Провадження № 2/243/164/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2023 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Фаліна І.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Мірошниченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії.

Позов обґрунтовує тим, що вона є донькою ОСОБА_2 , 1934 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 20.07.2020 видане свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 . Спадщина на яку видане свідоцтво складається з недоотриманої пенсії в розмірі 152488,38 гривень, яка належала спадкодавцю ОСОБА_2 на підставі довідки № 0580-11-8/2568 виданої Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області 18.06.2020. Позивачка через ПАТ «Укрпошта» отримала 26.09.2020 грошові кошти в розмірі 148486,73 гривень. 06 жовтня 2020 року позивачка направила до управління заяву про надання інформації стосовно неотриманих грошових коштіів у розмірі 4001,65 гривень різниці між отриманою сумою пенсії і розміром недоотриманої пенсії, на яку позивачка має право згідно свідоцтва про право на спадщину за законом. 22 жовтня 2020 року Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повідомило, що з 01.03.2016 після співставлення баз одержувачів пенсій та ВПО виплата ОСОБА_2 була зупинена до з`ясування її фактичного місця проживання. Так як ОСОБА_2 за життя за заявою на поновлення пенсії до управління не звернулась, пенсія з 01.03.2016 їй не поновлювалась та не виплачувалась, тому відповідно до ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія була виплачена за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, тобто з 30.07.2017 по 30.11.2019. Законні підстави для виплати недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , обчисленої за період з 01.03.2016 по 29.07.2017 відсутні. Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області знаходиться в стані припинення, його правонаступником є відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Вважає такі дії відповідача неправомірними та такими, що порушують її права та інтереси, за захистом яких вона вимушена звернутися до суду. У зв`язку з чим просить

суд зобов`зати відповідача перерахувати 4001,65 гривень різницю між отриманою сумою пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , і розміром недоотриманої пенсії на яку остання має право згідно свідоцтва про право на спадщину за законом відповідно до довідки № 0580-11-8/2568 та здійснити виплату недоотриманої пенсії її спадкоємцю ОСОБА_1 ; зобов`зати відповідача перерахувати з 01.03.2016 по 29.07.2017 розмір пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та здійснити виплату недоотриманої пенсії її спадкоємцю ОСОБА_1 .

Під час розгляду справи позивачка звернулась до суду з уточненою позовною заявою в якій просить суд стягнути з відповідача на її користь грошові кошти, набуті в порядку спадкування за законом відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 20.07.2020, у вигляді недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 4001,65 гривень; визнати право власності та стягнути з відповідача на користь спадкоємця ОСОБА_1 недоотриману пенсію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.03.2016 по 29.07.2017 та стягнути судові витрати по справі.

Позивачка та її представник ОСОБА_3 , що діє на підставі довіреності від 26.08.2022 будучи належним чином повідомленими про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймали. Представником позивачки на офіційну електронну адресу суду направлена заява про розгляд справи за його відсутності, та позивачки, вказав, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймав, причину неявки суду не повідомив.

Разом з тим, від останнього надійшов до суду відзив на позов, в якому зазначено, що ОСОБА_2 , як внутрішньо переміщена особа, перебувала на обліку та отримувала пенсію за віком, призначену та обчислену у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Призупинення пенсії ОСОБА_2 було здійснено на підставі ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706 з 01.08.2018. За життя з заявою про поновлення пенсії ОСОБА_2 не зверталася. ОСОБА_1 є спадкоємцем майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 20.07.2020, посвідченого державним нотаріусом Сибірцевою О.В., зареєстрованим в реєстрі за № 5-265. 31 липня 2020 року ОСОБА_1 , звернулася до територіального управління Пенсійного фонду з заявою на виплату недоотриманої за життя пенсії в порядку спадкування за померлою ОСОБА_4 згідно свідоцтва на право на спадщину. 22 вересня 2020 року ОСОБА_1 за разовим дорученням №45 була виплачена недоотримана пенсія в розмірі 148486,73 грн. (за три роки до дати звернення за

недоотриманою пенсією на підставі ст. 46 Закону № 1058, а саме з липня 2017 року по

листопад 2019 року, заборгованість за період з грудня 2019 по 31.07.2020 відсутня).

На даний час заборгованість по пенсійній справі ОСОБА_2 відсутня. В зв`язку з тим, що пенсіонер ОСОБА_2 не скористалася правом на

поновлення пенсії, а нарахуванню та спадкуванню належить тільки пенсійні виплати за

останні три роки, то нереалізоване право, яким ОСОБА_2 не скористалася за життя

не може бути предметом спадщини. З огляду на вказане відповідач зазначив, що управлінням не були порушені права позивачки, а тому просить відмовити у задоволенні

позовних вимог у повному обсязі.

Позивачкою на електронну адресу суду було направлено відповідь на відзив на позовну заяву, в якій остання вказала, що її померла матір дійсно мала статус внутрішньо переміщеної особи. З 01.03.2016 матері позивачки була припинена виплата пенсії відповідачем з підстав наведених позивачкою у позові. Такі дії відповідача позивачка вважає протиправними, оскільки

відповідно до ч.1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії припиняється за рішенням Пенсійного фонду або суду, разом з тим, відповідачем такого рішення не приймалося.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В судовому засіданні було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом видане Державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 Сибірцевою О.В. від 20.07.2020 та зареєстрованого в реєстрі за № 5-265 слідує, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , 1934 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є її дочка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Спадщина на яку видане свідоцтво складається з недоориманої пенсії у розмірі 152488,38 гривень, яка належала спадкодавцю на підставі довідки № 0580-11-8/2568, виданої Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області 18.06.2020.

Відповідно до листа Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 22.10.2020 № 719-1826/К-02/8-0580/20 наданого на запит позивачки, останню було повідомлено, що ОСОБА_2 як внутрішньо переміщена особа перебувала на обліку в управлінні як одержувач пенсії за віком. З 01.03.2016 після співставлення баз одержувачів пенсій та внутрішньо переміщених осіб виплата пенсії ОСОБА_2 була зупинена до з`ясування її фактичного місця проживання. ОСОБА_2 за життя за заявою на поновлення пенсії до управління не звернулась. 01 грудня 2019 року пенсійну справу ОСОБА_2 було закритопостійною причиною у зв`язку зі смертю пенсіонера 23 листопада 2019 року. 31 липня 2020 року ОСОБА_1 , звернулася до територіального управління Пенсійного фонду з заявою на виплату недоотриманої за життя пенсії в порядку спадкування за померлою ОСОБА_4 згідно свідоцтва на право на спадщину за законом від 20.07.2020. 22 вересня 2020 року ОСОБА_1 за разовим дорученням №45 була виплачена недоотримана пенсія в розмірі 148486,73 грн., не більшн ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, тобто за період з 30.07.2017 по 30.11.2019. Отже, сума недоотриманої пенсії ОСОБА_2 обчислена відповідно до чинного законодавства згідно зі ст. 46 Закону № 1058 за період з 30.07.2017 по 30.11.2019 склала 148486,73 грн. Законні підстави для виплати пенсії померлої ОСОБА_2 за період з 01.03.2016 по 29.07.2017 у управління відсутні.

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 59979099 від 09.04.2020 слідує, що Державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2

Сибірцевою О.В. було зареєстровано спадкову справу, номер у Спадковому реєстрі 65746903, номер у нотаріуса 127/2020, спадкодавець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно спадкової справи наданої на підставі ухвали суду від 07.02.2022 завідуючою Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 Івановою І.Ю.слідує, що після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з відповідною заявою про прийняття спадщини звернулася її дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 . 20 липня 2020 року Державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 Сибірцевою О.В. видане свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстроване в реєстрі за № 5-265. Спадщина на яку видане свідоцтво складається з недоориманої пенсії у розмірір 152488,38 гривень, яка належала спадкодавцю на підставі довідки № 0580-11-8/2568, виданої Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області 18.06.2020.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16.08.2021 згідно п.1 ч.1 ст. 238 КАС України закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 01.03.2016, яким було зупинено виплату пенсії ОСОБА_2 , зобов`язання виплатити суму недотриманої пенсії ОСОБА_2 , спадкоємцю ОСОБА_1 .

