Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2619/21
Номер провадження2/711/308/23
РІШЕННЯ
05 червня 2023 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Кондрацької Н.М.
при секретарі Мелещенко О.В.,
за участю адвокатів Глущенка О.С., Зельської О.М., представника згідно доручення Харченка О.Д.
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 - адвоката Глущенка Олександра Сергійовичадо ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
До Придніпровського районного суду м. Черкаси звернувся з позовом представник Глущенко О.С. в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ «Страхова Группа «ТАС» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. У позовних вимогах зазначає, що ОСОБА_2 11.08.2020 о 09 год. 24 хв. в м.Черкаси по бульв. Шевченка, керуючи автомобілем Форд Фьюжн д.н.з. НОМЕР_1 , виїхав на регульоване перехрестя з вул. Митницька на заборонений (червоний) сигнал світлофору та скоїв зіткнення з автомобілем Мітсубіші Оутлендер д.н.з. НОМЕР_2 (власник ОСОБА_1 - далі Позивач) під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався по вул. Митницька на зелений сигнал світлофора, чим порушив п. 2.3б, 8.7. ПДР України.
Постановою Соснівського районного суду м.Черкаси від 21.08.2020 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Постанова Соснівського районного суду м.Черкаси від 21.08.2020 вступила в законну силу.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в приватному акціонерному товаристві «Страхова Группа «ТАС», договір серія АО № 6740129.
На замовлення учасника справи Позивача, у порядку ч. 3 ст. 102 ЦПК України було підготовлено висновок експерта.
Відповідно до висновку експерта за результатами судової автотоварознавчої експертизи від 19.04.2021 № 014/2021 (далі Висновок):
1.вартість відновлювального ремонту без урахуванням коєфіцієнту фізичного зносу складників складає 141223 грн. 16 коп.
Із моменту ДТП і по цей час ОСОБА_2 на відшкодування завданої шкоди жодних коштів Позивачеві не заплатив, на звернення представника Позивача, адвоката Глущенка О.С., телефоном повідомив, що грошей у нього не має, оскільки йому потрібно ремонтувати власний автомобіль.
Указує нормативну базу, а саме відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних права та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням, або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Відповідно до ч. 4 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілим також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.
Приписи статті 29 та пункту 32.7 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачають, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом ТЗ з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Пунктами 1.6 та 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, визначено, що відновлювальний ремонт передбачає здійснення комплексу операцій через заміну складових частин або відновлення справності/робото здатності ТЗ за формулою визначення вартості ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу ТЗ.
Відповідно до п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, фізичний знос КТЗ (його складників)- утрати вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників).
Відповідно до п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, значення коефіцієнту фізичного зносу КТЗ (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ строк експлуатації яких не перевищує: 5 років для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років для інших легкових КТЗ; 3 роки для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД; 4 роки для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів; 5 років для мототехніки.
Відповідно до результатів проведеної експертизи вартість відновлювального ремонту складає.
Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленого законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Автомобіль Мітсубуші Оутлендер д.н.з НОМЕР_2 є 2008 року випуску, тобто перебуває в експлуатації більше 12 років, тому вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, необхідно розраховувати з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, за формулою, а саме: Сврз (вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу) = Ср(вартість робіт) + См(вартість витратних матеріалів)+Сс(варість деталей)*(1-Ез(коефіцієнт фізичного зносу)
Відповідно до ст. 28 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
Приписами ч. 1 ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Приписами ч. 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» - якщо для відновлення попереднього стану речі , що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Знос пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодування).
Обґрунтування територіальної підсудності розгляду справи
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 27 ЦПК України - позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
ОСОБА_2 прописаний за адресою: АДРЕСА_1 ., на території Придніпровського району міста Черкаси.
Приписами ст. 28 ЦПК України визначено умови, за яких територіальна підсудність розгляду справи визначається за вибором позивача.
Частиною 6 ст. 28 ЦПК України визначено, що позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.
ДТП, під час якої було заподіяно шкоду Позивачеві сталася 11.08.2020 на перехресті вулиць Митницька (раніше вулиця Піонерська) та бульвар Шевченка у місті Черкаси. Указане перехрестя знаходиться на території Придніпровського району міста Черкаси.
За указаних обставин, керуючись ст.ст. 27, 28 ЦПК України розгляд указаної заяви по територіальній підсудності відносить до юрисдикції Придніпровського районного суду м.Черкаси.
Документи, що підтверджують повноваження представника Позивача, були подані суду 12.04.2021 разом з заявою про забезпечення позову.
Заходи забезпечення доказів не здійснювались. 12.04.2021 до Придніпровського районного суду м.Черкаси було подано заяву про забезпечення позову.
Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи Позивач поніс витрати з оплати судового збору у розмірі 1507 грн. 76 коп. і витрати на правничу допомогу орієнтовною сумою у 6000 грн. Більш детальний розрахунок судових витрат буде надано пізніше.
Підтвердження Позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав Позивач повідомляє суду що на розгляді у іншому суді (судді) не перебуває цивільна справа з тотожним предметом позову.
Ухвалою суду від 13.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження.
На адресу суду надійшов відзив Приватного акціонерного товариства «Страхова Группа «ТАС». У відзиві зазначається, що AT «СГ «ТАС»(приватне) із заявленим позовом не погоджується із наступних причин. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована в АТ «СГ «ТАС»(приватне) за Полісом АО/6740129 від 06.05.2020 року з лімітом відповідальності за шкоду завдану майну третіх осіб в сумі: 130 000,00 грн. та франшизою за пошкодження нанесені майну потерпілого в розмірі: 0,00 грн.
Забезпеченим транспортним засобом за даним Полісом є автомобіль «Форд Ф`южин», держ. номер НОМЕР_1 .
Згідно н. 2.1. ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» «відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування» цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону».
Відповідно до ст. 22 Закону: «У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому ним Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну в наслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну 3-ї особи.»
Згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ст. 29: « У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом ТЗ з урахуванням зносу, розрахованого у порядку встановленому законодавством...». Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону: «...якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу, здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (ії представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму винищеного відповідно до законодавства податку на додану вартість(ПДВ).»
Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг, згідно з п. 187.1 ст. 187 Податкового Кодексу України: « вважається дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку дата оприбуткування коштів у касі платника ПДВ, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника 1ІЛВ.»
Відповідно до п. 196.1.3 ст.196 Податкового кодексу України: «...операція з надання послуг із страхування, співстрахування або перестрахування особами, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності, відповідно до Закону, а також пов`язаних з такою діяльністю послуг страхових брокерів та страхових агентів не є об`єктом оподаткування ПДВ».
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про ПДВ» «... податкові зобов`язання у особи, яка надає послуги, виникають з дати вчинення замовником та виконавцем послуги певних дій, направлених на отримання послуги». Таким чином, автотоварознавче дослідження не є підставою для виникнення податкових зобов`язань з надання послуг щодо проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу».
Потерпілим до реальних витрат може бути включений ПДВ лише за умови документального підтвердження проведеного ремонту ТЗ на СТО, що с платником ПДВ.
З відповідними повідомленнями про ДТП до АТ «СГ «ТАС»(приватне) представник страхувальника звернувся 14.08.2020 року. Повідомлення від представника потерпілої сторони( ОСОБА_1 ) також було подано 14.08.2020 року.
Огляд транспортного засобу Позивача було проведено представником AT «СГ «ТАС «(приватне) Педаном С.А. - 17.08.2020 року та складено відповідний акт огляду. Даний акт огляду було підписано представником позивача ОСОБА_3 . Жодних зауважень що до складання даного акту та пошкоджень, які були внесені до нього від ОСОБА_3 в даному акті не заявлено. Щодо проведення додаткового огляду по прихованих дефектах ОСОБА_3 до АТ «СГ «ТАС»(приватне) не заявлялось. На момент огляду показник спідометра був: 136 932 км.
Відповідно п. 36.2 ст. 36 Закону: «...Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна Страховик і потерпілі досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.»
Між власником автомобіля «Міцсубіші Оутлендер» держ. номер НОМЕР_2 ( ОСОБА_1 ) та Страховиком АТ «СГ «ТАС» (приватне) згоди щодо суми страхового відшкодування досягнуто не було.
AT «СГ «ТАС«(приватне) проведення оцінки вартості нанесеного збитку від пошкодження автомобіля «Міцсубіші Оутлендер», держ. номер НОМЕР_2 замовила експерту Урусову С.В., який згодом надав до страхової компанії відповідний висновок експертного авто товарознавчого дослідження № 70-D/75/8 /0820 від 17.09.2020 р. про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу.
Згідно даного висновку, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику вище вказаного автомобіля складає з урахування ГІДВ на запасні частини та матеріали 37 791,12 гри, в тому числі ПДВ 5 331,85 грн.
Потерпілою стороною (Позивачем) висновок експерта Кипи С.М. № 014/2021 від 19.04.3021 року на який позивач посилається в своїй позовній заяві до AT «СГ «ТАС«(приватне) не надавався і представник AT «СГ «ТАС«(приватне) на огляд даного автомобіля не запрошувався. Окрім того, ДТП сталася 11.08.2020 року, а заява на проведення авто товарознавчої експертизи ОСОБА_4 від ОСОБА_3 , як зазначено у висновку експерта Кипи С.В. надійшла аж 08.04.2021 року (через 8 місяців після ДТП ) показник спідометра: 151 303 км., а при огляді цього ж автомобіля представником AT «СГ «ТАС«(приватне) показник спідометра був: 136 932км.
Отже різниця між показними спідометра становить: 151 303 км. - 136 932 км. = 14 371 км.. що є порушенням вимог Методики експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Мінстерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року. Окрім того до протоколу огляду автомобіля «Міцсубіші Оутлендер» держ. номер НОМЕР_2 експертом ОСОБА_5 внесено пошкодження: облицювання задніх лівих дверей (п. 6); облицювання порогу (п.7): плівка лівої стійки кузова (п.8), яких в акті огляду складеного представником АТ «СГ «ТАС»(приватне) і підписаному Глущенком О.С. немає, в ньому ж акті відмічено, що «акт огляду складено на підставі зовнішнього огляду ТЗ. З актом ознайомлений, пошкодження записано вірно.» ІІротокол же акту огляду цього ж автомобіля, який надано як доказ до суду підписаний лише і експертом Кипою С.М. і інших підписів не містить і вона до подання позову до страхової компанії не надавалась для проведення доплати.
Окрім того, в авто-товарозавчій експертизі проведеною експертом Кипою С.М., автомобіля «Міцсубіші Оутлендер», держ. номер НОМЕР_2 у висновку по ній та калькуляції вказано, що вони зроблені станом не на дату ДТП ( 11.08.2020 доку), а станом на 19.04.2021 року (через 7 місяців) і де «їздив» даний автомобіль скільки часу та з таким пробігом за ней час та чи були в нього інші ДТП - невідомо.
Окрім того дана експертиза не судовою і судом не призначалсь, експерт Кипа С.М. про кримінальну відповідальність не попереджався і тому дану експертизу брати як доказ судом брати не потрібно
У цьому ж висновку експерта Кипи С.М. вказано, що вартість замінюваних деталей та матеріалів, порахована з ПДВ і вартість матеріальних збитків становить 59 617,77 грн.
У висновку експерта Урусова С.В. вкзазано посилання на Белентень авто товарознавця № 113, що діяв на дату ДТП та дату огляду і відповідно до розрахунку збитку було прийнято вартість нормо-годин 200/300 грн., а в експертизі позивача ( ОСОБА_5 ) є посилання зовсім на інший Бюлетень № 117, дія якого вже на той момент закінчилася (31.03.21 р.) і відповідно ним не вірно при розрахунку збитку, взяті вартість нормо-годин 300/400 грн. Вартість запасних частин не на дату ДТП, а на 25.03.2021 року.
У формулі Сврз, ст. 7 висновку експерта позивача ОСОБА_5 не вірно вказано вартість складових, що підлягають заміні, відповідно й не вірно визначає вартість відновлювального ремонту. Згідно з калькуляцією вартості відновлювального ремонту, вартість складових, що підлягають заміні вказано 116 577,84 грн. з ПДВ, а у вказаній вище формулі зазначена інша сума: 116 574,84 з ПДВ. Також в ці й же калькуляції ним «вручну» змінено позиції, код Аудатекс: 1655; 1947 та 1951, дані позиції не зазначено в актах огляді жодного з експертів та не підтягуються автоматично програмою Аудатекс при заміні обох лівих дверей автомобіля. Згідно з фотоматеріалами присутніми в справі, ці пошкодження відсутні, фото ж в експертизі ОСОБА_5 не читаються. Окрім того, у висновку експерта ОСОБА_6 лівий поріг ремонтується і відповідно ж на його ремонт вказана інша сума ніж у висновку експерта ОСОБА_5 , де він поставлений на заміну, що теж впливає на суму нанесеного збитку. Наведені вище розбіжності у висновках ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ще раз підтверджують, що через те, що експерт Кипа С.М. не був попереджений про кримінальну відповідальність в своєму висновку про розмір нанесеного збитку в порушення вимог Методики зробив не вірний розрахунок і даний висновок судом, як доказ, до уваги братися не повинен.
Відповідно до сг. 8 Закону України «Про ПДВ» «... податкові зобов`язання у особи, яка надає послуги, виникають з дати вчинення замовником та виконавцем послуги певних дій, направлених на отримання послуги».
Таким чином, авто-товарозпавче дослідження не є підставою для виникнення податкових зобов`язапь з надання послуг щодо проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу.
Таким чином потерпілий до реальних витрат може бути включений ПДВ лише за умови документального підтведження проведеного ремонту ТЗ платником ПДВ.
Станом на 28.05.2021 року Позивачем до АТ «СГ «ТАС»(приватне) та до суду жодних підтверджень щодо проведення ним ремонту автомобіля «Міцсубіші Оутлендер», держ. номер НОМЕР_2 на СТО, яка є платником ПДВ, не надано, а отже і відсутні законні підстави для проведення йому будь- якої доплати та ПДВ .
Що стосується солідарного стягнення з АТ «СГ «ТАС»(приватне) на користь позивача витрат за послуги експерта ( 3 500,00 гри.), то відповідно до ст.. 34 Закону: Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду страховик зобов`яний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
В даному випадку, як вже було вище зазначено, автомобіль позивача було оглянути представникам страхової компанії ( ОСОБА_7 ) 17.08.2020 року в в день його письмового повідомлення до АТ «СГ «ТАС»(приватне) про ДТП, тобто 10 денний термін - не порушено, а отже і відсутні законні підстави для відшкодування позивачу витрат на послуги експерта в сумі: 3 500,00 гри.
Отже, AT «СГ «ТАС»(приватне), згідно Закону, перед Позивачем свої зобов`язання, згідно наданих ним документів, виконала повністю, ніяких законних підстав для проведення будь-яких інших доплат не має.
В зв`язку з вище викладеним, керуючись нормами Закону України «Про страхування» та ст. ст. 23; 26; 29; 32;34; 36; Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; ст. 1188 ЦПК України; ст. ст. 187; 196 Податкового Кодексу України, страховою компанією перед ОСОБА_3 було повністю виконані всі зобов`язання, проведено всі відповідні виплати і жодних законних підстав для проведення будь-який інших додаткових виплат немає, тому просять ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог відносно AT «СГ «ТАС»(приватне) відмовити в повному обсязі за їх безпідставністю та незаконністю.
У відповіді на відзив представником позивача зазначено, що Відповідач 2 заявляє, що його представник не запрошувався для огляду автомобіля за участю експерта Кипи С.М. Указана обставина не відповідає матеріалам справи. У додатках до позовної заяви є копія запрошення Відповідача 2 на огляд авто (п. 6 додатків до позовної заяви) та докази вручення цінного листа з повідомленням про вручення та описом цінного листа, накладна, витяг з реєстру ДП «Укрпошта» (п. 8 додатків до позовної заяви).
Відповідач 2 заявляє, що експерт ОСОБА_5 зафіксував пошкодження, які не були зафіксовані у висновку ОСОБА_9 . Експерт ОСОБА_5 та ОСОБА_9 зафіксували одні і ті ж пошкодження, тільки по різному назвали ушкоджені деталі: Облицювання порогу накладка порогу ліва; Плівка лівої стійки це таблиці з попередженнями та розміром шин. Пошкодження указаних плівок (наклейок) зафіксовані на фото ОСОБА_9 .
Відповідач 2 заявляє, що ОСОБА_5 не попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України і він провів не судову експертизу. Указана обставина не відповідає дійсності оскільки на аркуші № 1 висновку експерта від 19.04.2021 № 014/2021 є розписка про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України.
Позивач мав процесуальне право замовити експертизу у порядку ст.ст. 43, 102, 106 ЦПК України, а тому проведена експертом Кипою С.М. експертиза є судовою.
На підставі вище викладеного, керуючись ст. 179 ЦПК України, прийняти відповідь на відзив до розгляду, задоволити позовні вимоги повністю.
У відзиві на позовну заяві представник Босовського адвокат Зельська О.М. зазначила, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у СГ «ТАС» (відповідач 2), поліс серія АО № 6749129. Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до пункту 3 статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.
Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон № 1961-IV) у страховика не виник обов`язок із виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 зазначеного Закону) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування .
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний- договір страхування і сплачує страхові платежі суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.
Отже Великою Палатою Верховного Суду України вже сформульовано висновки щодо відшкодування страховиком шкоди, завданої особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Якщо виплачене страховиком позивачу страхове відшкодування не забезпечує повного відшкодування завданої потерпілому шкоди у зв`язку з пошкодженням натежного йому на праві власності автомобіля, то покладення страхового відшкодування в повному обсязі тільки на винуватця ДТП є помилковим, оскільки згідно полісу АО №6740129 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, становить 130 000,00 грн., а франшиза - 0 грн.
У матеріалах справи наявні документи, що підтверджують сплату ПрАТ «СГ «ТАС» страхового відшкодування позивачу у розмірі 32 459,30 грн
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і виною. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691 цс 15 зроблено висновок про те. що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Відповідно до пункту 12.1.статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Згідно з пунктом 36.6. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
На підставі висновку експерта Урусова С.В. за результатами авто товарознавчого дослідження №70/D/75/8 від 17.09.2020 року, загальний розмір матеріальної шкоди завданої позивачу пошкодженням його автомобіля становить 91 214,30 грн. Розмір матеріальної шкоди з урахування коефіцієнту фізичного зносу становить 37 791,12 грн.
Щодо витрат позивача пов`язаних з проведенням авто товарознавчого дослідження.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов язаних з розглядом справи.
У матеріалах справи відсутні докази сплати позивачем судового збору у розмірі 1 507,76 грн., позивачем надано дублікат квитанції про сплату судового збору лише у сумі 1087, 36 грн.
Пунктом 2 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Згідно з частинами шостою, сьомою статті 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
За правилами частин першої статті 141 ЦІ1К України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Пунктом 1, 3 частини другої статті 141 ЦГІК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, а в разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, шо висновок підготовлено для подання до суду та експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав, висновок за зверненням учасника справи, має такі самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.
Частиною першою статті 108 ЦПК України передбачено, що експертиза проводиться у судовому засіданні або поза межами суду, якщо це потрібно у зв`язку з характером досліджень, або якщо об`єкт досліджень неможливо доставити до суду, або якщо експертиза проводиться на замовлення учасника справи.
Оскільки по даній справі замовлення експертизи та отримання експертного висновку відбулося за ініціативою позивача до звернення до суду з позовом, то відсутні підстави для відшкодування позивачу витрат на підготовку експертного висновку.
Крім того, здійснення учасником справи замовлення експертного дослідження в поза процесуальному порядку обмежує право іншої особи приймати участь у процесі проведення експертизи, зокрема подавати заяву про відвід експерта.
Взагалі доцільність замовлення позивачем експертизи викликає сумніви, як і її висновки.
Після ДТП, яка сталася 11.08.2020 року, було проведено 17.08.2020 року огляд транспортного засобу позивача представником страхової компанії ОСОБА_7 за результатами якого було складено акт, у якому зафіксовані шість пошкодження автомобіля Мітсубіші Оутлендер, показники спідометра - 136932 км. Зауважень щодо правильності внесених до акту пошкоджень від позивача не надходило.
Аналогічні пошкодження були зафіксовані судовим експертом Урусовим С.В., який на замовлення страхової компанії проводив авто товарознавчу експертизу на предмет визначення вартості нанесеного збитку внаслідок пошкодження автомобіля позивача (висновок № 70-D/75/8 від 17.09.2020 року). Згідно вказаного висновку експерта вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу складників - 91 214 грн. 30 коп., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників - 37 791 грн. 12 коп. зауважень до висновку експерта у позивача не було.
Через 7 місяців після зазначеної експертизи позивачем було замовлено авто товарознавчу експертизу у експерта Кипи С.М., який у протоколі огляду вже зазначає наявність восьми пошкоджень, показники спідометра - 151303 км. і вартість матеріального збитку збільшилась майже у два рази - 59 617 грн. 77коп. (з урахуванням фізичного зносу).
Такий висновок експерта Кипи С.М. є доволі сумнівним, тим більш, що на експертний огляд відповідача 1 не запросили, представника страхової компанії також не було. Вісім місяців після ДТП автомобіль пошкоджений на 50% (судячи по відношенню вартості відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу до ринкової вартості автомобіля) здолав 14 371 км. за цей час не відомо чи потрапляв він у ДТП, чи можливо йому були нанесені пошкодження іншим чином. А отже, враховуючи що два експертних сновки значно відрізняються один від одного, висновок експерта Кипи С.М. викликає сумніви в його правильності, а тому прошу суд не брати до уваги зазначений висновок.
На сьогоднішній день автомобіль відремонтований і позивач просить стягнути з відповідача 1 майнову шкоду у розмірі різниці між фактичною вартістю ремонту автомобіля Мітсубіші Оутлендер з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без врахування коефіцієнта фізичного зносу) та отриманим страховим відшкодуванням. Однак при цьому жодних доказів на підтвердження вартості ремонту суду не надав.
Представником позивача надано відповідь на указаний відзив представника ОСОБА_10 . Ознайомившись із відзивом на позову заяву, представник Позивача вважає, що Відзив не відповідає вимогам ст. 178 ЦПК України, а правова позиція висловлена у Відзиві не відповідає дійсним обставинам справи і є юридично необґрунтованою.
Відповідно до приписів п. 6 ч. 5 ст. 178 ЦПК України визначено - до відзиву, підписаного представником відповідача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника відповідача.
Відповідь на Відзив підписана представником Відповідача 1 О.М.Зельською. Свої повноваження представник до Відзиву, як це передбачено приписами ст. 178 ЦПК України, не надала. За указаних обставин, Відзив не відповідає вимогам ст. 178 ЦПК України.
Відповідач 1 заявляє, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що у страховика не виник обов`язок зі сплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.
Позивач пред`явив позов до Відповідача 1 по причині, що під час визначення розміру страхового відшкодування Відповідач 2 виплатив суму страхового відшкодування і застосував фізичний знос до запчастин, що необхідні для ремонту. Відповідач 2 відшкодував лише 30 % від вартості запчастин, а інші 70 % порахував як зменшення суми страхової виплати по причині зменшення на коефіцієнт фізичного зносу складників КТЗ. За такої ситуації розмір ліміту страхового відшкодування значення не має.
Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленого законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодування).
Відповідач 1 зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази сплати судового збору у розмірі 1507,76 грн., а наявні лише на суму 1087, 36 грн.
Під час судових дебатів, адвокат Глущенко О.С. надасть повний розрахунок судових витрат із доказами, а тому це питання є передчасним.
Відповідач 1 зазначає, для відшкодування витрат на експертизу, призначення та проведення експертизи має бути в лише в межах судового процесу.
Указана позиція є помилковою.
Приписами ч. 2 ст. 83 ЦПК України визначено, що Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.
Висновок експерта за результатами судової автотоварознавчої експертизи від 19.04.2021 № 014/2021 є доказом у відповідності до приписів п. 2 ч. 2 ст. 76 ЦПК України.
Приписами ст. 103 ЦПК України визначено право учасника справи звернутись з заявою до експерта для замовлення висновку експерта. До судового експерта звернувся представник власника адвокат Глущенко О.С. і замовив висновок експерта. Власник КТЗ є учасником справи, Позивачем по справі. Ніяких процесуальних перешкод у вчиненні дій, необхідних для підготовки до розгляду справи не було.
Приписами п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено - до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати: пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідач 1 заявляє, що у справі є два висновки експерта, які протирічать один одному.
По справі, є лише один висновок експерта висновок судового експерта Кипи С.М., який попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України.
По справі є також висновок експертного автотоварознавчого дослідження ФОП ОСОБА_6 , який не попереджався про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України. Указане дослідження не відповідає вимогам ст. 106 ЦПК України і не може бути доказом у розумінні приписів п. 2 ч. 2 ст. 76 ЦПК України.
Відповідач 1 заявляє, що його представник не запрошувався для огляду автомобіля за участю експерта Кипи С.М.
Указана обставина не відповідає матеріалам справи. У додатках до позовної заяви є копія запрошення Відповідача 1 на огляд авто (п. 6 додатків до позовної заяви) та докази направлення цінного листа з повідомленням про вручення та описом цінного листа, накладна, витяг з реєстру ДП «Укрпошта» (п. 7 додатків до позовної заяви).
Позов подано у межах строку позовної давності, пошкодження, що були спричинені авто під час ДТП не перешкоджали експлуатації авто, а тому ніяких перешкод у проведення експертизи через 8 місяців після ДТП не було.
Відповідач 1 заявляє, що Позивач не давав доказів фактичної вартості ремонту КТЗ.
Указана позиція є помилковою.
Доказом, що визначає вартість відновлювального ремонту КТЗ є висновок судової автотоварозначої експертизи від 19.04.2021 № 014/2021.
На підставі вище викладеного, керуючись ст. 179 ЦПК України, просить прийняти відповідь на відзив до розгляду, задоволити позовні вимоги повністю.
Ухвалою суду від 09.01.2023 призначено у справі за клопотаннням представника позивача судову товарознавчу експертизу.
Ухвалою суду від 16.03.2023 поновлено провадження у зв`язку з надходження висновку експерта.
Ухвалою суду від 05.06.2023 закрито провадження у справі в частині позовних вимог до ПрАТ «Страхова Група «ТАС».
У судовому засіданні представн позивача підтримав вимоги до ОСОБА_2 з підстав, зазначених у позові та остаточно просив стягнути з ОСОБА_2 враховуючи проведену судом експертизу. Так, відповідно до висновку експерта від 13.03.2023 № 17, розмір матеріальної шкоди завданої Позивачеві становить 58 515, 65 грн.
Представник відповідача адвокат просила відмовити у позовних вимогах з підстав, зазначених у відзиві. Вважає, що старахове відшкодування відбулось, ліміт у відповідача не порушувався, а сума, зазначено у вимогах є завищеною.
Суд, розглянувши справу та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги обох сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Постановою Соснівського районного суду м.Черкаси від 21.08.2020 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Встановлено, що ОСОБА_2 11.08.2020 о 09 год. 24 хв. в м.Черкаси по бульв. Шевченка, керуючи автомобілем Форд Фьюжн д.н.з. НОМЕР_1 , виїхав на регульоване перехрестя з вул. Митницька на заборонений (червоний) сигнал світлофору та скоїв зіткнення з автомобілем Мітсубіші Оутлендер д.н.з. НОМЕР_2 (власник ОСОБА_1 ) під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався по вул. Митницька на зелений сигнал світлофора, чим порушив п. 2.3б, 8.7. ПДР України.
Постанова Соснівського районного суду м.Черкаси від 21.08.2020 вступила в законну силу.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в приватному акціонерному товаристві «Страхова Группа «ТАС», що підтверджується копією договору серії АО № 6740129.

15.10.2020 власникця автомобіля ОСОБА_1 звернувся із заявою про факт настання події настання страхового випадку.

Відповідно до пункту 22.1статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(далі -Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону «у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством…», тобто за спеціальним законом страхова компанія зобов`язана відшкодувати шкоду з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (страхове відшкодування), що і було зроблено ПрАТ "СГ "ТАС".

Страховою группою здійснено страхову виплату позивачу у розмірі 32459 грн. 30 коп., відповідно до квитанції від 13.11.2020.

Відповідно до висновку експерта № 17 від 13.03.2023 за резельтатами проведення судової автотоварознавчої експертизи ринкова вартість автомобіля MITSUBISHI OUTLANDER днз НОМЕР_2 на момент ДТП 11.08.2020 складає 238274 грн. Вартість відновлювального ремонту даного автотранспортного засобу без ураїування коєфіцієнте фізичного зносу складників з зв`язку з ДТП 11.08.2020 складає 136902, 63 грн. Розмір величини коєфіцієнту фізичного зносу складників 0,70, його грошовий вираз складає 78386,98 грн. Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу MITSUBISHI OUTLANDER днз НОМЕР_2 з урахуванням коєфіцієнту фізичного зносу складників у зв`язку з ДТП, що мала місце 11.08.2020 на момент ДТП становить 58515, 65 грн. Розмір матеріального збитку власнику транспортного засобу становить 58515,65 грн.

