ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/625/23 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Бершадська Г. В., Костів О. З.,

за участю секретаря: Сович Н.А.

та сторін: представника позивача АТ Укрсиббанк Івасенко С.М., відповідача ОСОБА_1 і його представника - адвоката Ярмуся В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/10723/22 за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства Укрсиббанк адвоката Ребрик Андрія Михайловича на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 квітня 2023 року, ухваленого суддею Марциновською І.В., повний текст якого складено 21 квітня 2023 року, у справі за позовом акціонерного товариства Укрсиббанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

у серпні 2022 року АТ Укрсиббанк звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 12.12.2006 станом на 04.08.2022 у сумі 313111,92 грн.

В обґрунтування позову посилаються на те, що 12.12.2006 АКІБ «Укрсиббанк» (24.11.2018 змінено найменування банку на Акціонерне товариство «Укрсиббанк») та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 0 з додатковою угодою № 1. Відповідно до умов Договору позивач надав ОСОБА_1 кредит в іноземній валюті у розмірі 28340 швейцарських франків шляхом зарахування коштів на поточний рахунок ОСОБА_1 , а останній зобов`язався щомісячно повертати кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 10.12.2027, якщо тільки не застосується інший термін повернення кредиту. За користування коштами ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати проценти у розмірі 7,99 % річних та у порядку, встановленому п. 1.3 Договору. Додатковою угодою № 1 від 25.02.2009 до Договору внесені зміни щодо терміну повернення кредиту до 10.06.2028 та змінено графік погашення кредиту. Також 12.12.2006 в забезпечення виконання кредитних зобов`язань ОСОБА_1 за Договором позивач уклав з ОСОБА_2 договір поруки № 1.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.11.2017 у справі № 607/16388/15-ц стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Укрсиббанк» заборгованість за договором споживчого кредитування у сумі 19437,92 швейцарських франків та пеню у розмірі 44,73 грн, а також відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання недійсним договору. Постановою апеляційного суду Тернопільської області від 08.02.2018 та постановою Верховного Суду від 10.06.2020 рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.11.2017 у справі № 607/16388/15-ц залишено без змін. Станом на даний час вказане рішення суду від 07.11.2017 не виконане внаслідок того, що до заборгованості в іноземній валюті застосовані положення п. 7 Розділу IV Закону України «Про споживче кредитування».

ОСОБА_1 звернувся до банку із заявою від 14.07.2021 про проведення реструктуризації боргу та відповідно до вимог чинного законодавства, заборгованість за кредитом, наданим в іноземній валюті у швейцарських франків, була реструктуризована у гривню.

04.08.2021 позивач направив ОСОБА_1 та поручителю інформацію (повідомлення) про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації. Однак внаслідок технічної помилки позивач вказав, що сукупна сума заборгованості, яка вважається непогашеною за результатами проведення реструктуризації, становить 17810,88 грн. Після виявлення помилки позивач 17.09.2021 повторно надіслав ОСОБА_1 повідомлення за результатами проведення реструктуризації, де вказав вірні суми, які підлягали сплаті відповідачем.

Разом з тим ОСОБА_1 належним чином покладені на нього зобов`язання не виконав, порушив умови Договору з урахуванням проведеної позивачем реструктуризації і має прострочену заборгованість, яка станом на 04.08.2022 складає 313 111,92 грн., з яких 286448,2 грн. заборгованість за тілом кредиту та 26663,72 грн. заборгованість по процентам за період з 01.09.2021 по 31.07.2022.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 квітня 2023 року у позові АТ Укрсиббанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Судові витрати у виді судового збору у сумі 4696,86 грн покладено на позивача АТ Укрсиббанк.

В апеляційній скарзі представник АТ Укрсиббанк адвокат Ребрик А.М. просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 квітня 2023 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги представник апелянта зазначив, що суд першої інстанції не дослідив всіх наданих позивачем документів на підтвердження підставності вимог.

Заборгованість боржника перед кредитором станом на дату проведення реструктуризації (14.07.2021 року) підтверджується даними обліку (балансу) банку, здійсненому відповідно до п. 9.9. кредитного договору та складала 18616,14 швейцарських франків. Також, сторонами не заперечувався розмір заборгованості у валюті заборгованості (швейцарських франках) наявний станом на момент проведення реструктуризації, що підтверджується поданою ОСОБА_1 заявою про проведення реструктуризації. ОСОБА_1 не спростував правильність обліку та розрахунку заборгованості за кредитним договором № 0 станом на день проведення реструктуризації 14.07.2021 року.

Більше того, заборгованість по тілу кредиту у розмірі 18616,14 швейцарських франків підтверджується судовими рішеннями по справі № 607/16388/15-ц та в силу положення ч. 4 ст. 82 ЦПК України має преюдиційне значення у цій справі і взагалі не підлягає повторному доказуванню.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості за кредитом КД № 0 відповідач перестав обслуговувати кредит 19.03.2015 року і після пред`явлення позову та ухвалення по справі рішення жодних проплат не здійснював.

Порядок та умови проведення реструктуризації, яка була проведена відповідачу в даному випадку встановлена законодавчо Законом України Про споживче кредитування з урахуванням прийнятого Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті від 13.04.2021 р. № 1381-ІХ, яким доповнено розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про споживче кредитування п. 7. Натомість судом першої інстанції не вірно визначено, що відносини реструктуризації оцінені як такі, що виникли на підставі домовленості сторін.

Також, висновок суду першої інстанції про відсутність інших первинних банківських документів чи витягів з комп`ютерної банківської програми, з яких можна було б встановити наявність лічильної (розрахункової) помилки з боку працівників банку унаслідок невірного введення валюти розрахунку, є помилковим, оскільки розрахунок суми заборгованості із сплати кредиту, що вважається не погашеною за результатами проведення реструктуризації є результатом математичних дій за формулою, встановленою Законом України № 1381, а не на підставі банківських операцій.

Сама по собі реструктуризація, передбачена Законом України № 1381, покращила становище відповідачів за рахунок позивача, оскільки замість повертати позивачеві кошти у сумі 19437,92 швейцарських франків, які стягнуті з відповідачів на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, останні отримали змогу повернути лише 313111,92 грн, що більш ніж в два рази зменшило їх фінансові зобов`язання.

Не з`ясування судом першої інстанції обставин того, яка ж сума заборгованості із сплати кредиту дійсно вважається не погашеною за результатами математичного розрахунку реструктуризації відповідно до Закону України № 1381 призвела до хибних висновків про те, що кредитні зобов`язання відповідача фактично є припиненими за наявності заборгованості.

Представник ОСОБА_1 адвокат Ярмусь В.Д. подав відзив на апеляційну скаргу представника АТ Укрсиббанк адвоката Ребрик А.М. у якому зазначив, що суд першої інстанції правомірно врахував відсутність боргу, виконання умов реструктуризації та відсутність предмета спору.

АТ Укрсиббанк надано інформацію (повідомлення) про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації від 14.07.2021 року, повідомивши ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що після реструктуризації заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 12.12.2006 року становить 17810,88 грн, дане повідомлення було підписано уповноваженою особою Банку.

ОСОБА_1 повністю виконав умови реструктуризації та сплатив залишок заборгованості по кредиту, тому заборгованість по кредитному договору відсутня, що підтверджує довідка АТ Укрсиббанк № 25/4-621 від 05.08.2021.

На момент розгляду справи кредитні правовідносини між сторонами вже фактично припинено, тобто у даній справі відсутній предмет спору, у зв`язку з списанням (прощенням боргу) та погашення залишку заборгованості по кредиту.

У судовому засіданні представник АТ Укрсиббанк адвокат Івасенко С.М. апеляційну скаргу підтримала з мотивів, викладених в ній.

ОСОБА_1 та його представник адвокат Ярмусь В.Д. апеляційну скаргу не визнав, вважаючи її безпідставною, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить довідка про причини повернення листа, що адресат відсутній за вказаною адресою.

Згідно з пунктом 4 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 12.12.2006 Акціонерний комерційний інноваційний банк «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 0 (т. 1 а.с. 15-19). Відповідно до умов Договору банк надав ОСОБА_1 кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у розмірі 28340 швейцарських франків. Позичальник зобов`язався повернути кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін, або до вказаного терміну (достроково). Строк дії кредиту з 12.12.2006 до 10.12.2027.

За користування кредитними коштами ОСОБА_1 зобов`язувався сплачувати проценти у розмірі 7,99 % річних (п. 1.3.1. Договору).

Додатковою угодою № 1 від 25.02.2009 до Договору внесені зміни щодо кінцевого терміну повернення кредиту (т. 1 а.с. 20-22). Пунктом 1.1. Додаткової угоди визначено, що позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 10.06.2028, якщо не буде встановлений інший термін повернення кредиту відповідно до умов Договору.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_1 умов Договору від 12.12.2006 Акціонерний комерційний інноваційний банк «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 уклали договір поруки № 1 від 12.12.2006.

Згідно з умовами договору поруки ОСОБА_2 зобов`язалась відповідати перед кредитором за виконання позичальником всіх його зобов`язань за Договором в повному обсязі.

Як вбачається зі змісту Статуту позивача, 27.10.2009 та 17.10.2018 Акціонерний комерційний інноваційний банк «Укрсиббанк» змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та у подальшому на Акціонерне товариство «Укрсиббанк».

Банк виконав свої зобов`язання за Договором та надав відповідачу ОСОБА_1 у користування кредитні кошти у сумі 28340 швейцарських франків.

Однак відповідач не виконував умови Договору, унаслідок чого рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.11.2017 у справі № 607/16388/15-ц стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Укрсиббанк» заборгованість за Договором у сумі 19437,92 швейцарських франків та пеню у розмірі 44,73 грн. Постановою апеляційного суду Тернопільської області від 08.02.2018 та постановою Верховного Суду від 10.06.2020 рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.11.2017 у справі № 607/16388/15-ц залишено без змін (т. 1 а.с. 24-28).

14.07.2021 ОСОБА_1 подав позивачеві заяву про проведення реструктуризації зобов`язань за кредитним договором (т. 1 а.с. 29). 23.07.2021 ОСОБА_1 подав додаткову заяву з проханням погодити проведення реструктуризації Договору (т. 1 а.с. 30).

04.08.2021 позивач направив відповідачам інформацію (повідомлення) про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації, у якій зазначив, що сукупна сума заборгованості, яка вважається непогашеною за результатами реструктуризації (заборгованість зі сплати кредиту за період до дня, що передує дню проведенню реструктуризації), становить 17810,88 грн (т. 1 а.с. 33-34, 35). Також до такого повідомлення банк долучив графік обчислення загальної вартості кредиту та реальної процентної ставки (т. 1 а.с. 190-191).

04.08.2021 ОСОБА_1 сплатив 17815,50 грн., що підтверджується квитанцією № 34 від 04.08.2021 (т. 1 а.с. 193).

Відповідно за заявами від 04.08.2021 з реєстраційними номерами 47150340 та 47150069 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського округу Павлінським В.Д. знято обтяження, накладені на нерухоме майно, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки № 269085053 від 04.08.2021 та з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження № 269082205 від 04.08.2021 (т. 1 а.с. 196, 197).

Також, банк 05.08.2021 видав довідку № 25/4-621 про відсутність у позичальника ОСОБА_1 станом на 05.08.2021 кредитної заборгованості за кредитними договорами № 0 від 12.12.2006 та № 0 від 14.07.2021 (т. 1 а.с. 198). Крім цього, позивач подав до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) заяву № 25-4/634 від 11.08.2021 про погашення ОСОБА_1 заборгованості за Договором та відсутність підстав для примусового виконання виконавчого листа № 607/16388/15-ц (т. 1 а.с. 199).

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, сплативши 04.08.2021 заборгованість за договором у сумі 17815,50 грн. діяв добросовісно, повністю виконав свої зобов`язання за договором з урахуванням проведеної реструктуризації, а тому позивач не вправі погіршувати становище добросовісного боржника шляхом стягнення додаткових коштів за договором, зобов`язання за яким фактично є припиненим.

При цьому позивач мав можливість встановити наявну помилку під час видачі ОСОБА_1 довідки про відсутність заборгованості за Договором, а також під час припинення іпотеки та обтяження на нерухоме майно. Однак така помилка позивачем виявлена не було, що, у свою чергу, дає суду додаткові підстави сумніватися у її наявності.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, оскільки судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а також недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець має право проводити за погодженням із споживачем реструктуризацію зобов`язань за договором про споживчий кредит. Реструктуризація зобов`язань за договором про споживчий кредит - це зміна істотних умов договору про споживчий кредит, що здійснюється кредитодавцем на договірних умовах із споживачем і впливає на умови та/або порядок повернення такого кредиту.

Так, відповідно до підпунктів 1-2 пункту 7 Розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті - договір), у разі: наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника; відсутності станом на 01 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 01 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 01 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 01 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації; виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку» у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом «г» частини першої статті 121 Земельного кодексу України.

Законом України № 1381-ІХ від 14.04.2021 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», який набув чинності 23.04.2021, розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 7.

Даний пункт Закону визначає, що зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом.

Реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом.

Згідно з п. п. 6 п. 7 розділу IV Закону за результатами проведення реструктуризації на позичальника (особу, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) покладається такий вичерпний перелік зобов`язань перед кредитором: 1) сплачувати суму заборгованості із сплати кредиту, що вважається не погашеною за результатами проведення реструктуризації, рівними частинами щомісяця (починаючи з 30 дня після дня проведення реструктуризації і надалі через кожний місяць) протягом 10 років з дня проведення реструктуризації, а якщо договором, відповідно до якого надано кредит, встановлено пізніший строк повного погашення суми кредиту, - протягом такого строку; 2) сплатити суму заборгованості із сплати процентів за користування кредитом за період до дня, що передує дню проведення реструктуризації, що вважається не погашеною за результатами проведення реструктуризації; 3) сплачувати проценти за користування кредитом за період з дня проведення реструктуризації, що нараховуються на непогашений залишок суми кредиту в розмірі українського індексу ставок за дванадцятимісячними депозитами фізичних осіб у гривні (застосовується останнє значення індексу, встановлене на початок календарного дня, в який проводиться реструктуризація), збільшеного на один процентний пункт.

Відповідно до п. п. 7 п. 7 розділу IV Закону усі інші зобов`язання позичальника перед кредитором за договором, зобов`язання за яким реструктуризуються, не передбачені підпунктом 6 цього пункту, за результатами проведення реструктуризації вважаються погашеними.

Днем проведення реструктуризації вважається день отримання кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя або заставодавця у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника, заяви про проведення відповідно до цього пункту реструктуризації. Кредитор зобов`язаний не пізніше 60 днів з дня реструктуризації здійснити всі обчислення, необхідні для проведення реструктуризації, та надіслати позичальнику, поручителю та іншим зобов`язаним за договором особам поштою рекомендованим листом інформацію про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації (включаючи інформацію про всі наявні зобов`язання позичальника за результатами проведення реструктуризації станом на день проведення реструктуризації та новий графік платежів). Також відповідна інформація у письмовому вигляді безоплатно надається зазначеним особам особисто на їхню вимогу (п.п. 12 п. 7 розділу IV Закону).

Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Матеріалами справи підтверджується факт укладення кредитного договору № 0 та надання кредитних коштів у валюті та розмірі, які визначені договором.

Заборгованість боржника перед кредитором станом на дату проведення реструктуризації (14.07.2021) за кредитним договором КД № 0 складала 18616,14 швейцарських франків по тілу кредиту, що підтверджується даними обліку (балансу) банку, здійсненому відповідно до п.9.9 кредитного договору і відображеному у виписці про рух коштів та довідці-розрахунку, яка є консолідованим документом, який містить інформацію про нарахування та погашення заборгованості.

Крім цього, заборгованість по тілу кредиту у розмірі 18616,14 швейцарських франків підтверджується рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.11.2017 у справі № 607/16388/15-ц, згідно якого стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Укрсиббанк» заборгованість за договором споживчого кредитування у сумі 19437,92 швейцарських франків та пеню у розмірі 44,73 грн, а також відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання недійсним договору. Постановою апеляційного суду Тернопільської області від 08.02.2018 та постановою Верховного Суду від 10.06.2020 рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.11.2017 у справі № 607/16388/15-ц залишено без змін.

Також, відповідачем не заперечувався розмір заборгованості у валюті наявні станом на момент проведення реструктуризації, що підтверджується заявами про проведення та погодження реструктуризації від 14.07.2021 та 23.07.2021 (т.1 а.с. 29-30).

Згідно довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором КД № 0 відповідач перестав обслуговувати кредит 19.03.2015 і після пред`явлення до нього позову та ухвалення рішення жодних проплат не здійснював.

Реструктуризація боргу за кредитним договором - це одна з форм реорганізації умов боргу, під час якої боржники і кредитори домовляються про відстрочення виплат заборгованостей за основною сумою кредиту і за відсотками, термін яких повинен наступити в певний період часу, а також про новий графік таких платежів.

Так як позичальником станом на день проведення реструктуризації було вже сплачено 15416,91 швейцарських франків процентів за користуванням кредитом, а відповідно до умов реструктуризації розмір процентів мав становити лише 14611, 65, то у відповідності до п. п. 9 п. 7 Закону України № 1381 позичальник зменшив наявну на день реструктуризації сукупну суму заборгованості із сплати кредиту (18616,14 швейцарських франків) на різницю між фактично сплаченими процентами (15416,91 швейцарських франків) та сумою процентів, обрахованих відповідно до п. п. 9 п. 7 Закону України № 1381 (14611,65 швейцарські франки): 18 616,14 (15416,91 14 611, 65) = 17810,88 швейцарських франків, однак у повідомленні про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації Банк помилково зазначив, що сума заборгованості, яка вважається непогашеною за результатами реструктуризації (заборгованість зі сплати кредиту за період до дня, що передує дню проведенню реструктуризації), становить 17810,88 гривень, хоча згідно розрахунку реструктуризована заборгованість за основним боргом у гривневому еквіваленті складала 313111,92 гривень, з яких 286448,2 грн. заборгованість за тілом кредиту та 26663,72 грн. заборгованість по процентам за період з 01.09.2021 по 31.07.2022.

Після виявлення такої помилки, Банк 17.09.2021 направив відповідачам інформацію (повідомлення) про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації, у якій зазначив, що сукупна сума заборгованості, яка вважається непогашеною за результатами реструктуризації (заборгованість зі сплати кредиту за період до дня, що передує дню проведенню реструктуризації), становить 302711,41 грн (т. 1 а.с. 31-32, 36). Також до такого повідомлення банк долучив графік обчислення загальної вартості кредиту та реальної процентної ставки (т. 1 а.с. 64-65).

До лічильних (рахункових) помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування суми за один і той самий період тощо. Це може бути, наприклад, отримання неправильного підсумку при складанні, невірне написання суми, помилки при введенні початкових даних в комп`ютерну програму, які не вимагають правової оцінки. Таким чином, рахункова помилка це результат неправильного застосування правил арифметики, не більш того. Різновидом лічильної помилки може бути, наприклад, отримання неправильного результату при додаванні.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 у справі № 147/66/17 визначила, що добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Отже, принцип добросовісності передбачає, що сторони повинні діяти добросовісно під час реалізації своїх прав та передбаченого договором та/або законом виконання своїх зобов`язань.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що Банком було допущено рахункову помилку щодо зазначення валюти у повідомленні про реструктуризацію, а саме замість швейцарських франків зазначено гривню. Однак, суд апеляційної інстанції вважає безпідставною позовну вимогу щодо стягнення з відповідача 26663,72 грн заборгованості за процентами за період з 01.09.2021 року по 31.07.2022 року, оскільки вказані проценти за користування кредитом були нараховані після припинення зобов`язань судовим рішенням Тернопільським міськрайонним суду Тернопільської області від 07.11.2017 року у справі № 607/16388/15-ц, а з вимогою про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми в порядку статті 625 ЦК України позивач не звертався.

Статтею 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу представника АТ Укрсиббанк адвоката Ребрик А.М. слід задовольнити частково, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 квітня 2023 року - скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов акціонерного товариства Укрсиббанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства Укрсиббанк заборгованість за кредитним договором тіло кредиту у сумі 286448, 20 грн. В решті позову відмовити за безпідставністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ Укрсиббанк по 5342,48 грн. з кожного, оскільки позов задоволено на 91 %, виходячи з розрахунку: за розгляд справи в суді першої інстанції - 4273,98 грн. та за розгляд справи в суді апеляційної інстанції - 6410,97 грн., що в сукупності становить 10684,95 грн.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства Укрсиббанк адвоката Ребрик Андрія Михайловича задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким позовом акціонерного товариства Укрсиббанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь акціонерного товариства Укрсиббанк (рахунок НОМЕР_3 в АТ Укрсиббанк, МФО 351005, код 09807750, місцезнаходження: вул. Андріївська, буд 2/12 м. Київ) заборгованість за кредитним договором у сумі 286 448 (двісті вісімдесят шість тисяч чотириста сорок вісім) гривень 20 копійки.

В решті позову відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь акціонерного товариства Укрсиббанк (рахунок НОМЕР_3 в АТ Укрсиббанк, МФО 351005, код 09807750, місцезнаходження: вул. Андріївська, буд 2/12 м. Київ) судовий збір у сумі по 5342,48 грн. з кожного за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 16 серпня 2023 року.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: Г.В. Бершадська

О.З. Костів