ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 червня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 749/342/23

Головуючий у першій інстанції Чигвінцев М. С.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/835/23

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.

секретар: Патук А.А.

Заявник: ОСОБА_1

Заінтересована особа: Менський відділ державної виконавчої служби у Корюківському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на ухвалу Щорського районного суду Чернігівської області від 19 квітня 2023 року у справі скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Менського відділу державної виконавчої служби у Корюківському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (суддя Чигвінцев М.С.), постановлену в м.Сновськ,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №64760838 від 10 березня 2021 року та анулювання в повному обсязі нарахованої йому заборгованості за аліментами на користь ОСОБА_2 . Скарга мотивована тим, що в Менському ВДВС у Корюківському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) перебувало виконавче провадження №3207725 з примусового виконання виконавчого листа №2-93 від 13 березня 2006 року, виданого Щорським районним судом Чернігівської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання доньки. Після досягнення домовленостей щодо розміру аліментів і їх повну оплату стягувачкою 25 листопада 2013 року була подана заява про повернення виконавчого листа та закриття виконавчого провадження. 30 листопада 2013 року була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» в зв`язку з його реальним виконанням. Майже через десять років за заявою стягувачки 10 березня 2021 року було відкрито ВП №64760838 на підставі виконавчого листа №2-93 від 13 березня 2006 року і одночасно боржнику нарахована заборгованість, яка складає 165 667,44 грн. ОСОБА_1 вважає, що державний виконавець фактично допустив повторне виконання рішення суду, що є протиправним і недопустимим.

Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 19 квітня 2023 року скаргу залишено без розгляду. Ухвалу суду мотивовано тим, що скаржник пропустив строк для звернення до суду із вказаною скаргою і не заявляє клопотання про поновлення йому процесуального строку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу, якою надати 15-денний строк для подання до Щорського районного суду заяви у відповідності до ст.127 ЦПК України про поновлення строку для звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд повинен був залишити скаргу без руху та запропонувати усунути виявлені недоліки шляхом надання відповідної заяви про поновлення строку на подання скарги.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції відповідає.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до частини п`ятої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Статтею 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року в справі № 466/948/19 (провадження № 61-16974св19) вказано, що «строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові».

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

У даній справі ОСОБА_1 , звертаючись до суду у квітні 2023 року, оскаржує постанову про відкриття виконавчого провадження від 10 березня 2021 року. Скарга подана з пропуском встановленого законодавством строку, проте заявником не ставиться питання про поновлення пропущеного строку, у зв`язку з чим суд першої інстанції обгрунтовано залишив скаргу без розгляду.

При цьому заявник у відповідності до положень ч.2 ст.257 ЦПК України не позбавлений права повторного звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Розділ VII ЦПК України, яким визначено судовий контроль за виконанням судових рішень, не передбачає можливість залишення без руху скарги на дії державного виконавця, а тому доводи ОСОБА_1 , що суд повинен був залишити його скаргу без руху та запропонувати усунути виявлені недоліки шляхом надання заяви про поновлення строку, є безпідставними.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, ухвалу постановлено з додержанням норм процесуального права, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Щорського районного суду Чернігівської області від 19 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 8 червня 2023 року.

Головуючий: Судді: