Справа №464/4610/21
пр № 6/464/147/23
У Х В А Л А

16 серпня 2023 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова у складі судді Шашуріної Г.О., розглянувши подання державного виконавця про звернення стягнення на нерухоме майно,

у с т а н о в и в:

Державний виконавець Сихівського відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) Дзвоник М.В. звернулася до суду із поданням, в якому просить звернути стягнення на нерухоме майно, а саме частину майна боржника за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 , однак не зареєстрована у встановленому законом порядку, з примусового виконання виконавчого листа № 464/4610/21 виданого Сихівським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 025 375,00 грн заборгованості.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Шашуріній Г.О.

Вирішення подання виконавця про розглядається без виклику осіб, які беруть участь у справі, в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Оглянувши матеріали подання, суд дійшов наступного висновку.

На примусовому виконанні у Сихівському відділі державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 70938942 з примусового виконання виконавчого листа № 464/4610/21, виданого 18 січня 2022 року Сихівським раойнним судом м.Львова, про стягнення з ОСОБА_1 (боржника) на користь ОСОБА_2 (стягувача) матеріальну шкоду в розмірі 25 375 грн та моральну шкоду у розмірі 1 000 000 гривень.

У ч.10 ст.440 ЦПК України врегульовано, що питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на праві спільної часткової власності належить:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 квартира АДРЕСА_3 ;

ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - квартира АДРЕСА_4 .

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (спадкова справа № 458/2016), а спадкоємцями після її смерті є ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (боржник), ОСОБА_4 , та ОСОБА_7

ОСОБА_2 10 лютого 2023 року отримала свідоцтва про право на спадщину за законом, згідно з якими:

спадщина складається з 1/3 частини квартири АДРЕСА_3 , їй

належить 1/4 частки спадщини, а до оформлення права власності підлягає 1/20 частини квартири.

спадщина складається з 1/5 частини квартири АДРЕСА_4 , їй належить 1/4 частки спадщини, а до оформлення права власності підлягає 1/12 частини квартири.

Станом на 03 серпня 2023 року ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Наведене підтверджується наявними у справі письмовими доказами: свідоцтвами про право на спадщину за законом та листом Шостої львівської держаної нотаріальної контори Львівської області від 04 серпня 2023 року.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК).

Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст.1296 ЦК є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.

У відповідності до ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися нам припущеннях.

Заявляючи вимоги про звернення стягнення на майно 1/4 частину майна боржника за згаданими адресами, державним виконавцем не доведено та не підтверджено, що ОСОБА_1 належить (не оформлена) саме така частина, адже 1/4 тільки є часткою спадщини.

Наведений висновок підтверджується тим, що ОСОБА_2 , яка має з ОСОБА_1 по частки спадщини, належить державній реєстрації права власності відповідно 1/20 та 1/12 частини квартир (відображено у свідоцтвах про право на спадщину).

Розглянувши подання в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, установивши дійсні обставини, суд не знайшов правових підстав для задоволення подання, що є підставою для відмови у поданні державного виконавця.

Постановлення даної ухвали не перешкоджає повторному зверненню державним виконавцем до суду у порядку ч.10 ст.440 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.258-261,440 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні подання державного виконавця Сихівського відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) Дзвоник М.В. про звернення стягнення на нерухоме майно відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів, згідно з вимогами ст.ст.351-356 ЦПК України.

Повне судове рішення складено та підписано 16 серпня 2023 року.

Суддя Г.О. Шашуріна