РІШЕННЯ

Іменем України

03.08.2023 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кузь В.Я.

за участю секретаря судового засідання Савченко А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду цивільну справу №465/6176/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення в солідарному порядку з відповідачів на користь позивачки матеріальної та моральної шкоди, а також судових витрат пов`язаних з розглядом даної справи, -

встановив:

Позивачка звернулася в суд із позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, а також судових витрат пов`язаних з розглядом даної справи.

Позовна заява поступила до Франківського районного суду 25 вересня 2020 року. В обгрунтування заяви покликається на те, що вона, позивачка, є власником квартири АДРЕСА_1 . Зазначає, що протягом останніх семи років регулярно здійснюється затоплення її квартири відповідачами. У зв`язку з цим, 07.07.2020р. вона, позивачка, звернулась до ЛКП «Львівський ліхтар», як управителя багатоквартирним будинком, з проханням скерувати комісію за адресою її проживання, після чого на обстеження квартири прийшла комісія, яка склала акт, відповідно до якого встановлено багаторазове залиття коридору та кімнати. Актом встановлено, що в коридорах на стінах виявили мокрі плями приблизно площею 2 кв.м., в кімнаті вся стіна за меблями мокра, а на стелі шириною 0,5м. видно мокрі сліди від води, та здулась штукатурка і є загрозою обвалу. Відповідно до вищезазначеного акту причиною залиття є протікання внутрішньо квартирної мережі в квартирі АДРЕСА_2 , яка знаходиться на другому поверсі над її, позивачки, квартирою. Це підтверджується актом комісії ЛКП «Львівський ліхтар» від 20.07.2020р. Відповідно до висновку експертного дослідження, розмір матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 становить 29 320 грн. 00 коп. Зазначає, що згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, відповідно до вищеперерахованих нормативно-правових актів вона, позивачка, має право на відшкодування збитків, завданих з вини сторони відповідачів, а сторона відповідача зобов`язана їх відшкодувати. Поряд з цим, вона, позивачка, вважає, що їй та її дочці нанесена моральна шкода внаслідок затоплення. Це виразилось у емоційному стресі, негативних емоціях, переживаннях з приводу залиття та пошкодження квартири, через що вона стала непридатною для використання без проведення ремонту. Також через залиття було порушено звичний та розмірений спосіб її життя, виникла необхідність докладання додаткових зусиль для його нормалізації та витрачання свого власного дорогоцінного часу для вирішення проблем пов`язаних з усуненням наслідків залиття.

Відповідно до ухвали від 12 жовтня 2020 року позовна заява прийнята до провадження з призначенням підготовчого судового засідання, яке неодноразово переносилося з підстав зазначених у журналах судових засідань та протокольних ухвал суду, у тому числі й з підстав подачі уточнених позовних вимог та забезпечення стороні відповідача права на відзив.

У відзиві на позовну заяву відповідачка ОСОБА_2 просить відмовити в позові повністю. Зазначає, що вона проживає у квартирі АДРЕСА_3 , яка крім неї, на праві спільної сумісної власності належить відповідачкам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Відповідно до актів від 11.09.2020р. та 18.12.2020р. ЛКП "Львівський ліхтар" не встановлено ніяких протікань, будинкова мережа знаходиться в задовільному стані. Вказує, що долучений до позовної заяви звіт про незалежну оцінку матеріальних збитків, нанесених внаслідок затоплення приміщення квартири АДРЕСА_1 складений з недоопрацюваннями, вимагає огляду незалежним експертом у галузі будівництва. Щодо стягнення моральної шкоди, то зазначає, що відсутні будь - які підтвердження та розрахунки щодо моральної шкоди. Відтак, вважає, що в позові відсутні докази факту затоплення квартири позивачки відповідачами, відсутні докази належної експертизи, моральної шкоди.

