ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/148/23 Справа № 176/2855/19 Суддя у 1-й інстанції - Волчек Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Лаченкової О.В.

суддів Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

при секретарі Піменовій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 січня 2021 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради про усунення перешкод у спілкування з дитиною, визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною,-

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2019 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради про усунення перешкод у спілкування з дитиною, визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначав, що він є батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 05 листопада 2015 року по 23 травня 2017 року він та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі, після чого їх шлюб розірвано, з того часу дитина проживає з відповідачкою, а він, в свою чергу, сплачує на користь неї аліменти на утримання сина. Іншу матеріальну допомогу, як то іграшки та одяг для сина, інші речі, необхідні дитині, подарунки сину до свят відповідачка від нього не приймає. У зв`язку з тим, що відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_4 , він вимушений звернутись до виконавчого комітету Жовтоводської міської ради із заявою про призначення йому днів побачень із сином, які згодом було встановлено відповідним рішенням органу міської ради, щочетверга та щосуботи з 16.00 год. до 18.00 год. у присутності матері дитини, за умови знаходження батька в дані дні у місті. Однак, відповідачка на побачення із сином його не допускала, відмовлялась отримувати рішення Жовтоводської міської ради, що змусило його звернутися до міського голови із повідомленням про заборону відповідачки бачитись із сином та просив притягнути останню до відповідальності за вчинення нею правопорушення, передбаченого ч.4 ст.184 КУпАП. Вважає, що дії відповідачки свідчать про умисне порушення нею його прав на вільне спілкування з дитиною та участі в її вихованні, що призводить до порушень інтересів як його особистих, так і малолітнього сина, що змусило його звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Просив усунути йому з боку ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, зобов`язати відповідачку не чинити йому перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_5 та визначити такий спосіб участі батька у вихованні та вільному спілкуванні із сином:

- впродовж трьох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили - кожний вівторок, четвер та суботу тижня з 16.00 год. до 18.00 год. за умови знаходження ОСОБА_2 в дані дні у місті у присутності матері дитини та психолога, забезпечення участі якого покласти на батька дитини;

- після спливу трьох місяців з дня набрання рішенням законної сили - кожний вівторок, четвер та суботу тижня з 16.00 год. по 18.00 год. за умови знаходження ОСОБА_2 в дані дні у місті, без присутності матері та психолога;

- після спливу трьох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили - 04 лютого щороку з 16.00 по 18.00 год. за умови знаходження ОСОБА_2 в даний день у місті, без присутності матері;

- у період хвороби безперешкодно відвідувати свого сина за місцем його фактичного проживання (перебування).

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 січня 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради про усунення перешкод у спілкування з дитиною, визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, задоволено частково.

Визначено ОСОБА_2 наступний порядок участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :

-Перші три місяці з дня набрання чинності даним рішенням законної сили - кожний вівторок та четвер тижня з 17:30 год. до 19:30 год. та кожну суботу з 10:00 год. до 13:00 год. з врахуванням стану здоров`я дитини, у присутності матері дитини ОСОБА_1 та психолога, забезпечення участі якого покласти на батька дитини.

-Після спливу трьох місяців з дня набрання даним рішенням суду законної сили - кожний вівторок, четвер та суботу тижня з 16:00 год. по 19:00 год. за бажанням дитини та з врахуванням стану здоров`я дитини без присутності матері та психолога з правом батька забирати дитину з дитячого садочка, з можливістю спільного відвідування громадських місць, закладів громадського харчування, розважальних закладів для дітей та спільного відпочинку поза місцем його проживання.

-У день народження ОСОБА_3 , 04 лютого кожного року з 10:00 год. по 12:00 год., без присутності матері.

-У період хвороби сина ОСОБА_4 безперешкодно відвідувати його за місцем його проживання.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 768,40 грн.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 січня 2021 року ОСОБА_1 просить скасувати рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 січня 2021 року і ухвалити нове, яким визначити ОСОБА_2 наступний порядок участі у спілкуванні та вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 :

у кожну пергу та третю суботу місяця з 11:00 до 13:00 години з урахуванням стану здоров`я дитини у присутності матері ОСОБА_1 та без примусу дитини до таких зустрічей, у задоволенні решти позовних вимог відмовити.

У відзиві ОСОБА_2 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 січня 2021 року ОСОБА_2 просить залишити рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 січня 2021 року без змін, а скаргу ОСОБА_1 -без задоволення.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 січня 2021 року залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 08 грудня 2021 року постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 червня 2021 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Від позивача, його представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі за наявними в матеріалах справи доказами (а.с.18 т.3).

Відповідач ОСОБА_1 повідомлена належним чином (а.с.29 т.3).

Органом опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради надано висновок від 19.01.2023 щодо розв`язання спору про визначення порядку участі, спілкування, зустрічей ОСОБА_2 із дитиною ОСОБА_3 .

Від представника органу опіки та піклування надійшли заяви про розгляд справи без їх участі за наявними у справі документами та діючи в інтересах малолітнього ОСОБА_3 (а.с.23-26 т.3).

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони з 05 листопада 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23 травня 2017 року -розірвано /а.с.10/.

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання якого позивач сплачує аліменти на користь відповідачки /а.с.9/.

Відповідно до довідки Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби від 14.11.2019 року за №В-02/53979118 позивач не має заборгованості зі сплати аліментів перед відповідачкою та має переплату 13,22 грн /а.с.21/.

Рішенням виконавчого комітету Жовтоводської міської ради №164 від 20.04.2017 року ОСОБА_2 були призначені дні побачень з малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожен вівторок, четвер та суботу тижня з 16.00 до 18.00 у присутності матері дитини, за умови знаходження ОСОБА_2 , 1978 року народження в дані дні у місті /а.с.11/.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 посилається на те, що відповідачка створила штучні перешкоди у його спілкуванні з сином та ухиляється від виконання рішення служби у справах дітей.

Копії актів служби у справах дітей виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, доданих до позовної заяви свідчать про невиконання відповідачкою рішення про встановлення днів побачені з дитиною /а.с.12-13, 17,18,19/.

Відповідачка у своєму відзиві на позов зазначала, що вищезазначене рішення виконкому не отримувала, а тому не могла його виконувати.

Численні звернення відповідачки до органів поліції на дії позивача, які вона додала до свого відзиву, а також досліджений судом диск із зображенням відеозаписів обставин справи, які передували її зверненням до поліції, надані позивачем, свідчать про те, що між сторонами існують стійкі неприязні стосунки, та доводять, що відповідачка дійсно перешкоджає у спілкуванні батька із сином, що порушує як права малолітньої дитини, так і права позивача, як батька цієї дитини.

Таким чином, виходячи із пояснень сторін, даних ними у позовній заяві та відзиві на позов, суд дійшов правильного висновку, що мають місце порушення прав батька щодо участі у вихованні своєї дитини, оскільки між батьками існує спір щодо порядку участі батька у вихованні свого сина, як наприклад визначення конкретних днів побачень, годин, та присутності/відсутності матері при цьому.

Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б свідчили про неможливість батька спілкуватися із малолітнім сином, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, або обумовлювало його побачення з дитиною у присутності інших осіб, судом першої інстанції не встановлено.

Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 Сімейного кодексу України (далі СК України).

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (справа «Хант проти України», № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно з частинами другою та третьою статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частини перша, друга статті 159 СК України).

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Визначаючи спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні спільного сина ОСОБА_4 , суд враховує в першу чергу інтереси малолітньої дитини, які, безумовно, мають пріоритет над інтересами батьків, закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України, принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, а також ту обставину, що батько та мати мають рівні права та обов`язки при вирішенні питання про періодичність побачень, можливість спільного відпочинку, відвідування місця проживання того з батьків, з ким дитина не проживає.

Також, суд враховує активне бажання батька дитини брати участь у вихованні та спілкуванні зі своїм сином та наявність тривалого конфлікту між батьками дитини, що позбавляє батьків самостійно дійти згоди щодо виховання даної дитини, а також наявність перешкод, які відповідач чинить батьку у спілкуванні з сином, зловживаючи при цьому наданням згоди на такі побачення.

Згідно із абз.3 ч.2 ст.159 СК України під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, з урахуванням зазначених вище обставин та положень закону, виходячи з інтересів дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, приймаючи до уваги вік останнього, який є малолітнім і в силу свого віку має дотримуватись певного режиму життя (відвідування хлопчиком дошкільного навчального закладу, часів денного сну, тощо), його стан здоров`я, поведінку батьків, наявність між ними конфлікту; особу позивача ОСОБА_2 , який бажає спілкуватись із сином та брати участь у його вихованні, визнання відповідачкою ОСОБА_1 права позивача на спілкування із сином, оскільки вона запропонувала у відзиві свій графік побачень сина із батьком, а також враховуючи, часи роботи та відпочинку останньої та дотримуючись справедливого балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність встановлення позивачу систематичних побачень із сином ОСОБА_4 наступним чином: враховуючи малолітній вік дитини, тривалу відсутність контакту між батьком та сином і очевидну недовіру матері про його можливість належного догляду за сином в його віці та з метою встановлення психологічного контакту між батьком та сином - перші три місяці з дня набрання чинності даним рішенням законної сили - кожний вівторок та четвер тижня з 17:30 год. до 19:30 год. та кожну суботу з 10:00 год. до 13:00 год. з врахуванням стану здоров`я дитини, у присутності матері дитини ОСОБА_1 та психолога, забезпечення участі якого покласти на батька дитини. Після спливу трьох місяців з дня набрання даним рішенням суду законної сили - кожний вівторок, четвер та суботу тижня з 16:00 год. по 19:00 год. за бажанням дитини та з врахуванням стану здоров`я дитини без присутності матері та психолога з правом батька забирати дитину з дитячого садочка, з можливістю спільного відвідування громадських місць, закладів громадського харчування, розважальних закладів для дітей та спільного відпочинку поза місцем його проживання. У період хвороби сина ОСОБА_4 безперешкодно відвідувати його за місцем його проживання. У день народження ОСОБА_3 , 04 лютого кожного року з 10:00 год. по 12:00 год. без присутності матері.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 08 грудня 2021 року (справа №176/2855/19) в матеріалах справи відсутній висновок органу опіки та піклування щодо вирішення спору, що виник між сторонами.

При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч.5 ст. 19 СК України).

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції Органом опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради надано висновок від 19.01.2023 щодо розв`язання спору про визначення порядку участі, спілкування, зустрічей ОСОБА_2 із дитиною ОСОБА_3 відповідно до якого орган опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, дійшов висновку, про можливість розв`язання спору щодо визначення порядку участі, спілкування, зустрічей ОСОБА_2 , 1978 року народження, із дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за наступним графіком: перші три місяці з дня набрання чинності рішенням законної сили - кожний вівторок та четвер тижня з 17:30 год. до 19:30 год. та кожну суботу з 10:00 год. до 13:00 год. з врахуванням стану здоров`я дитини, у присутності матері дитини ОСОБА_1 та психолога, забезпечення участі якого покласти на батька дитини;

- після спливу трьох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили - кожний вівторок, четвер та суботу тижня з 16:00 год. по 19:00 год. за бажанням дитини та з врахуванням стану здоров`я дитини без присутності матері та психолога з правом батька забирати дитину з дитячого садочка, з можливістю спільного відвідування громадських місць, закладів громадського харчування, розважальних закладів для дітей та спільного відпочинку поза місцем його проживання;

-у день народження ОСОБА_3 , 04 лютого кожного року з 10:00 год. по 12:00 год., без присутності матері;

- у період хвороби сина ОСОБА_4 безперешкодно відвідувати його за місцем його проживання.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком органу опіки та піклування про можливість і доцільність визначення порядку участі, спілкування, зустрічей ОСОБА_2 із дитиною ОСОБА_5 , оскільки він є достатньо обґрунтованим та не суперечить інтересам дитини.

На національні органи влади покладено обов`язок належним чином забезпечити право одного з батьків на спілкування з дитиною, намагаючись узгодити при цьому конфліктуючі інтереси сторін (Правова позиція ЄСПЛ у справі "E.K.v.LATVIA" від 13.04.2023).

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції безпідставно критично віднісся до неодноразової неявки ОСОБА_1 в судові засідання у зв`язку із перебуванням на лікарняному, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідачка доказів своєї хвороби суду не надала, через що, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачка своїми діями затягувала розгляд справи та зловживала своїми процесуальними правами як в суді першої так і в суді апеляційної інстанції, що підтверджується матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що її малолітній син ОСОБА_6 постійно проживає з нею, із самого народження не знає, що в нього є батько, так як на це є певні обставини, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, має право на безперешкодне спілкування між собою, а батько (в даному випадку), який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Мати, з якою проживає дитина, не має права перешкоджати спілкуватися з дитиною.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 чиняться перешкоди позивачеві у вихованні та спілкуванні із сином. ОСОБА_2 , який є батьком дитини ОСОБА_3 і має рівні з відповідачкою права щодо участі у житті сина, у його вихованні, спілкуванні з ним, при цьому позбавлений можливості рівноцінно реалізувати свої батьківські права на повноцінне спілкування з дитиною.

На думку колегії суддів, визначені способи участі батька у спілкуванні та вихованні сина забезпечать справедливу рівновагу між інтересами дитини та батьків, а також рівність прав батьків щодо дитини, не будуть мати нав`язливого та обтяжливого характеру для дитини, та сприятимуть налагодженню довірливих відносин батька із сином.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 15.03.2023 у справі №577/3878/21, в постанові Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі № 132/3692/20 (провадження № 61-16525св21).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, якими з`ясовані обставини справи, доводи сторін перевірені, їм дана належна оцінка, а доводи скаржника зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та до переоцінки доказів, що не дає суду апеляційної інстанції підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 січня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова