Справа № 703/1572/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Биченка І.Я.,

за участю секретаря судового засідання Литвин Г.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №703/1572/21 за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

установив:

АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Позовна заява мотивована тим, що 13 лютого 2012 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно з умовами договору. Внаслідок невиконання взятих на себе зобов`язань у ОСОБА_2 виникла заборгованість, яка становить 19327 грн. 15 коп.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.

18 червня 2020 року АТ КБ «Приватбанк» направлено претензію кредитора до Смілянської державної нотаріальної контори.

Оскільки ОСОБА_1 на момент смерті постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , відтак є такою, що прийняла спадщину після її смерті.

25 вересня 2020 року АТ КБ «Приватбанк» направило ОСОБА_1 претензію про добровільне погашення кредитної заборгованості, однак вона жодних дій щодо її виконання не вчинила.

Станом на день смерті заборгованість позичальника перед позивачем за кредитним договором №б/н від 13 лютого 2012 року становить 19327 грн. 15 коп., яка складається з наступного: 778 грн. 83 коп. заборгованість за тілом кредиту, 2187 грн. 47 коп. заборгованість за простроченими відсотками та 16360 грн. 85 коп. нарахована пеня, у зв`язку з чим АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з даним позовом.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 травня 2021 року справу передано в провадження судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Биченка І.Я.

Ухвалою суду від 14 червня 2021 року відкрито провадження по справі, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.

В подальшому розгляд справи було неодноразово відкладено у зв`язку з клопотаннями представника позивача та у зв`язку з витребуванням доказів по справі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в направленій до суду заяві просив розглядати справу у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, у наданому суду відзиві проти задоволення позову заперечувала. Зазначила, що на день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 вона не була зареєстрована з ОСОБА_2 за однією адресою, із заявами про прийняття спадщини після її смерті до нотаріальної контори не зверталася, відтак просила у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» відмовити повністю.

У наданому суду відповіді на відзив представник позивача зазначив, що факт проживання відповідача ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_2 підтверджується матеріалами справи, зокрема копіями їх паспортів. Відтак ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.1268 ЦК України є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 . Просив подану позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу виконання договірних зобов`язань.

Згідно з п. 1 Статуту АТ КБ «Приватбанк» рішенням Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» став правонаступником всіх прав та зобов`язань публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк».

Судом встановлено, що 13 лютого 2012 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно з умовами договору.

Як вбачається з довідки про надані кредитні картки, на підставі укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 договору №б/н, остання отримала картку № НОМЕР_1 .

Позичальник ОСОБА_2 використовувала вищевказану картку, за допомогою яких відбувалося зняття коштів, що підтверджується випискою за договором №б/н укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 .

Внаслідок невиконання взятих на себе зобов`язань у ОСОБА_2 виникла заборгованість, яка становить 19327 грн. 15 коп.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.

Згідно розрахунків заборгованості за договором №б/н від 13 лютого 2012 року, укладеного між Приватбанк та клієнтом ОСОБА_2 , станом на день смерті останньої заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк» за вказаним кредитним договором становила 19327 грн. 15 коп.

18 червня 2020 року АТ КБ «Приватбанк» направлено претензію кредитора до Смілянської державної нотаріальної контори в якій просило включити кредиторські вимоги АТ КБ «Приватбанк» в спадкову масу та повідомити, чи заводилась спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті позичальника, та про осіб, які вже прийняли спадщину.

25 вересня 2020 року АТ КБ «Приватбанк» направило ОСОБА_1 претензію про добровільне погашення кредитної заборгованості відповідно до вимог статті 1282 ЦК України.

Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

За змістом ст.1218, ч. 3 ст.1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця.

Відповідно до ч.2 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Згідно із ст.1281 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (стаття 1281 ЦК України).

Згідно із ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Отже, спадкоємці померлого позичальника, який не виконав умови договору позики, прийнявши спадщину, в силу ст. ст.1281,1282 ЦК України зобов`язані у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора.

Наведені норми законодавства свідчать, що спадкоємець відповідає перед кредитором тільки в межах своєї частки у спадщині, тобто у спадкоємця виникає зобов`язання задовольнити вимоги кредитора лише в межах майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб`єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва.

Борги спадкодавця - це майнові зобов`язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами - кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. Обов`язок доказувати борги померлого покладається на самого кредитора. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов`язаний надати документи, що підтверджують його вимоги.

При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року (справа № 306/2000/16-ц.

Оскільки боржник помер, то відповідати перед кредитором на підставі ст.ст. 1281,1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, АТ КБ «Приватбанк», як позивач, зобов`язаний довести, що саме відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем померлої ОСОБА_2 , прийняла після неї спадщину та вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину.

Згідно з вимогами ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно дост. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обґрунтовуючи підстави позову, банк посилався на те, що відповідач ОСОБА_1 відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується копією паспорта відповідача.

Однак, суд не приймає до уваги вказані обставини, виходячи з наступного.

Як вбачається з листа Смілянської державної нотаріальної контори №1169/02-14 від 21 вересня 2021 року, яка надана на виконання ухвали суду для приєднання до матеріалів справи, до Смілянської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття/відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 ніхто не звертався.

Згідно паспорта серії НОМЕР_2 виданого 18 травня 2001 року Смілянським МРВ УМВС України в Черкаській області, ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_1 з 30 грудня 1988 року.

Вказана обставина зазначена також в довідці відділу державної реєстрації виконавчого комітету Смілянської міської ради №983/16-11 від 03 червня 2021 року.

Як вбачається з паспорта серії НОМЕР_3 виданого Смілянським МВ УМВС України в Черкаській області, ОСОБА_2 станом на 13 лютого 2012 року була зареєстрована в АДРЕСА_1 з 04 червня 2010 року.

Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Смілянської міської ради №1416 від 21 лютого 2022 року, ОСОБА_2 з 21 червня 2013 року та станом на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована в АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Смілянської міської ради №01-16/713 від 22 травня 2023 року, інформація про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 не відома. За адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 не була зареєстрована, тому інформацію про осіб, які станом на 14.10.2016 були разом з нею зареєстровані відділ надати не має можливості.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач по справі ОСОБА_1 на момент смерті спадкодавця ОСОБА_2 не була зареєстрована з нею за адресою АДРЕСА_1 .

Крім того, у постанові №587/381/15-ц від 04 лютого 2021 року, з урахуванням положень ст.1281, 1282 ЦК України, Верховний Суд зазначив, що задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

У той же час, обґрунтовуючи позовні вимоги обов`язком спадкоємця сплатити заборгованість в межах вартості спадкового майна, позивачем АТ КБ «Приватбанк» не надано доказів того, що за ОСОБА_2 зареєстровано будь-які об`єкти рухомого/нерухомого майна та щодо його вартості, чи підтвердження наявності в останньої відкритих на її ім`я в установах банків банківських рахунків та наявність на них грошових коштів.

Згідно ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи недоведеність позивачем обов`язкових обставин, які дають правові передумови для покладення на спадкоємця померлого обов`язку повернути борг кредитору спадкодавця, а саме щодо факту прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті ОСОБА_2 , наявності, об`єму, вартості спадкового майна прийнятого у спадщину після смерті ОСОБА_2 , у межах якого спадкоємець несе відповідальність перед кредитором, суд вважає, що заявлені АТ КБ «Приватбанк» позовні вимоги є необґрунтованими, в зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

Судові витрати по сплаті судового збору, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, покладаються на позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 141, 247, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України суд,-

вирішив:

У задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

- позивач: акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ;

відповідач:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя І.Я. Биченко