У відповіді на відзив сторона позивача зазначає, що акти про залиття від 20.07.2020р. та 03.12.2020р. складені у присутності обидвох сторін, а також майстрів, ремонтників, інженерів, є достовірними доказами. Ними зафіксовано відмову сторони відповідача в доступі до внутрішньо - квартирних мереж водопостачання та водовідведення та виконання робіт з доступу до них шляхом відкриття. Доказів, які спростовують розмір відшкодування шкоди чи підстав звільнення від відповідальності, стороною відповідача не надано. Стороною відповідача не спростовано обставин та відомостей, викладених у звіті про оцінку, а також не подано іншого письмового доказуна спростування висновку про вартість об"єкту оцінки - матеріальних збитків, нанесених внаслідок затоплення. Стороною відповівдача не доведено інших причин залиття, ніж тих, що зафіксовані відповідними актами ЛКП.

У запереченнях на відповідь на відзив сторона відповідача зазначає, що твердження позивачки у відповіді є необгрунтованими, безпідставними та надуманими. Зазначає, що винн протиправна поведінка відповідачів у появі пошкоджень у квартирі АДРЕСА_4 не доведена, зокрема не вказано внаслідок якої саме дії чи безділяьності відповідачів виникли пошкодження у квартирі, а також не доведено сам факт залиття квартири позивачки, а тому позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 05.05.2021р. закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті цивільну справу № 465/6176/20.

В судовому засіданні позивачка та її представник уточнені позовні вимоги підтримали, надали аналогічні пояснення, викладені в позовній заяві та уточненнях до неї, у відповіді на відзив, просять в повному обсязі задоволити уточнені позовні вимоги.

Відповідачі та представник відповідача заперечили проти задоволення уточнених позовних вимог, зазначили, що відсутні підстави для задоволення позову, оскільки стороною позивача не надано жодних доказів, які б обґрунтовували позовні вимоги.

Дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу та з`ясувавши фактичні обставини, у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено та підверджено сторонами в судовому засіданні, що позивачка проживає в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві приватної власності.

Відповідно до витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно №22036333 від 02.03.2009р., відповідачкам на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_3 .

В судовому засіданні встановлено та не оспорюється учасниками судового процесу, що позивачка та відповідачки проживають в одному будинку та є сусідами. Квартира відповідачок знаходиться над квартирою позивачки.

Відтак, в силу вимог ч.1 ст.82 ЦПК України, дані обставини не потребують додаткового доказування.

Відповідно до акту від 20.07.2020р., затвердженого директором ЛКП "Львівський ліхтар" Шпаком І.М., головним інженером ЛКП та майстрами дільниць обстежена квартира АДРЕСА_1 та встановлено багаторазове залиття в коридорі та в кімнаті, зокрема, в коридорі виявлено мокрі плями приблизно площею 2 кв.м., в кімнаті вся стіна за меблями мокра, а на стелі пляма шириною 0,5м. видно мокрі сліди від води, від якої здулася штукатурка, є загроза обвалу. Встановлено, що причиною залиття є протікання внутрішньо квартирної мережі в квартирі АДРЕСА_3 , яка знаходиться на другому поверсі над квартирою АДРЕСА_4 .

Відповідно до звіту про незалежну оцінку - матеріальних збитків, нанесених внаслідок затоплення приміщень квартири АДРЕСА_1 , складеного оцінювачем ОСОБА_6 26.08.2020р., станом 21 серпня 2020 року, ринкова вартість об"єкта оцінки - матеріальних збитків, нанесених внаслідок затоплення приміщень квартири АДРЕСА_1 , розрахована з використанням витратного підходу, складає 29 320, 00 грн.

В заперечення даних, вказаних в акті від 20.07.2020р., стороною відповідача долучено акт від 11.09.2020р., затвердженого директором ЛКП "Львівський ліхтар" Шпаком І.М. Відповідно до даного акту, комісією в результаті візуального обстеження квартири АДРЕСА_3 витоку води з внутрішньо квартирних мереж не виявлено, та як вся розводка квартирної мережі проходить в стіні даної квартири. Встановлено, що при обстеженні стояків загальнобудинкової мережі водопостачання та водовідведення в квартирі АДРЕСА_4 і квартирі АДРЕСА_2 встановлено, що вони не протікають та знаходяться в задовільному технічному стані. При обстеженні квартири АДРЕСА_4 було виявлено замокання на гіпсокартонній стіні площею 4 кв.м., яке поширюється по стелі і стіні кімнати, коридору і кухні, в квартирі відчувається підвищена вологість та цвіль.

Відповідно до акту від 03.12.2020р, затвердженого директором ЛКП "Львівський ліхтар" Шпаком І.М., ймовірною причиною залиття приміщень квартири АДРЕСА_1 є протікання внутрішньоквартирної мережі квартири АДРЕСА_3 . За результатами обстеження квартири АДРЕСА_2 встановлено, що внутрішньоквартирна мережа вдопостачання та водовідведення даної квартири закрита, візуально обстежити немає можливості.

В матеріалах справи міститься висновок судового експерта НДІСЕ Іляша В.В. за результатами проведення будівельно - технічної експертизи №8180 від 08.02.2021р., відповідно до якого причиною залиття приміщень квартири АДРЕСА_1 , згідно результатів огляду та наданих документів являються несправності у внутрішньоквартирній мережі квартири АДРЕСА_2 , яка розташована над квартирою АДРЕСА_4 у даному будинку; вартість ремонтно - будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкодженнях у приміщеннях квартири АДРЕСА_1 , внаслідок їх залиття, станом на час проведення дослідження становить 69094, 00 грн.

Разом з тим, відповідно до висновку судового експерта НДІСЕ Малетича І.В. за результатами судової будівельно - технічної експертизи №1674 від 01.09.2021р., причинно - наслідкового зв"язку між станом внутрішньо - квартиних мереж опалення, водовідведення та вдопостачання квартири АДРЕСА_3 та замоканням, відшаруванням штукатурки та фарби на стелі та стінах квартири АДРЕСА_1 не виявлено.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 03.11.2021р. призначено у цивільній справі комісійну судову будівельно - технічну експертизу, до отримання результатів експертизи провадження у справі зупинено.

Зокрема, суд виходив з того, що за результатами виїзного судового засідання 03 листопада 2021 року та з урахуванням наявних в матеріалах справи висновків експертиз не можливо було визначити причини залиття квартири АДРЕСА_1 .

26 грудня 2022 року матеріали цивільної справи № 465/6176/20 повернуто з Львівського науково - дослідного інституту судових експертиз з висновком експертів за результатами комісійної судової будівельно - технічної експертизи №5698 від 19 грудня 2022 року.

Відповідно до висновку експертів за результатами комісійної судової будівельно - технічної експертизи № 5698, складеного 19 грудня 2022 року судовими експертами ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , виявлений стан квартири АДРЕСА_4 та квартири АДРЕСА_3 в ході їх огляду складом суду 03.11.2021р., є наслідком залиття мешканцями квартири АДРЕСА_2 .

Згідно зі ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

За приписами ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Оцінюючи наявний у матеріалах справи висновок судових експертів за результатами комісійної судової будівельно - технічної експертизи № 5698, у сукупності з іншими матеріалами справи суд приходить до переконання, що вказаний висновок є повним і обґрунтованим, узгоджується з іншими наявними у матеріалах справи доказами та не суперечить їм, відповідає вимогам ст. 102 ЦПК України та не викликає сумнівів у його правильності. Експертами надано відповіді на поставлені судом питання та чітко визначена причина пошкоджень у квартирі позивачки.

Ухвалою Фраківського районного суду м. Львова від 03.07.2023р. відмовлено у задоволенні клопотання сторони відповідачів про призначення у цивільній справі № 465/6176/20 повторної судової будівельно технічної експертизи, за безпідставністю такого.

Підстави такого рішення викладені в ухвалі.

Зокрема, суд дійшов висновку, що сторона відповідачів, зловживає своїми процесуальними правами, які спрямовує на затягування розгляду справи, що й підтверджується клопотанням про повторну експертизу без будь яких мотивацій щодо її доцільності.

Зважаючи на встановлені в процесі судового слідства обставини справи, суд вважає доведеним наявність факту залиття квартири АДРЕСА_1 , яке відбулося з вини мешканців квартири АДРЕСА_3 .

Стороною позивача доведено належними та допустимими доказами причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями відповідачів по утриманню належної їй квартири та пошкодженням майна позивачки.

Зібраними у справі доказами доведено наявність та розмір завданої позивачці шкоди в результаті залиття належної їй на праві власності квартири, протиправність діяння її заподіювачами, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювачів та вини останніх в її заподіянні.

Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Даний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 13.11.2019 року у рамках розгляду цивільної справи 757/31418/15-ц, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Заперечення сторони відповідачів носять формальний характер та не можуть бути підставою для відмови у задоволенні обґрунтованих та правомірних вимог позивачки.

На спростування заперечень щодо відсутності вини відповідачок в залитті квартири позивачки, відповідачками не надано жодного доказу. Також відповідачками не надано жодного доказу на спростування розміру матеріального збитку.

Суд вважає встановленим, що відповідачі як власники квартири, несуть обов`язок по забезпеченню схоронності належного їм на праві власності житла, санітарно-технічного та іншого обладнання в квартирі, пошкодження якого в даному випадку стало причиною залиття квартири позивача, а тому суд приходить до висновку, що відповідальність за завдану шкоду позивачці мають нести саме відповідачки.

Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд погоджується з доводами позивачки, що внаслідок залиття квартири, належної їй, вона зазнала душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою відповідачів щодо неї, перенесла емоційне напруження, що тягне за собою в своїй сукупності психологічний дискомфорт і моральні переживання, які погіршили її звичний спосіб життя, призвели до порушення душевної рівноваги, що вимагає від неї додаткових витрат часу, залучення душевних та матеріальних зусиль.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню з відповідачів на користь позивачки, суд враховує характер та обсяг фізичних, душевних страждань, які останній зазнав в результаті залиття квартири, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Виходячи із засад розумності, об`єктивності, виваженості і справедливості, суд приходить до переконання, що заявлена позивачкою моральна шкода в розмірі 7000,00 грн. не є надмірною та відповідає засадам розумності та справедливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23).

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

П.1 ч.3 цієї статті вказує на те, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

- чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

- чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору;

- значення справи для сторін;

- поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

- дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Ч.8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Верховний Суд в Постанові від 12.06.2018 року по справі №462/9002/14-ц (провадження №61-9880св18), прийшов до наступних висновків: «свобода договору не є абсолютною, вона обмежується законом і суттю договірних правовідносин, якою за договором про надання юридичних послуг у формі представництва у суді, є забезпечення балансу приватних і публічних інтересів - права особи на кваліфіковану юридичну допомогу при розгляді її справи у суді (приватний інтерес) і незалежність та безсторонність судової влади при розгляді цивільних справ (публічний інтерес).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі Баришевський проти України (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі Двойних проти України (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі Меріт проти України (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

На підтвердження витрат позивачки на правову професійну допомогу, до матеріалів справи долучено копії ордеру на надання правничої (правової) допомоги позивачці серії ВС № 1051979, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛВ № 001339, договору про надання правничої правової допомоги №23/12-1 ПД від 23 грудня 2020 року, акту №1 виконаних робіт з правничої допомоги від 15.03.2021р., оригінал квитанції від 15.03.2021р., відповідно до яких вартість надання юридичних послуг позивачці складає 12 600, 00 грн.

З урахуванням заявлених вимог, суд вважає за доцільне стягнути з відповідачів на користь позивачки судові витрати за правову допомогу з розгляду цивільної справи.

