Справа № 344/4432/23
Провадження № 2-з/344/4/23
У Х В А Л А

30 березня 2023 року місто Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Мелещенко Л.В., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И Л А:

15 березня 2023 року позивач ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , про стягнення заборгованості за договором позики.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №344/4432/23, провадження №2/344/1648/23 від 15 березня 2023 року розподілено головуючому судді Антоняку Т.М.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 березня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 березня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

29 березня 2023 року позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту в межах суми позову на грошові кошти та все рухоме і нерухоме майно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , у тому числі на 1/2 частки в двокімнатній квартирі АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову, заявник посилається на те, що відповідно до розписки від 11 грудня 2021 року відповідач отримав у позику грошові кошти у розмірі 1 000 000 гривень 00 копійок, які зобов`язувався повернути до 11 грудня 2022 року. На даний час відповідач не повернув суму позики, чим порушив взяті на себе зобов`язання, а тому наявні всі підстави для стягнення з останнього заборгованості у розмірі 1000 000,00 (один мільйон) гривень 00 копійок, а також процентів за час користування позикою у відповідності до статті 1048 Цивільного кодексу України у розмірі 204 400,00 (двісті чотири тисячі чотириста) гривень 00 копійок. У випадку задоволення позову примусове стягнення буде здійснюватися за рахунок коштів відповідача, а у випадку відсутності у відповідача коштів, які можна буде стягнути в рахунок погашення заборгованості, у відповідності до чинного законодавства можна звернути стягнення на будь-яке інше майно відповідача. Поряд з цим відповідач ОСОБА_2 на час розгляду судової справи і аж до моменту стягнення з нього суми боргу чи звернення стягнення на його майно в рахунок погашення суми заборгованості не матиме жодних обмежень і може вільно розпоряджатись своїми коштами та майном. Позивачу стало відомо, що на інтернет площадці ОLХ розміщено оголошення про продаж двокімнатної квартири по АДРЕСА_4 . Позивач вказує, що зазначене може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та поновлення порушених прав і інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №344/4432/23, провадження №2-з/344/4/23 від 29 березня 2023 року розподілено головуючому судді Мелещенко Л.В.

Згідно частини першої статті 153 Цивільного процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

З урахуванням приписів частини першої статті 153 та частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України розгляд заяви здійснюється без виклику сторін та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суддя, розглянувши матеріали справи, виходить з наступного.

Відповідно до частини першої та другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно пункту 1 частини першої статті 150 Цивільного процесуального кодексу України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За загальним правилом частини третьої статті 150 Цивільного процесуального кодексу України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Вимоги щодо форми та змісту заяви про забезпечення позову визначені статтею 151 Цивільного процесуального кодексу України, в тому числі вона повинна містити обґрунтування необхідності забезпечення позову (пункт 3 частини першої).

Згідно правового висновку, який міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20), умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відтак, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Згідно роз`яснень пункту 6 постанови Пленуму Верхового Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, між сторонами дійсно існує спір про стягнення заборгованості за договором позики у загальному розмірі 1 204 400,00 грн.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, наданої позивачем, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , є власником 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , а також, що існують декілька виконавчих проваджень, відкритих у 2009, 2011, 2021 роках, боржником у яких є ОСОБА_2 .

Згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 23 березня 2023 року, оціночна вартість квартири за адресою: АДРЕСА_4 складає 1474850,61 грн.

Відповідно до оголошення на сайті ОLХ, терміново продається двокімнатна квартира по АДРЕСА_4 , загальною площею 51,2 м кв, що свідчить про наміри відповідача продати належну йому квартиру.

Проаналізувавши викладені у заяві про забезпечення позову доводи заявника, зважаючи на вимоги процесуального закону, враховуючи можливість відчуження нерухомого майна, належного відповідачу, з метою охорони матеріально-правових інтересів позивача, суд дійшов висновку, що в даному випадку вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно виступає як спосіб гарантування обов`язкового виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог і не створює невиправданих обмежень відповідачу в його правах, а також не порушить прав учасників процесу, натомість забезпечить охоронювані законом права та інтереси заявника та виконання рішення суду у випадку задоволення позову, а тому заява про забезпечення позову в частині накладення арешту на нерухоме майно є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Вимоги заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту в межах суми позову на грошові кошти та все рухоме майно ОСОБА_2 не підлягають задоволенню, оскільки одночасне накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, враховуючи виконання такої ухвали різними органами, може призвести до накладення арешту у сумі, що перевищує ціну позову у даній справі, тобто до порушення співмірності виду забезпечення та заявлених позовних вимог.

Таким чином, обираючи вид забезпечення позову, суддя враховує інтереси сторін та інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, а також відповідність видів забезпечення позову, які просить застосувати заявник, пред`явленим ним вимогам, зважаючи на обставини даної справи, враховуючи розумність, співмірність, обґрунтованість і обсяг вимог позивача, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, вважає, що найбільш доцільним буде часткове забезпечення позовних вимог.

Також суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

За змістом частини сьомої статті 153, частини шостої статті 154 Цивільного процесуального кодексу України, в ухвалі про забезпечення позову суд вирішує питання зустрічного забезпечення.

Згідно з частиною першою статті 154 Цивільного процесуального кодексу України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Перелік випадків, у яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення, визначений у частині третій статті 154 Цивільного процесуального кодексу України та є вичерпним.

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом (частина четверта статті 154 Цивільного процесуального кодексу України).

Враховуючи те, що обрані заявником способи забезпечення позову не спричинять невідновлюваної шкоди відповідачу чи третім особам, а також відсутність обставин, визначених частиною третьою статті 154 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає, що відсутні підстави для зустрічного забезпечення.

Керуючись статтями 149-153, 247, 258-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

У Х В А Л И Л А :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: на 1/2 частину квартири АДРЕСА_5 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), власником якої є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

У задоволенні решти вимог заяви про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали направити для виконання доВідділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори та сторонам для відома.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Попередити, що особи, винні у невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Строк пред`явлення до виконання до 30 березня 2026 року.

Суддя Мелещенко Л.В.