Справа № 450/1631/23 Провадження № 2/450/954/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кукси Д.А.

секретаря судового засідання Оленич О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовною заявою за позовною заявою ОСОБА_1 до Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області про (предмет спору): визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

суд постановив таке рішення:

підстава позову (позиція позивача): позивач звернулася до Пустомитівського районного суду Львівської області з позовною заявою про встановлення факту постійного проживання позивача разом з спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 та визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, загальною площею 1,8246 га, надану на підставі розпорядження голови Пустомитівської РДА від 27 березня 2002 року № 116, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка складається з земельної ділянки 1, площею 1,4857 га, кадастровий номер :14:000:0931 та земельної ділянки 2, площею 0,3389 га, кадастровий номер :20:000:0400. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина, яка, окрім іншого, складається з: земельної ділянки, загальною площею 1,8246 га: 1- площею 1,4857 га, кадастровий номер :14:000:0931 та 2 - площею 0,3389 га, кадастровий номер :20:000:0400, про що свідчить державний акт на право приватної власності на землю від 29.03.2002року, серія ІV-ЛВ №084731.

12.10.2016 ОСОБА_2 склала заповіт яким все своє майно заповіла їй, своїй племінниці, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині немає. Вона до дня смерті ОСОБА_2 постійно проживала в АДРЕСА_1 та доглядала за нею до дня її смерті, та прийняла спадщину після смерті тітки. 19.10.2017 рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області у цивільній справі № 450/2226/17 за нею визнано право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, виникли труднощі з оформленням права власності в порядку спадкування за заповітом на вказані вище земельні ділянки, оскільки втрачено оригінал державного акту. Оформити право власності на спадкове майно в позасудовому порядку немає можливості, а тому позивачка змушена звернутися за захистом своїх майнових прав та інтересів стосовно оформлення прав на спадкове майно до суду.

В судове засідання позивачка не прибула, представник позивачки подала заяву про розгляд цивільної справи у відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримують, просять такі задоволити.

Позиція відповідача: відповідач Давидівська сільська рада Львівського району Львівської області явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, відзиву на позовну заяву не надала.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

05.04.2023 ухвала про відкриття провадження; 18.05.2023 заява представника позивачки про розгляд справи у відсутності сторони позивача; 18.05.2023 ухвала про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 ЦПК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , видане 20.02.2017 виконавчим комітетом Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Львівської області, актовий запис № 8.

У відповідності до вимог ст. 1220 ЦК України в день смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка, загальною площею 1,8246 га, надана на підставі розпорядження голови Пустомитівської РДА від 27 березня 2002 року № 116, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Звенигородської сільської ради, яка складається з земельної ділянки 1, площею 1,4857 га, кадастровий номер :14:000:0931 та земельної ділянки 2, площею 0,3389 га, кадастровий номер :20:000:0400, про що свідчить державний акт на право приватної власності на землю від 29.03.2002року, серія ІV-ЛВ №084731.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК спадкування здійснюється за заповітом або законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, що закріплено ст. 1218 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті.

За життя спадкодавець ОСОБА_2 на випадок смерті своїм майном розпорядилася на власний розсуд, склавши заповіт посвідчений секретарем Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, зареєстрований в реєстрі за № 54, відповідно до якого ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто позивачці.

Спадкоємців, які б мали обов`язкову частку у спадщині ОСОБА_2 , незалежно від змісту заповіту, судом не встановлено.

Згідно довідки Звенигородського старостинського округу Львівського району Львівської області №587 від 25.11.2022 ОСОБА_2 , до дня смерті проживала і була зареєстрована в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 згідно погосподарських книг Звенигородської сілської ради на 2016-2020. В даному житловому будинку до дня її смерті постійно проживала її племінниця ОСОБА_1 , яка доглядала за нею до дня її смерті.

З акту про спільне проживання від 25.11.2022 вбачається, що позивачка постійно проживала без реєстрації з тіткою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 , та займалася похованням тітки.

Таким чином судом встановлено, що позивачка постійно проживала разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Слід зазначити, що рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 19.10.2017 за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з веранди, коридору, кімнати, кухні, кімнати, загальною площею 62,3 кв. м., з яких 42,7 кв. м. житлової площі та 19,6 кв. м. допоміжної площі, що належав ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином позивач ОСОБА_1 відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 та не заявляла відмови від неї, а тому вона фактично успадкувала зазначене в заповіті належне спадкодавцю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.

Судом встановлено, що в позасудовому порядку, зокрема нотаріальному, позивач здійснити спадкування спадкового майна, а саме, земельної ділянки загальною площею 1,8246 га, надану на підставі розпорядження голови Пустомитівської РДА від 27 березня 2002 року № 116, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка складається з земельної ділянки 1, площею 1,4857 га, кадастровий номер :14:000:0931 та земельної ділянки 2, площею 0,3389 га, кадастровий номер :20:000:0400 не має можливості, оскільки оригінал державного акту на право власності на земельні ділянки втрачено.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власника є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Дане також підтверджується п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Приписами ч.2 ст.328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За вказаних вище обставин, беручи до уваги те, що спадкодавець з підстав, що не заборонені законом, а отже, правомірно набула право власності на спадкове майно; позивач, як спадкоємець за заповітом прийняла спадщину, претендує на спадкове майно, однак не може оформити право власності на неї, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на майно; те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а обставини склалися так, що в іншому, крім судового порядку, позивач не має можливості реалізувати своє право на спадщину, те, що визнання права власності за позивачем на спірне майно не порушить прав відповідача, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Вирішуючи даний спір, суд враховує свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та принцип пропорційності між застосованим заходом і переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки позивач не наполягає на стягненні з відповідача понесених ним судових витрат, судові витрати слід покласти на позивача.

На підставі ст. ст. 321, 392, 1216-1218, 1220, 1268, 1270 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 247, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на земельну ділянку, загальною площею 1,8246 га, надану на підставі розпорядження голови Пустомитівської РДА від 27 березня 2002 року № 116, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка складається з земельної ділянки 1, площею 1,4857 га, кадастровий номер :14:000:0931 та земельної ділянки 2, площею 0,3389 га, кадастровий номер :20:000:0400.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду або через Пустомитівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , 81156, с. Гринів, Пустомитівського району, Львівської області.

Відповідач: Давидівська сільська рада Львівського району Львівської області, , місцезнаходження 81151, с. Давидів, вул. Незалежності 1А, Львівського району, Львівської області.

СуддяД. А. Кукса