При цьому, суд враховує, що в процесі судового розгляду стороною відповідача не подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, та документи, які б спростовували заявлений розмір витрат на правову допомогу.

Ч.3 ст.133ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

В матеріалах справи міститься оригінал квитанції від 26.08.2020р. про сплату позивачкою вартості проведення оцінки та складення звіту про незалежну оцінку - матеріальних збитків, нанесених внаслідок залиття приміщень квартири АДРЕСА_1 , складеного оцінювачем ОСОБА_6 від 26.08.2020р., в розмірі 4 000, 00 грн.

В матеріалах справи міститься квитанція від 12.01.2021р. про сплату позивачкою вартості проведення 08.02.2021р. будівельно - технічної експертизи в розмірі 6537, 62 грн.

Згідно акту №1 попереднього розрахунку вартості виконання висновку висновку експертів за результатами комівсійної судової будівельно - технічної експертизи №5698, на підставі ухвали суду, становить 10 296,60 грн.

Європейський суд з прав людини при розгляді справ «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року, «Пмайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009 року, «Двойних проти України» від 12.10.2006 року, «Меріт проти України» від 30.03.2004 року зазначав, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

На підставі встановлених обставин та досліджених доказів, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Суд вважає встановленим, що позивачкою доведено наявність усіх умов, які є обов`язковими для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

На підставі наведеного, керуючись статтями 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення в солідарному порядку з відповідачів на користь позивачки матеріальної та моральної шкоди, а також судових витрат пов`язаних з розглядом даної справи - задоволити.

Стягнути на користь позивачки ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ) солідарно з відповідачів ОСОБА_2 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_6 ) та ОСОБА_5 ( АДРЕСА_6 ) 69 094 (шістдесят дев`ять тисяч дев`яносто чотири) гривень 00 коп. завданої шкоди як вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень приміщень квартири АДРЕСА_1 внаслідок їх залиття.

Стягнути на користь позивачки ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ) солідарно з відповідачів ОСОБА_2 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_6 ) та ОСОБА_5 ( АДРЕСА_6 ) 7000 (сім тисяч) гривень 00 коп. моральної шкоди, завданої позивачці внаслідок залиття приміщень квартири.

Стягнути на користь позивачки ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ) солідарно з відповідачів ОСОБА_2 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_6 ) та ОСОБА_5 ( АДРЕСА_6 ) 4000 (чотири тисячі) гривень 00 коп. витрат за проведення оцінки матеріальних збитків, завданих внаслідок залиття приміщень квартири станом на 21.08.2020 року.

Стягнути на користь позивачки ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ) солідарно з відповідачів ОСОБА_2 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_6 ) та ОСОБА_5 ( АДРЕСА_6 ) 6537 (шість тисяч п`ятсот тридцять сім) гривень 60 коп. витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи (судові витрати).

Стягнути на користь позивачки ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ) солідарно з відповідачів ОСОБА_2 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_6 ) та ОСОБА_5 ( АДРЕСА_6 ) 5 148 (п"ять тисяч сто сорок вісім) гривень 30 коп. витрат за проведення комісійної судової будівельно-технічної експертизи.

Стягнути на користь позивачки ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ) солідарно з відповідачів ОСОБА_2 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_6 ) та ОСОБА_5 ( АДРЕСА_6 ) 12 600 (дванадцять тисяч) гривень 00 коп. витрат на правничу допомогу адвоката.

Стягнути на користь позивачки ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ) солідарно з відповідачів ОСОБА_2 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_6 ) та ОСОБА_5 ( АДРЕСА_6 ) 908 (дев"ятсот вісім) гривень 00 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення його повного тексту до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ;

Відповідач 1: ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6

Відповідач 2: ОСОБА_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 ;

Відповідач 3: ОСОБА_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 );

Відповідач 4: ОСОБА_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 .

Суддя В. Кузь