Справа № 487/3070/23
Провадження № 2/487/1582/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2023 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді Бобрової І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя

ВСТАНОВИВ:

01.06.2023 позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила поділити об`єкт права спільної сумісної власності подружжя, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , визнавши за нею право власності на частину квартири за АДРЕСА_1 та відповідачем ОСОБА_2 право власності на частину квартири за АДРЕСА_1 ; автомобіль марки «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 визнати за відповідачем ОСОБА_2 право власності на транспортний засіб марки «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, колір: чорний, тип авто: легковий, VIN-код: НОМЕР_2 ; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь в рахунок компенсації належної їй вартості частини автомобіля марки «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, колір: чорний, тип авто: легковий, VIN-код: НОМЕР_2 грошову суму у розмірі 48567,50 грн.

Свої вимоги мотивувала тим, що з 1998 до 2022 сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу подружжям було придбано: 08.01.2008 квартиру АДРЕСА_1 та у травні 2008 автомобіль марки «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску. У вказаний період позивач працювала на посаді юрисконсульта у Комунальному некомерційному підприємстві Миколаївської міської ради «Міська лікарня № 4» та усі зароблені нею кошти витрачалися на потреби сім`ї, у тому числі для придбання квартири та автомобіля. За спільною згодою подружжя право власності на придбане майно було зареєстроване за відповідачем. Після розлучення ОСОБА_2 , будучи титульним власником, володіє спірним майном, користується ним на власний розсуд, у той час як позивач позбавлена такого права. Сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, у зв`язку з чим, позивачем було подано до суду зазначений позов.

Суд своєю ухвалою від 08.06.2023 зазначений позов прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Одночасно з позовною заявою позивачем було надано до суду заяву про забезпечення позову, в якій вона просила накласти арешт на: транспортний засіб «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, колір: чорний, тип авто: легковий, VIN-код: НОМЕР_2 , належний відповідачу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , квартиру АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду при задоволенні позову.

Розглянувши заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову та додані до неї матеріали, суд доходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 149 ЦПК України).

Положеннями п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Згідно із правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 01.07.2020 у справі № 569/13105/18 зазначено, що інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити, якщо такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Таким чином умовою застосування забезпечення позову як сукупності процесуальних дій, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача (правові позиції, викладені в постановах Верховного Суду від 10.06.2019 по справі № 369/12755/17, від 01.11.2019 по справі № 541/2862/13-ц).

Крім того відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 01.07.2020 у справі № 452/1520/16-ц, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Встановивши, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, та врахувавши, що зазначений спосіб забезпечення є адекватним захистом для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, є всі передбачені законом підстави для вжиття заходів до забезпечення позову.

При цьому при прийнятті рішення суд бере до уваги правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 25.09.2019 у справі № 320/3560/18, від 13.01.2020 у справі № 303/7174/18, від 15.05.2019 у справі № 755/10786/16-ц, відповідно до яких під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Із матеріалів справи вбачається, що позовна заява містить відповідне обґрунтування заявлених позовних вимог, на підтвердження яких надано відповідні докази, а наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги, суд установлює під час ухвалення рішення по суті спору. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Так позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на спільне нажите майно сторін у справі, а саме на транспортний засіб «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, колір: чорний, тип авто: легковий, VIN-код: НОМЕР_2 , належний відповідачу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та квартиру АДРЕСА_1 .

При цьому на підтвердження права володіння спірним автомобілем саме відповідачем позивачем не зазначено належних доказів. У зв`язку з чим суд вважає передчасною вимогу щодо накладення арешту на транспортний засіб «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Таким чином, вивчивши обґрунтування позивача щодо необхідності застосування заходу забезпечення позову, суд доходить до висновку про часткове задоволення заяви, оскільки невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, а застосування саме такого виду забезпечення позову є співмірним заявленим вимогам та фактично реалізує мету його застосування.

Керуючись ст. 151 153 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Копію ухвали для негайного виконання направити до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Ухвалу може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий суддя І. В. Боброва