КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/2533/2023 Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Писаної Т.О., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Шаламая Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2022 року про забезпечення позову до подання позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільним майном подружжя та визнання права власності на частку у спільному майні подружжя,

В С Т А Н О В И В :

У жовтня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції із заявою про забезпечення позову до подачі позову, посилаючись на те, що на даний час збирає докази і готує до суду позовну заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільним майном подружжя та визнання права власності на частку у спільному майні подружжя.

Зазначав, що між ним та ОСОБА_1 , яка являється його цивільною дружиною, погіршилися відносини, тому вона почала перешкоджати йому проживати у будинку АДРЕСА_1 в добудову якого під час спільного проживання однією сім`єю він вклав значні кошти, в якому зареєстрований і який на даний час являється єдиним місцем його постійного проживання. Під час спроб вирішити даний спір з ОСОБА_1 мирним шляхом, остання неодноразово заявляла, що переоформить будинок на свою доньку або онуку. Тому він вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів.

На підставі викладеного, ОСОБА_2 просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчиняти будь-які дії щодо нерухомого майна, зареєстрованого за ОСОБА_1 , податковий номер НОМЕР_1 , а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку за цією ж адресою, кадастровий номер :05:004:0199, площею 0,1000 га з цільовим призначенням для індивідуального садівництва.

Ухвалою Білоцерківського районного суду Київської області від 02 листопада 2022 року заяву про забезпечення позову до подання позову було задоволено частково.

Накладено арешт на садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку місця розташування: кадастровий номер :05:004:0199, площею 0,1000 га з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

В іншій частині вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що заявником не надано до заяви жодного доказу, який би свідчив про намір або будь-які дії скаржниці спрямовані на продаж спірного майна або його переоформлення на третіх осіб.

Крім того, позивачем не надано жодного доказу до заяви на підтвердження проживання у цивільному шлюбі із ОСОБА_1 .

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

На адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 якому зазначено, що посилання ОСОБА_1 на те, що забезпечення позову порушує її права власника є передчасним та ґрунтується на припущеннях.

На даний час в суді першої інстанції розглядається зазначений цивільний позов, в якому позивач просить визнати право власності на частину земельної ділянки та будинку.

Крім того зазначає, що не вжиття заходів забезпечення позову може призвести не лише до утруднення, а й до унеможливлення виконання рішення суду.

На підставі викладеного у відзиві, ОСОБА_2 просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Руденко А.О. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням його на амбулаторному лікуванні. Колегією суддів у задоволенні клопотання було відмовлено, оскільки ОСОБА_2 надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якій висловив свою позицію, отже його участь у судовому засіданні не є обов`язковою.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Руденка А.О., дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, враховуючи наступне.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що предметом майбутнього позову, крім іншого, є визнання права власності на частину будинку і земельної ділянки, які можуть бути відчуженні їх власником ОСОБА_1 , що ускладнить виконання рішення суду у випадку задоволення позову ОСОБА_2 .

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції враховуючи таке.

Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом, або ефективний захист порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У відповідності до частини 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення, або ефективного захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатнє обґрунтування того, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Згідно з п.п.1,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання житлового будинку АДРЕСА_2 садове товариство» обслуговуючий кооператив» та земельна ділянка місця розташування: кадастровий номер :05:004:0199, площею 0,1000 га спільною сумісною власністю, а також визнання права власності на частку в цих нерухомих об`єктах.

Власником вказаної земельної ділянки та житлового будинку є ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Відповідно до довідки №1024/02/02-21 про зареєстрованих у житловому приміщенні будинку осіб та копії паспорту, яку було долучено до заяви, ОСОБА_2 проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Враховуючи вказані обставини справи, суд першої інстанції обґрунтовано погодився із доводами заявника про те, що у випадку задоволення позову, виконання рішення суду може бути ускладнене у випадку відчуження вказаного нерухомого майна на користь третіх осіб.

Інші доводи апелянта зводяться до суперечливого тлумачення норм процесуального права та незгоди із висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені норми права та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову була постановлена з дотриманням порушенням норм процесуального права, а тому не може бути скасована судом апеляційної інстанції з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, а тому ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 157, 374, 375, 382, 383, 384 України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2022 року про забезпечення позову до подання позову у даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення в порядку та з підстав, що визначені ст. 389 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 березня 2023 року.

Суддя-доповідач

Судді: