1054; за №176 про передачу земельних ділянок у приватну власність у садівничому товаристві «Лісова казка» (Амур-нижньодніпровський район) для садівництва, рішення №1154.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в такому реєстрі наявні записи про реєстрацію права власності на комплекс по обслуговуванню автомобілів, площею 925,7 к.м., що на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , останній запис, на підставі договору купівлі-продажу від 25 травня 2017 року, за ОСОБА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності обставин підроблення спірного рішення та обрання позивачем неналежного способу захисту як в цілому так і в межах обраного способу заявив неналежну вимогу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Процесуальний закон покладає на особу обов`язок доведення обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, відповідно до частин третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Указане правило діє, якщо в нормах матеріального права не має вказівки про перерозподіл обов`язків доказування.

Разом із тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з вимогами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підтвердження заявлених позовних вимог, зокрема, в частині визнання недійсним рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 18 червня 1998 року №1054, позивачем надано копію протоколувід 18 червня 1998 року, згідно якого, виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради було прийнято наступні рішення: за №75 Про надання земельної ділянки по АДРЕСА_2 у спільне тимчасове користування ЗАТ «Салон Престиж», рішення №1054; за №176 про передачу земельних ділянок у приватну власність у садівничому товаристві «Лісова казка» (Амур-нижньодніпровський район) для садівництва, рішення №1154.

Проте, на підтвердження своїх доводів Дніпровською міською радою не надано та матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів, які містять інформацію про вчинення будь-якими особами незаконних дій або підроблення будь-яких рішень позивача щодо спірної ділянки, як то висновків експертів, матеріалів службового розслідування або ухвалених судом вироків про притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які вчинили відповідне правопорушення. Не містять також матеріали справи і копії рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 18 червня 1998 року №1054 Про надання земельної ділянки по АДРЕСА_2 у спільне тимчасове користування ЗАТ «Салон Престиж».

Враховуючи, що позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування записів про право власності на земельну ділянку, визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі є похідними, колегія суддів вважає, що підстави для їх задоволення відсутні та відхиляє доводи апеляційної скарги про вибуття із власності територіальної громади м.Дніпра в особі Дніпровської міської ради поза волею власника шляхом вчинення незаконних дій осіб, якими було підроблено рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 18 червня 1998 року №1054.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що розглядаючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду підлягає залишенню без змін.

Згідно статті 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 09 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова