Справа №694/852/20
провадження № 2/694/180/23
У Х В А Л А

16.03.2023 року м. Звенигородка

Суддя Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення грошових коштів отриманих без достатньої правової підстави,

встановив:

У провадженні судді Звенигородського районного суду Черкаської області перебуває на розгляді справа ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення грошових коштів отриманих без достатньої правової підстави.

На адресу суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про відвід головуючої у справі судді Сакун Д. І.

Дана заява мотивована тим, що ознайомившись з Постановою Черкаського апеляційного суду від 01.03.2023 року, якою Ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області скасовано з мотивів її незаконності у нього як у учасника судового розгляду виникло стійке внутрішнє переконання, що склад суду, а саме - головуючий суддя першої інстанції Сакун Д.І. не є безстороннім в цивільній справі 694/852/20.

Вирішуючи питання про відвід суд виходив з наступного.

Підстави для відводу (самовідводу) судді вказані уст.36 ЦПК України.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може брати участь і підлягає відводу (самовідводу) якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Право сторін на справедливий суд закріплено в нормах міжнародного права, зокрема в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Порядок вирішення заявленого відводу регулюється ст.40 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Згідно ч.5 ст.40 ЦПК України якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що виноситься ухвала. У такому разі положення частин третьої та четвертої цієї статті не застосовуються.

Ч. 7 ст. 40 ЦПК України передбачено, що відвід, який надійшов поза межами судового

засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

У зв`язку з наведеним, питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу згідно положень ч.5 ст.40 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в п. 66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 р. (заява № 7577/02) зазначив, що «безсторонність, в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі».

Аналогічна правова позиція закріплена також в п.п. 49, 52 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 р. (заява № 33949/02), п. 28 рішення ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.07.2010 р. (заява № 16695/04).

В п. 105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 р. (заява № 21722/11) суд дійшов висновку про те, що: «між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності».

Коли вирішується, чи є в цьому випадку законні підстави побоюватися, що конкретному органу не вистачає неупередженості, то позиція тих, хто про це стверджує, важлива, але не є визначальною. Визначальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно виправданими (рішення ЄСПЛ Kyprianou проти Кіпру [GC], № 73797/01, п. 118, ЄСПЛ 2005 ...; Феррантеллі та Сантангело проти Італії, рішення від 07 серпня 1996 року, Доповіді 1996-III, с. 951-52, п. 58 та Wettstein v. Switzerland, № 33958/96, п. 44, CEDH 2000-XII).

Отже, особиста безсторонність судді презюмується, доки не встановлена на підставі доказів наявність виправданих побоювань щодо його неупередженості.

З огляду на це, сумнів у неупередженості судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес може перетворитись у тривалу недовіру до суду та, відповідно, зміну його складу.

Згідно зі ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до п. 1.1 Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Водночас, слід враховувати, що особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи, адже відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом (п.10). Відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Розглянувши заяву про відвід, суддя вважає, що заявлений відвід є необґрунтований, безпідставний та поданий із надуманих мотивів. Ніякої упередженості, зацікавленості чи необ`єктивності судді Сакун Д.І. в розгляді даної заяви суд не вбачає. Чітко визначених підстав для відводу, що вказані у ст.ст.36,37 ЦПК України, заявник не навів і таких підстав на даний час немає, подана заява фактично зводиться до незгоди заявника з процесуальними діями при розгляді справи, що відповідно до вимог ЦПК України не є підставою для відводу головуючому судді.

Наведені у заяві про відвід факти не є обставинами, які в розумінні ст.36 ЦПК України, виключають участь судді Сакун Д.І. в розгляді даної заяви і не свідчать про те, що нею проявлено несправедливість чи упередженість. Доводи заявника фактично зводяться до формального висновку про порушення його прав як учасника процесу. Таким чином, не підтверджені припущення ОСОБА_1 щодо наявності сумнівів в об`єктивності судді Сакун Д.І., з наведених у заяві мотивів, такі побоювання останнього не є об`єктивно обґрунтованими.

За таких обставин суд приходить до висновку, що доводи, які наведені позивачем про відвід судді Сакун Д.І. не доведені, не ґрунтуються на вимогах ЦПК України та не можуть бути підставою для відводу судді, а відтак заява задоволенню не підлягає

Керуючись ст.ст.36,37,40 ЦПК України, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення грошових коштів отриманих без достатньої правової підстави - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Д.І.Сакун