Справа № 484/1297/23
Провадження № 2/484/516/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2023 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Маржиної Т.В.

за участю секретаря судового засідання Бикової О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Сотська Світлана Олексіївна, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких», інтереси якого представляють директор Вітвіцький Богдан Олегович та адвокат Іванченко Олександр Олексійович, про повернення земельних ділянок та стягнення заборгованості по орендній платі, ціна позову 20 026 грн. 55 коп.,

у відсутність сторін та їх представників, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 06.03.2023 року звернулася до суду з позовом до ТОВ «Агрофірма Корнацьких» про повернення земельних ділянок та стягнення заборгованості по орендній платі за 2020 2022 роки в сумі 20 026 грн. 55 коп., мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23.07.2021 року вона отримала у власність дві земельні частки (паї) площею 4,78 умовних кадастрових гектари кожна, розташовані в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Надалі вона скористалася своїм правом на виділення земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості) і зареєструвала своє право власності у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно на земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:000:1415 площею 0,0171 га; :01:000:1407 площею 0,0171 га; 482548180:01:000:1418 площею 0,2299; :01:000:1392 площею 0,2299 га; :01:000:1417 площею 1,3184 га; :01:000:1400 площею 1,3184 га; :01:000:1382 площею 2,5345 га; :01:000:1389 площею 2,5345 га, а всього 8,2298 га.

Реалізуючи своє право власності, позивачка дізналася про те, що зазначеними вище земельними ділянками користується ТОВ «Агрофірма Корнацьких», тому що на підставі довіреності, виданої від імені ОСОБА_2 , 28.12.2009 року ОСОБА_3 уклав договір оренди зазначених вище земельних часток (паїв) з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» строком на 50 років, який був зареєстрований у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) по Кам`янобалківській сільській раді за № 50 від 02.03.2010 року.

Вважає такий договір нікчемним, тому що станом на дату укладення зазначеного договору оренди ОСОБА_2 помер і не міг уповноважувати будь-кого укладати договори від його імені, тому що у зв`язку зі смертю не мав цивільної дієздатності, а представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність.

Стверджує, що за таких обставин відповідач користується належними їй земельними ділянками без правових підстав, тому що нікчемний договір не породжує будь-яких прав і обов`язків, а тому просить зобов`язати ТОВ «Агрофірма Корнацьких» повернути їй належні на праві власності земельні ділянки.

Крім того, посилаючись на те, що відповідач тривалий час користувався належними їй земельними ділянками без достатньої правової підстави, вважає, що він повинен сплатити їй плату за їх використання в межах строку позовної давності, тобто за 2000 2022 роки, виходячи з розрахунку, що вартість 1 га ріллі по Миколаївській області складає 27 038 грн., тобто загальна сума складає 20 026 грн. 55 коп. (8,2298 га * 27 038 грн. * 3% * 3 роки). Просить стягнути таку суму з відповідача на її користь.

Ухвалою суду від 07.03.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрите провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 03.04.2023 року, надіслано відповідачу копію позову з додатками, роз`яснено право надати відзив, заперечення проти відповіді на відзив, право подати докази. Роз`яснено позивачу право подати відповідь на відзив. Учасникам процесу роз`яснено порядок доказування в цивільній справі.

За клопотанням представників сторін підготовче засідання відкладене на 24.04.2023 року для підготовки відзиву, який не подано вчасно у зв`язку з неотриманням копії позову і додатків.

14.04.2023 року представник відповідача директор Вітвіцький Б.О. подав відзив на позовну заяву /а.с.52-55/, в якому проти позову заперечував, посилаючись на те, що позивачкою не надано доказів на підтвердження того факту, що відповідач користується належними їй земельними ділянками, зокрема, акту прийому-передачі земельних ділянок з відповідними кадастровими номерами на підставі оспорюваного договору оренди землі. За таких обставин вважає зазначену позовну вимогу безпідставною. Також зазначив, що 20.12.2022 року позивачка звернулася до ТОВ «Агрофірма Корнацьких» з повідомленням про те, що за нею визнано право власності на спірні земельні ділянки. Відповідач отримав таке повідомлення 27.12.2022 року. Листом від 05.01.2023 року № 02/юр. відповідач просив позивачку надати документи на підтвердження права власності, однак вона таке звернення проігнорувала. При цьому представнику позивачки за довіреністю була виплачена орендна плата за 2020 2021 роки відповідно до платіжних доручень від 11.02.2022 року № 827 та № 828, а 14.03.2023 року позивачці особисто було перераховано орендну плату за 2022 рік відповідно до платіжного доручення № 1192. За таких обставин просив відмовити в задоволенні позову повністю.

24.02.2023 року підготовче засідання відкладено на 23.05.2023 року за клопотанням представника позивачки для підготовки відповіді на відзив, який не був вчасно отриманий.

26.04.2023 року представником позивачки адвокатом Сотською С.О. подано відповідь на відзив, у якому вона зазначила, що відповідач не оспорює того факту, що ОСОБА_3 , який при укладенні договору оренди у 2009 році діяв від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності, не міг укладати такого договору, тому що ОСОБА_2 помер у 2005 році, тож договір оренди земельних часток (паїв) є неукладеним, а тому права і обов`язки за ним не виникли. За таких обставин відповідач користується земельними ділянками без належних правових підстав. Щодо орендної плати за 2020 2021 роки, можливо ОСОБА_3 і отримував якісь гроші, але довіреність, видана йому ОСОБА_2 , втратила чинність ще у 2005 році одночасно зі смертю останнього. Отримані кошти ОСОБА_3 позивачці не передавав. Факт отримання орендної плати за 2022 рік в сумі 5 995 грн. 53 коп. 14.03.2023 року позивачка підтвердила. Вважає, що факт перерахування грошей як плати за землю підтверджує факт користування відповідачем спірними земельними ділянками. Зазначила, що відповідач не спростував доводів позовної заяви, а тому наведені у відзиві доводи безпідставні.

Заперечень проти відповіді на відзив відповідачем не подано.

Ухвалою суду від 23.05.2023 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 09.06.2023 року.

Представник позивачки адвокат Сотська С.О. надала суду заяву, в якій просила розглянути справу у відсутність її та позивачки і задовольнити позов /а.с.93/.

Представник відповідача директор Вітвіцький Б.О. надав заяву, в якій просив розглянути справу у відсутність представника відповідача /а.с.71/.

На підставі ст.ст. 211, 223 ЦПК України суд розглядає справу у відсутність сторін та їх представників. За таких обставин суд вирішує справу на основі наявних письмових доказів, з врахуванням позицій сторін, викладених в адресованих суду письмових заявах по суті спору.

Ознайомившись з позиціями сторін, викладеними у письмових заявах по суті справи, дослідивши наявні у справі письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частовому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до принципу диспозитивності, закріпленого у статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень крім випадків, коли наявні підстави для звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.ст. 77-80 ЦПК України докази повинні бути належними, допустимими, достовірними і достатніми.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23.07.2021 року у справі № 484/2095/21 провадження № 2/484/1018/21 за ОСОБА_1 визнано право власності на дві земельних частки (паї) розміром по 4,78 умовних кадастрових га кожна в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області (нині Первомайська міська рада) в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і які належали йому на підставі сертифікатів серії МК № 0035569, виданого 10.07.1996 року Первомайською райдержадміністрацією, та серії МК № 0035570 виданого 10.07.1996 року відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.11.2002 року. Зазначені обставини підтверджується копією рішення суду, яке набрало законної сили 06.09.2021 року /а.с.8-9/.

Згідно до витягу з Державного реєстру речових прав з індексним номером 323084758, а також витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер НВ-022, земельна ділянка кадастровий номер :01:000:1415 площею 0,0171 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить на праві власності ОСОБА_1 , дата державної реєстрації 10.02.2023 року /а.с.10-12/.

Згідно до витягу з Державного реєстру речових прав з індексним номером 323083154, а також витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер НВ-022, земельна ділянка кадастровий номер :01:000:1407 площею 0,0171 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить на праві власності ОСОБА_1 , дата державної реєстрації 10.02.2023 року /а.с.13-15/.

Згідно до витягу з Державного реєстру речових прав з індексним номером 323183525, а також витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер НВ-022, земельна ділянка кадастровий номер :01:000:1418 площею 0,2299 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить на праві власності ОСОБА_1 , дата державної реєстрації 13.02.2023 року /а.с.16-18/.

Згідно до витягу з Державного реєстру речових прав з індексним номером 323081694, а також витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер НВ-022, земельна ділянка кадастровий номер :01:000:1417 площею 1,3184 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить на праві власності ОСОБА_1 , дата державної реєстрації 10.02.2023 року /а.с.19-21/.

Згідно до витягу з Державного реєстру речових прав з індексним номером 323388117, а також витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер НВ-022, земельна ділянка кадастровий номер :01:000:1400 площею 1,3184 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить на праві власності ОСОБА_1 , дата державної реєстрації 14.02.2023 року /а.с.22-24/.

Згідно до витягу з Державного реєстру речових прав з індексним номером 323490070, а також витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер НВ-022, земельна ділянка кадастровий номер :01:000:1389 площею 2,5345 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить на праві власності ОСОБА_1 , дата державної реєстрації 15.02.2023 року /а.с.25-27/.

Згідно до витягу з Державного реєстру речових прав з індексним номером 323495237, а також витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер НВ-022, земельна ділянка кадастровий номер :01:000:1382 площею 2,5345 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить на праві власності ОСОБА_1 , дата державної реєстрації 15.02.2023 року /а.с.28-30/.

Згідно до витягу з Державного реєстру речових прав з індексним номером 323498059, а також витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер НВ-022, земельна ділянка кадастровий номер :01:000:1392 площею 0,2299 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить на праві власності ОСОБА_1 , дата державної реєстрації 15.02.2023 року /а.с.31-33/.

Таким чином, ОСОБА_1 скористалась своїм правом на виділення земельних часток (паїв), які вона отримала у спадщину від ОСОБА_2 , в натурі (на місцевості) і отримала у власність зазначені вище земельні ділянки.

Реалізуючи своє право власності на землю, позивачка дізналася, що 28.12.2009 року ОСОБА_2 , який є власником земельних часток (паїв) в колишньому КСП «Світанок» Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району, що посвідчується сертифікатами серії МК № 0035569, 0035570 (реєстраційні номери № 1427, 1428) і ТОВ «Агрофірма Корнацьких» в особі генерального директора Кирилюка О.П., який діє на підставі статуту товариства, уклали договір оренди зазначених вище земельних часток (паїв) строком на 50 років, з 01.01.2010 по 31.12.2059 року. Копія зазначеного договору оренди була надана позивачці на її запит Управлінням у Первомайському районі ГУ ДГК у Миколаївській області 07.10.2021 року /а.с.34/.

З копії договору вбачається, що від імені орендодавця ОСОБА_2 договір оренди підписаний представником ОСОБА_3 на підставі нотаріальної довіреності. Договір зареєстрований у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) по Кам`янобалківській сільській раді за № 50 від 02.03.2010 року /а.с.35-36/.

Однак, зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 22.09.2005 року Кам`янобалківською сільською радою Первомайського району, вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що у Книзі реєстрації смертей зроблено актовий запис №8 від 22.09.2005 року /а.с.7/.

За таких обставин судом встановлено, що на момент укладення і реєстрації зазначеного вище договору оренди земельних часток (паїв), які успадкувала позивачка, орендодавець ОСОБА_2 вже помер.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права і обов`язки. Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті.

Відповідно до ст. 30 ЦК України цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність в разі їх невиконання.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином (договором) є погоджена дія двох або більше сторін. Відповідно до ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст. 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди. Відповідно до ч.2 ст. 792 та ст. 93 ЗК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, що виражає узгоджену волю сторін, яка спрямована на досягнення конкретної мети, тобто договір це юридичний факт, на підставі якого виникають цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотною умовою договору є також орендна плата.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 237 ЦК України визначено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Відповідно до ст. 244 ЦК України представництво може здійснюватись на підставі довіреності. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність. У такому випадку представник зберігає свої повноваження для ведення невідкладних справ або таких дій, невиконання яких може призвести до виникнення збитків.

Враховуючи наведені положення закону, суд дійшов висновку, що на момент укладення зазначеного вище договору оренди земельних часток (паїв) ОСОБА_3 , який підписав договір від імені ОСОБА_2 , не мав на те повноважень, тому що вони скінчилися 21.09.2005 року, у день смерті ОСОБА_2 . При цьому ОСОБА_4 у цей день втратив свою правоздатність і дієздатність.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Наведеним вище рішенням суду встановлено, що єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 на зазначені у договорі оренди земельні частки (паї) є позивачка ОСОБА_1 . Згідно до зазначених вище норм права з дня смерті ОСОБА_2 такі частки (паї) належать їй, а видана раніше ОСОБА_2 довіреність на ім`я ОСОБА_3 втратила чинність. ОСОБА_1 не уповноважувала ОСОБА_3 бути її представником з приводу успадкованих земельних часток (паїв). Також після виділення в натурі землі на підставі отриманих сертифікатів про право на земельну частку (пай) вона не уповноважувала ОСОБА_3 бути її представником щодо реалізації свого права власності на землю.

Частиною другою статті 215 ЦК України встановлено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Оскільки ОСОБА_2 на момент укладення договору оренди земельних часток (паїв) помер, тобто не міг мати цивільні права і обов`язки, а також своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також створювати для себе цивільні обов`язки; крім того, видана ним за життя довіреність на ім`я ОСОБА_3 , який підписав від його імені договір оренди, втратила чинність, такий договір є неукладеним, тобто нікчемним.

Статтею 216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.

Відповідно до ст. 236 ЦК України нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення.

Оскільки право на земельні частки (паї) після смерті ОСОБА_2 перейшло до позивачки і вона реалізувала його, отримавши у власність земельні ділянки після виділення їх в натурі (на місцевості) і такі земельні ділянки на підставі договору оренди, що є нікчемним, перебувають у користуванні відповідача ТОВ «Агрофірма Корнацьких», очевидно, що відповідач користується ними незаконно, без достатньої правової підстави, тому що правовідносин з оренди землі не виникло.

При цьому суд вважає доведеним той факт, що відповідач використовує належні позивачці земельні ділянки, оскільки у відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що за користування ними він сплачував орендну плату спочатку представнику ОСОБА_3 , а за 2022 рік - позивачці особисто, тобто відповідач фактично визнав такий факт і зазначені обставини підтверджуються доданими до відзиву листом № 02 від 05.01.2023 року /а.с.64-65/ та платіжними дорученнями /а.с.68-70/.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином, витребування майна власником із чужого незаконного володіння тощо. Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

За таких обставин, оскільки відповідач набув належні позивачці земельні ділянки і користується ними без достатньої правової підстави, на підставі правочину, який є нікчемним, він зобов`язаний повернути їх ОСОБА_1 , а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Вимога про стягнення з відповідача на користь позивачки плати за користування належними їй земельними ділянками підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або коли могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

При цьому розмір таких доходів, які б позивачка могла одержати від належної їй землі має визначатися як розмір неодержаної орендної плати за землю, про що також зазначено у постанові Верховного суду у справі № 646/4738/19 від 14.02.2022 року. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розрахунок розміру доходу за користування земельною ділянкою у вигляді орендної плати слід проводити, виходячи з 3% від нормативно-грошової оцінки вартості земельних ділянок відповідно до Указу Президента України від 13.09.2022 року за № 92/2002 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян, власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)». В даному випадку суд вирішує справу в межах заявлених позовних вимог щодо плати за 2020 2022 роки.

Відповідно до повідомлення відділу у Первомайському районі ГУ ДГК у Миколаївській області № 584/118-19 від 18.12.2019 року /а.с.38/ вартість 1 га ріллі по Миколаївській області без урахування індексації складає 3 130 грн. станом на 01.01.2019 року 27 038 грн. Загальна площа належних позивачці земельних ділянок складає 8,2298 га; 3% від нормативно-грошової оцінки землі 811,14 грн.; плата за один рік становить 6 675 грн. 52 коп. (8,2298 * 811,14).

Суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що плата за 2020 та 2021 роки була сплачена ОСОБА_3 як представнику за довіреністю, адже як зазначено вище, судом встановлено, що така особа не мала повноважень ані на укладення договору оренди, ані на отримання майна і грошей за таким договором і новий власник ОСОБА_1 також його не уповноважувала на отримання грошей. Доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_3 передав отримані ним гроші за землю власниці землі ОСОБА_1 , суду не надано. За таких обставин з відповідача на користь позивачки слід стягнути плату за користування належними їй земельними ділянками за 2020 та 2021 роки в сумі 13 351 грн. 04 коп.

Разом з тим відповідачем доведено і позивачем таку обставину визнано, що плата за користування землею у 2022 році сплачена відповідачем позивачці 14.03.2023 року /а.с.70/. Позивачкою заяви про зменшення позовних вимог не подано, а тому в задоволенні вимоги про стягнення плати за користування землею за 2022 рік слід відмовити.

Оскільки позов задоволено частково, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути документально підтверджені понесені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог: 1 073 грн. 60 коп. за вимогою про повернення земельних ділянок і 715 грн. 73 коп. за вимогою про стягнення плати за безпідставне користування землею, а всього 1 789 грн. 33 коп.

Керуючись ст. ст.2, 5, 10-13, 77-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» про повернення земельних ділянок та стягнення плати за користування земельними ділянками задовольнити частково.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» повернути ОСОБА_1 належні їй на праві власності земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:000:1415 площею 0,0171 га; :01:000:1407 площею 0,0171 га; 482548180:01:000:1418 площею 0,2299; :01:000:1392 площею 0,2299 га; :01:000:1417 площею 1,3184 га; :01:000:1400 площею 1,3184 га; :01:000:1382 площею 2,5345 га; :01:000:1389 площею 2,5345 га, а всього 8,2298 га, розташовані в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» на користь ОСОБА_5 плату за користування належними їй земельними ділянками без належної правової підстави у 2020 та 2021 році в сумі 13 351 (тринадцять тисяч триста п`ятдесят одну) грн. 04 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» на користь ОСОБА_1 на відшкодування витрат зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог 1 789 (одну тисячу сімсот вісімдесят дев`ять) грн. 33 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких», адреса: 55260, Миколаївська область, Первомайський район, с. Кумари, вул. Центральна, 93; .

Повний текст судового рішення виготовлено 09.06.2023 року.

СУДДЯ: