Справа № 362/6979/18
Провадження № 2/362/70/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" березня 2023 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Кравченко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Шмагун М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 , відділу у Васильківському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мазепіна В.Г., ОСОБА_2 про визнання правочинів недійсними, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області знаходиться зазначена цивільна справа.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.11.2018 р. вказана справа передана судді Кравченко Л.М.

Ухвалою судді Васильківського міськрайонного суду Кравченко Л.М. від 30.11.2018 р. відкрито провадження по цивільній справі.

18.10.2022 р. ухвалою судді закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні на 26.01.2023 р. на 11 год. 00 хв.

Справа призначалась до розгляду неодноразово, розгляд справи відкладався через неявку позивача в судові засідання.

Так, в судове засідання, призначене на 26.01.2023 р. на 11 год. 00 хв., позивач, який належним чином повідомлявся про розгляд справи (направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення), яку було отримано вчасно - 07.12.2022 р., про що свідчить поштове повідомдення (т.2 а.с. 99), не з`явився, причини неявки суду не повідомив, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено через неявку позивача без поважних причин на 15.03.2023 р. на 10:00 год. та направлено позивачу судову повістку рекомендованим листом з повідомленням про вручення, яку було отримано вчасно - 03.02.2023 р., про що свідчить поштове повідомдення (т.2 а.с. 141) та розписка в справі від 26.01.2023 р., складена після неприбуття представника позивача в судове засідання о 13.00 год. (т. 2 а.с. 130).

15.03.2023 р. на 10:00 год. позивач, який належним чином повідомлявся про розгляд справи, повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, що судом визнається як повторна неявка позивача без поважних причин.

Судом встановлено, що в судові засідання 26.01.2023 р.та 15.03.2023 р. позивач не з`явився, та явку свого представника не забезпечив. Про причини неявки в судові засідання позивач суд не повідомив, докзів поважності неявки суду не надав, з клопотаннями, зокрема, про можливість розгляду справи без його участі, - до суду не звертався.

10.01.2023 р. та 25.01.2023 р. на електронну адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження та клопотання про залучення третьої особи до участі у справі, проте в судове засідання представник позивача не прибув, дані клопотання не підтримав. В свою чергу в матеріалах справи відсутні заяви чи клопотання щодо розгляду справи за відсутності представника позивача, та не висловлено позицію щодо вищевказаних клопотань.

Таким чином, в силу ч. 3 ст. 131 ЦПК України, суд визнає, що позивач не з`явився до суду та не забезпечив явку свого представника без поважних причин.

Так, згідно із ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальнимиправами не допускається.

Як зазначено в ст. 10 цього Кодексу, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, як джерела права.

Слід звернути увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 р. у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Між тим, статтями 223, 257 ЦПК України врегульовано питання щодо наслідків неприбуття в судове засідання позивача.

Так, згідно із ч. 5 ст. 223, п. 3 ст. 257 ЦПК України,суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, чинний Цивільний процесуальний кодекс України імперативно встановлює, що у випадку неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду.

При цьому, закон жодним чином не пов`язує неявку в судове засідання позивача з будь-якими об`єктивними факторами (поважними причинами) і не зобов`язує суд перевіряти причини неявки та надавати їм відповідну оцінку з точки зору поважності.

Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого, кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Крім того, таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою статті 121 ЦПК України та статті 6 Конвенції про захист прав людини га основоположних свобод 1950 року.

Таким чином, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який не з`явився в судове засідання (не залежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду, а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч. 2 ст. 257 ЦПК України).

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги розумні строки розгляду справи, суд вважає за доцільне залишити позов без розгляду, оскільки, позивач повторно не з`явився в судове засідання та не забезпечив явку свого представника для розгляду справи без поважних причин, а тому процесуальних підстав для розгляду позовних вимог або відкладення розгляду справи не має. При цьому, суд враховує тривалість перебування справи у провадженні суду, зацікавленість позивача у розгляді справи, який звернувся до суду із позовом та не цікавиться рухом справи, не перевіряє дати призначення судових засідань, що судом оцінюється як втрата інтересу до заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 10, 13, 257, 158 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 , відділу у Васильківському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мазепіна В.Г., ОСОБА_2 про визнання правочинів недійсними,- залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.М.Кравченко