Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

Справа №377/438/23

Провадження №2/377/212/23

04 серпня 2023 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої судді Бабич Н.С., за участю секретаря судового засідання Пскової А.І., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Славутичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

У С Т А Н О В И В:

07 червня 2023 року до суду надійшла позовна заява, в якій позивач просив розірвати шлюб між ним, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , зареєстрований 20 червня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 54.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20.06.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис №54. За час шлюбу в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого є позивач. Причиною звернення позивача до суду з цим позовом стало те, що сторони не зійшлися характерами та поглядами на життя у зв`язку з чим між ними виникали суперечки і сварки, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача. Тому позивач припинив з відповідачкою шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. Сторони поділили спільне майно добровільно.

Ухвалою судді від 16 червня 2023 року після виконання вимог, передбачених частиною 6 статті 187 ЦПК України, позовну заяву було залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам частини 4 статті 177 ЦПК України, та надано позивачу строк десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених в ній недоліків.

Ухвалою судді від 27 червня 2023 року після усунення недоліків позовної заяви відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 24 липня 2023 року.

Ухвалою суду від 24 липня 2023 року судове засідання було відкладено на 04 серпня 2023 року на підставі частини четвертої статті 223 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 у призначене судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся в порядку передбаченому стаття 128-130 ЦПК України, за адресою зареєстрованого місця проживання, вказаною у позовній заяві, проте поштове відправлення із судовою повісткою повернуто до суду з відміткою причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». У такому випадку відповідно до частини 8 статті 128 ЦПК України позивач ОСОБА_1 вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання. У матеріалах справи знаходиться його заява, в якій він просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечував.

Відповідачка ОСОБА_2 у призначене судове засідання повторно не прибула, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України, за адресою зареєстрованого місця проживання. Проте поштове відправлення повернуто до суду з відміткою причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». У такому випадку відповідно до частини 8 статті 128 ЦПК України відповідачка ОСОБА_2 вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання. Клопотання про відкладення розгляду справи та заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не направила, відзив на позов до суду не подала.

За наявності умов, передбачених статтями 280 - 282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 04 серпня 2023 року суд ухвалив заочне рішення у справі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положенням частини другої статті 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , повторно виданим 23 травня 2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, оригінал якого оглянуто в судовому засіданні, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 20 червня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, про що 20 червня 2012 року складено відповідний актовий запис за № 54. Після державної реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_5 , дружині ОСОБА_5 .

За час шлюбу в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого є позивач, матір`ю відповідачка, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 17 жовтня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, копія якого долучена до матеріалів справи.

Як убачається із змісту позовної заяви, причиною звернення позивача до суду з цим позовом стало те, що в силу психологічної несумісності характерів нормальні сімейні стосунки з відповідачем не склалися. Через непорозуміння та систематичні сварки сторони припинили шлюбні стосунки та не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Зі статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

За змістом частини другої статті 18, статті 51, частини третьої статті 56, частини першої статті 110 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення ( частина 2 статті 112 СК України).

Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливе.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача.

Як убачається з позовної заяви, спільне майно сторони поділили добровільно. Щодо того, з ким проживатиме дитина після розірвання шлюбу, позивач свою позицію не зазначив.

Ураховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених частиною другою статті 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб.

Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідачка щодо її прізвища після розірвання шлюбу свою позицію не висловила, тому суд приходить до висновку про необхідність залишення їй прізвища ОСОБА_5 .

Під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати (пункт 6 частини першої статті 264 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 1073 гривень 60 копійок, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки АТ КБ «ПриватБанк» №0.0..1 від 21.06.2023 (а.с.17). Вказана сума судового збору зарахована до спеціального фонду державного бюджету України (а.с.19).

За таких обставин за правилами статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача належить стягнути судовий збір у сумі 1073 гривні 60 копійок.

На підставі викладеного, керуючись статтями 258, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 20 червня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 54.

Після розірвання шлюбу залишити відповідачці прізвище ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073 гривні 60 копійок.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Повне заочне рішення суду складено 04 серпня 2023 року.

Суддя Н. С. Бабич