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області на підставі ухвали суду від 16.11.2022 було надано до суду інформацію щодо суми

нарахованої та виплаченої пенсії за життя ОСОБА_2 за період з 01.03.2016 по 29.07.2017, згідно якої слідує, що за вказаний період пенсіонеру ОСОБА_2 була нарахована пенсія за березень 2016 року в сумі 2628,04 гривень, в графі «залишок боргу» за вказаний період значиться сума 2628,04 гривень. Пенсійні кошти за період з 01.04.2016 по 29.07.2017ОСОБА_2 не нараховувались.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області на підставі ухвали суду від 20.01.2023 якою було витребувано витяг з електронної пенсійної справи щодо розміру пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01.03.2016 по 29.07.2017, із зазначенням даних про нарахування, виплату або невиплату сум пенсії, до суду було надано відповідний витяг з якого слідує, що в березні 2020 рок виплачено допомогу на поховання померлого в розмірі 12104,08 гривень, у вересня 2020 року виплачено недоотриману пенсію померлого в розмірі 148486,73 гривень. Нараховну пенсію пенсіонера ОСОБА_2 за березень 2016 року в розмірі 2628,04 гривень, не виплачено.

Вирішуючи вказаній спір суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини, як це передбачено ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).

Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19, провадження № 61-11268сво20 зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:

- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно достатті 1227 ЦК Українине поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положеньстатті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала на обліку в Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, як отримувач пенсії за віком, маючи статус внутрішньо переміщеної особи.

Таким чином, спірні правовідносини регулюються саме Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст. 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали

вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

За змістом цієї норми, можна дійти висновку, що законодавцем встановлено альтернативний механізм набуття права власності на недоотриману пенсію померлого пенсіонера, а саме пріоритет наданий членам сім`ї спадкодавця, які проживали з ним на момент смерті, та непрацездатним членам сім`ї, які перебували на його утриманні. Зазначені особи мають звернутися за виплатою цих грошових коштів протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Якщо такі особи відсутні або не звернулися у встановлений строк із заявами, недоотримана пенсія входить до складу спадщини і успадковується спадкоємцями померлого на загальних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонеру і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 цього Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст.16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зазначеним у п. 5 ч. 2 цієї статті, може бути примусове виконання обов`язку в натурі.

Під час судового розгляду встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом отримала у встановленому законом порядку свідоцтво про право на спадщину за законом, за змістом якого до неї перейшло право власності на недоотриману пенсію за життя її матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 152488,38 гривень. Разом з тим, 22 вересня 2020 року відповідачем позивачці ОСОБА_1 за разовим дорученням №45 була виплачена недоотримана пенсія за життя її матері з урахуванням вимог ч.1 ст. 46 Закону № 1058 в розмірі 148486,73 гривень за період з 30.07.2017 по 30.11.2019, що також не оспорюється сторонами по справі.

Таким чином, різниця недоотриманої спадщини згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, яка не була виплачена відповідачем позивачці дійсно становить 4001,65 гривень.

Відповідач, на підтвердження своїх заперечень проти позовних вимог позивача посилається на положення ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У відповідності до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Згідно п.п. 2.26 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України, для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається Свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, Свідоцтво про смерть, Свідоцтво про право на спадщину.

Таким чином, діючим законодавством, в залежності від моменту звернення, визначено два шляхи для отримання недоодержаної пенсії померлого пенсіонера, а саме: в межах шестимісячного строку з моменту смерті пенсіонера, у разі звернення членів сім`ї та зі спливом зазначеного строку спадкоємцями померлого пенсіонера.

Як зазначалось вище при оформленні прав на недоотриману пенсію після померлого пенсіонера, спадкоємцям з-поміж інших документів необхідно подати до органу, що призначає пенсію, Свідоцтво про право на спадщину.

Свідоцтво про право на спадщину за законом є правовстановлюючим документом та з його отриманням позивач набув всіх прав і обов`язків спадкоємця, а отже право власності якого він набув є правом спадкоємця на успадковане майно, й має відмінний за характером від процедури отримання членами сім`ї померлого пенсіонера сум недоодержаної пенсії.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Таким чином, суд відхиляє доводи відповідача, які ґрунтуються на частині 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, оскільки дана правова норма розповсюджується на пенсіонерів, які є власниками своїх особистих пенсій, тобто на тих, що не померли, та ніяким чином не стосується правовідносин щодо спадщини.

Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначається позивачкою за змістом позовної заяви, що відповідачем за період з 01.03.2016 по 29.07.2017 взагалі не було проведено нарахування та виплата недоотриманої за життя пенсії її матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідачем вказані обставини не заперечуються, та відповідно до наданих на підставі ухвал суду інформації та витягу з електронної пенсійної справи пенсіонера ОСОБА_2 слідує, що останній була нарахована пенсія за березень 2016 року в сумі 2628,04 гривень, в графі «залишок боргу» за вказаний період значиться сума 2628,04 гривень. Пенсійні кошти за період з 01.04.2016 по 29.07.2017ОСОБА_2 не нараховувались, та відповідно за спірний період з 01.03.2016 по 29.07.2017 недоотримана пенсія позивачці виплачена не була.

Відповідачем суду не надано відповідного рішення про припинення нарахування пенсії ОСОБА_2 за період з 01.04.2016 по 29.07.2017 та припинення її виплати за період з 01.03.2016 по 29.07.2017.

Разом з тим, враховуючи, що відповідачем хоча й було нараховано пенсію ОСОБА_2 за березень 2016 року, але зважаючи на те, що проведення виплати здійснено не було, суд доходить висновку, що спірним періодом недоотриманої за життя пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є саме період з 01.03.2016 по 29.07.2017.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Згідно із частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Однак, відповідно до статті 92 Конституції України (норми якої є нормами прямої дії та водночас мають найвищу юридичну силу) виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20.10.2014 №1706-VII Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб. Так, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 18.01.2018 № 2268-VІІІ Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях визначено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, якщо таке майно набуте відповідно до законів України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 243/3505/16-ц, постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 243/5697/16-ц, постанові Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 227/2802/16-ц та у постанові Верховного Суду від 18.05.2022 у справі № 638/8368/19 зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

Таким чином, посилання відповідача, що спадкодавець за життя не виявила бажання поновити їй виплату пенсії та не зверталася з відповідною заявою до відповідача, тому пенсія не отримана з вини пенсіонера, не заслуговують на увагу з огляду на вищенаведене. Отже, призначена спадкодавцеві довічна пенсія за віком у спірний період нараховувалася, обліковувалася (її розмір був збільшений під час періоду невиплати), але не була виплачена.

З огляду на викладене, та враховуючи, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивачки як спадкоємця на отримання всього належного їй спадкового майна у виді суми недоотриманої пенсійної виплати в розмірі 4001,65 гривень, нарахованої пенсіонеру ОСОБА_2 і не виплаченої їй за життя, право власності на яку в порядку спадкування за законом перейшло до позивачки та посвідчено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 20.07.2020. Тим самим відповідач порушує право власності позивачки на вказану суму грошей, яке підлягає судовому захисту, а тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення в цій частині.

За викладених обставин, суд встановивши, що позивачка має право на спадкове майно - пенсію за віком ОСОБА_2 , та з урахуванням вже виплачених сум пенсії, доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання права власності та зобов`язання виплатити позивачці недоотриману пенсію її матері, у зв`язку з незаконним перешкоджанням відповідачем реалізації прав позивачки саме за період з 01.03.2016 по 29.07.2017, як спадкоємця, на отримання всього належного їй спадкового майна - пенсії спадкодавця, яка залишилася не отриманою ОСОБА_2 за життя

Отже, оскільки за життя матір позивачки недоотримала пенсію, яка увійшла до складу спадщини, а позивачка є її спадкоємцем та у встановленому законом порядку прийняла спадщину, тому суд доходить висновку, що позивачка як спадкоємець набула право на отримання невиплаченої пенсії.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, оскільки вимоги позивачки судом задоволені у повному обсязі, то необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнуваньГоловного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 суму судового збору, сплаченого останньою при зверненні до суду із зазначеним позовом у розмірі 908,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 25, 328, 1216, 1217, 1218, 1227,1261 ЦК України, ст. ст. 4, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , яке розташоване за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , недоотриману пенсію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 4001 (чотири тисячі одна) гривень 65 копійок, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.07.2020, зареєстрованого в реєстрі за № 5-265.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на недоотриману пенсію ОСОБА_2 за період з 01 березня 2016 року по 29 липня 2017 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , яке розташоване за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , недоотриману пенсію, що належала спадкодавцю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 березня 2016 року по 29 липня 2017 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , яке розташоване за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 30.03.2023.

Суддя І.Ю. Фалін