Справа № 445/1680/23
Провадження № 2-з/445/12/23
УХВАЛА

про забезпечення позову

14 серпня 2023 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Сивака В. М.,

секретаря судового засідання Захарчук Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Золочеві Львівської області заяву представника позивача - адвоката Яцуляка Т.Р. про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,-

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до Золочівського районного суду Львівської області з позовом про стягнення з відповідачів суми боргу за договором позики від 01.06.2021 у розмірі по 60000,00 доларів США з кожного, а також солідарного стягнення з відповідачів 15000,00 доларів США відсотків за користування коштами.

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, судом 27.07.2023 року скеровано запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання відповідачів, згідно якого відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 .

Окрім того, 10.08.2023 року до суду надійшла заява представника позивача- адвоката Яцуляка Т.Р. про забезпечення позову, відповідно до якої просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 1,7781 га, кадастровий номер :12:000:0129, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , при цьому просить суд не застосовувати зустрічне забезпечення позову. В обгрунтування заяви вказує, що предметом спору є стягнення з ОСОБА_2 60000,00 доларів США, та солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 15000,00 доларів США відсотків за користування коштами, згідно з умовами договору позики від 01.06.2021 року, який підписано власноручно сторонами договору. Відповідно до умов договору позики, відповідачі отримали в борг від позивача по 60000,00 доларів США, та кожен з них зобов`язався сплачувати позичальнику 0,5% в місяць кожного місяця до 10 числа включно, та повернути позичальнику грошові кошти в розмірі 60000,00 доларів США одноразовим платижем в період з 01.06.2023 року до 10 червня 2023 року. Згідно п.8 договору, кожен з відповідачів виконує свої зобов`язання окремо, однак у випадку сплати процентів за користування грошовими коштами вони відповідають солідарно. Однак, станом на даний час жоден з відповідачів не повернув свою частину боргу, як і не сплатив відсотків за користування коштами. ОСОБА_3 на телефонні дзвінки не відповідає, фактичне місце проживання чи перебування позивачу невідоме. Вказує, що єдиним майном, на яке може бути звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості відповідача перед позивачем, у випадку задоволення позову, є вказана земельна ділянка. Окрім того, сума заборгованості є співрозмірна із вартістю даної земельної ділянки. Необхідність накладення арешту обгрунтовує також тим, що є велика імовірність, а також інформація, яка свідчить про спроби відповідача ОСОБА_2 відчужити дану земельну ділянку. При цьому, звертає увагу суду на те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру відповідача може при вирішенні цивільного спору на його користь зробити неможливим виконання рішення суду про стягнення грошових коштів та поновлення його порушеного права. Вказує, що зазначена земельна ділянка відповідача може забезпечити реальне виконання його обов`язку виконання судового рішення та повернення позивачу боргу, однак поки судом розглядатиметься цивільна справа та буде прийняте відповідне рішення по суті справи, у відповідача у справі буде реальна можливість відчужити своє майно іншим особам.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Учасники справи не повідомлялися про розгляд заяви про забезпечення позову, тому на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними звукозаписувальними засобами не здійснювалося.

Оглянувши матеріали позову та заяви про забезпечення позову, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пункт 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначає, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст. 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

З матеріалів позовної заяви та заяви про забезпечення позову вбачається, що предметом спору є стягнення з відповідачів по 60000,00 доларів США боргу з кожного, а також солідарного стягнення з відповідачів 15000,00 доларів США відсотків за користування коштами.

Як вбачається із матеріалів заяви про забезпечення позову, представник позивача просить накласти арешт на належну відповідачу ОСОБА_2 земельну ділянку площею 1,7781 га, кадастровий номер :12:000:0129, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 341657348 від 04.08.2023 року.

Згідно договору позики від 01.06.2021 року, ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 60000,00 доларів США для організації та спільного ведення з позичальником ОСОБА_3 бізнесу з придбання та реалізації дерев та кущів для ландшафтного дизайну. Відповідно до умов договору позики, відповідачі отримали в борг від позивача по 60000,00 доларів США, та кожен з них зобов`язався сплачувати позичальнику 0,5% в місяць кожного місяця до 10 числа включно, та повернути позичальнику грошові кошти в розмірі 60000,00 доларів США одноразовим платежем в період з 01.06.2023 року до 10 червня 2023 року. Згідно п.8 договору, кожен з відповідачів виконує свої зобов`язання окремо, однак у випадку сплати процентів за користування грошовими коштами вони відповідають солідарно.

Суд зазначає, що арешт майна є тимчасовим заходом та обмежує власника лише у праві розпоряджатися ним (відчужувати, знищувати, переробляти), на право користування та володіння майном забезпечення позову не впливає.

Відтак, накладення арешту та заборона вчинення певних дій відносно належного відповідачу майна не призведе до обмеження його права володіння та користування зазначеним нерухомим майном, а лише тимчасово унеможливить розпорядження ним.

З врахуванням наведеного, а також беручи до уваги предмет позову, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити та в забезпечення позову до вирішення судового спору накласти арешт на належну ОСОБА_2 земельну ділянку площею 1,7781 га, кадастровий номер :12:000:0129, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки такий вид забезпечення позову буде розумним та співмірним вимогам позову.

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157, 260, 261, 353-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

п о с т а н о в и в:

заяву представника позивача - адвоката Яцуляка Т.Р. про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

В порядку забезпечення позову накласти арешт на земельну ділянку площею 1,7781 га, кадастровий номер :12:000:0129, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову - 3 (три) роки.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Дані стягувача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків- НОМЕР_2 .

Дані боржника: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Копію ухвали суду негайно скерувати сторонам у справі для відома, а також скерувати відповідним органам для її виконання.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання до Львівського апеляційного суду.

Суддя В. М.Сивак