Справа № 143/559/23
21.08.2023 року м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого - судді Сича С.М.,
з участю секретаря Левченко М.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Погребище Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
У червні 2023 року до Погребищенського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Самородова Олена Петрівна, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якій просить:
-шлюб між ним, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , зареєстрований 09.08.2017 року Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві за актовим записом № 927, розірвати;
-стягнути з відповідачки ОСОБА_2 судовий збір у сумі 1073 грн. 60 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. 00 коп.
Позов мотивовано тим, що 08.09.2017 року позивач ОСОБА_1 уклав шлюб із відповідачкою ОСОБА_2 , який був зареєстрований Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 927, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .
Від шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Як зазначає позивач, спочатку їхнє сімейне життя з відповідачкою складалося добре, однак протягом останнього року шлюбні відносини між ними припинилися. Вони перестали розуміти та поважати один одного, проживати однією сім`єю, вести домашнє господарство. Останнім часом їхній шлюб є чисто декларативним та без фактичних сімейних відносин, а тому подальше сумісне життя, примирення, збереження спільної з відповідачкою сім`ї вважає неможливим та таким, що суперечить їхнім інтересам та інтересам їхнього сина.
Вважає, що шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини між ним та відповідачкою мають негативний характер, між ними відсутні нормальне спілкування, повага один до одного.
Також зазначає, що надання строку на примирення не виправить стан їхніх шлюбних відносин, так як спроби примирення між ними у минулому не принесли жодних результатів, а лише призвели до погіршення їхніх відносин з відповідачкою, спричинивши значні моральні страждання.
Відтак, їхнє подальше співжиття є неможливим, шляхи до примирення відсутні, сам шлюб є таким, що суперечить їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини.
Позивач вважає, що шлюб є таким, що підлягає розірванню, а підстав для призначення строку для примирення немає.
22.06.2023 року ухвалою судді відкрито провадження в цивільній справі за вищевказаним позовом та розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 12, 13).
25.07.2023 року до канцелярії суду від відповідачки ОСОБА_2 надійшло заперечення до позовної заяви про розірвання шлюбу, в якому вона просить:
- розірвати шлюб між нею, ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 , зареєстрований 09.08.2017 року Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві за актовим записом № 927;
- відмовити ОСОБА_1 у стягненні з неї судового збору та витрат на правничу допомогу.
Заперечення відповідачки мотивоване тим, що з березня 2023 року у зв`язку з тим, що спільне життя з позивачем було неможливе, проживає з їхнім спільним сином в орендованій квартирі, яку оплачує самостійно.
Їхня спільна дитина від народження має проблеми із здоров`ям, у зв`язку з чим нею постійно треба займатися з відповідними спеціалістами. Всі ці обов`язки вона взяла на себе, так як позивач відмовився надати їй психологічну та фінансову допомогу та не займається вихованням дитини.
Відповідачка працює бухгалтером та має невеликий заробіток, а тому була змушена відмовитися від послуг корекційного педагога, у зв`язку з недостатньою кількістю коштів.
Відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем ОСОБА_1 .
Однак, щодо стягнення з неї судових витрат просить відмовити, у зв`язку з тим, що вона має невеликий дохід, оплачує сама квартиру та всі витрати пов`язані з оздоровленням дитини (а.с. 22-43).
21.08.2023 року до канцелярії суду надійшла заява від позивача ОСОБА_1 , в якій він просить долучити до матеріалів справи оригінал свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 44, 45).
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи із наступного.
Так, за змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Судом встановлено, що сторони 08 вересня 2017 року зареєстрували шлюб у Голосіївському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 927, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим повторно 08 червня 2023 року Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 45).
Від даного шлюбу мають малолітню дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6).
Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього кодексу.
Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення.
Згідно із ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Відповідно до ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні причини пред`явлення позову про розірвання шлюбу, встановивши, що сторони припинили подружні стосунки, шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, суд дійшов висновку про задоволення позову про розірвання шлюбу.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Оскільки відповідачка визнала позов до початку розгляду справи по суті, то із неї на користь позивача необхідно стягнути 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.
Крім того, на підставі ч.1 ст.142 ЦПК України позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.
Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Вирішуючи питання про відшкодування позивачеві судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду цієї справи, суд враховує вимоги статті 137 ЦПК України, котрими передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зауважила, що на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».
Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18 було зроблено правовий висновок, який зводиться до того, що згідно із ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги.
Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі №199/3939/18-ц, у постанові Верховного Суду від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц та у постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року у справі № 379/1418/18.
У позовній заяві обумовлено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складає 1073 грн. 00 коп. судового збору та 3000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.
При цьому представником позивача на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано лише копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АВ № 103693 (а.с. 4).
Однак, представником позивача не надано належних та допустимих доказів в підтвердження сплати коштів в розмірі 3000 грн. 00 коп., зокрема, не надано договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо), докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт) та інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Разом із цим, позивачем чи його представником до закінчення розгляду справи не було зроблено заяву про подання доказів витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, як передбачено ч.8 ст.141 ЦПК України.
З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимоги представника позивача ОСОБА_1 адвоката Самородової РО.П. про стягнення з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 133, 141, 142, 206, 258, 259, 263-265, 279, 351, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Прийняти визнання позову відповідачкою ОСОБА_2 .
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Шлюб, зареєстрований 08 вересня 2017 року Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві за актовим записом № 927, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.
Сторони по справі:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає: АДРЕСА_1 ;
Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Погребищенський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повне судове рішення складено 22.08.2023 року.

Суддя