Вирішуючи позовні вимоги при застосуванні норм права до спірних правовідносин, суд враховує наступне.

Згідно із ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди передбачені у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Нормами статті 9 Закону України "Про страхування" передбачено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Щодо застосування вданому спорі ст.1194 ЦК України варто звернути увагу на позицію Верховного Суду викладену у Постанові від 22.04.2021 року по справі №759/7787/18, в якій зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія (роботодавця) різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Разом з цим, нормами статті 1192 ЦК України визначено, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до розрахунків представника позивача відповідно до висновку експерта від 13.03.2023 № 17, розмір відновлювального ремонту становить 58 515, 65 грн.

Матеріальна шкода є сумою вартості ремонтних робіт (Ср-10740 грн.), вартості необхідних для ремонту матеріалів (См-14181,23 грн.), вартості складових частин, що підлягають заміні під час ремонту з застосуванням коефіцієнту фізичного зносу (111981, 40 *(1- 0,7))

Відповідно до висновку експерта від 13.03.2023 № 17 розмір величини коефіцієнту фізичного зносу складників 0, 70 його грошовий вираз складає: 78386,98 грн. У грошовому виразі коефіцієнту фізичного зносу складників включено ПДВ. Так, ПДВ у грошовому виразі коефіцієнту фізичного зносу складників: 78386,98 грн. /1.2*20% =13 064,50 грн., а грошовий вираз коефіцієнту фізичного зносу складників без ПДВ = 78386,98 грн. 13064,50 грн. = 65 322,48 грн.

Отже, з ОСОБА_2 необхідно стягнути 65322,48 грн., суму грошового виразу коефіцієнту фізичного зносу складнів, до складу якої не включено ПДВ.

Суд приймає дані розрахунки, оскільки вони грунтуються на обставинах справи, узгоджуються з доказами, є послідовними, чіткими та математично вірними.

Також варто окремо звернути увагу, що ухвалою суду було затверджено мирову угоду між позивачем та Приватного акціонерного товариства «Страхова Группа «ТАС», щодо здійснення перахування останнім залишку страхового відшкодування, згідно договору серія АО № 6740129 у розмірі 18093, 74 грн. та судові витрати по справі пропорційно заявленим позовним вимогам у розмірі 5087, 35 грн. Дані суми були підтримані представником позивача до затвердження мирової угоди судом.

Відповідно до частини першої статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом зазначеної норми закону обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди.

Ліміт відповідальності страховика визначається умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності укладеного з власником (володільцем) транспортного засобу.

Представником позивача зазначається, що загальний розмір оціненої шкоди без врахування ПДВ, яку необхідно стягнути з Відповідачів становить 83416, 22 грн., з них 65322, 48 грн. з Відповідача 1 (78, 31 % від оціненої та не виплаченої шкоди) та 18093, 74 грн. (21, 69 % від оціненої та не виплаченої шкоди). Розрахунок судових витрат, які необхідно стягнути з Відповідачі пропорційно до заявлених позовних вимог: витрати на правничу допомогу 11970, 25 грн.: з Відповідача 1 9373, 90 грн., з Відповідача 2 2596, 35 грн., витрати на відправку цінних листів по справі 476, 80 грн.,: з Відповідача 1 373,38 грн., з Відповідача 2 103, 42 грн., витрати, пов`язані з проведенням експертиз 9500 грн.: з Відповідача 1 7439, 45 грн., з Відповідача 2 2060, 55 грн. Судовий збір 1507, 76 грн.: з Відповідача 1 1180, 73 грн., з Відповідача 2 327, 03 грн. , загальна сума судових витрат, які необхідно стягнути по справі з Відповідача 1 становить = 18367, 46 грн., з Відповідача 2 становить = 5087, 35 грн.

Відповідно до ст.133 ЦПКУкраїни судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів відповідача в суді здійснював адвокат Глущенко О.С., про що свідчить копія ордеру №1010164 від 13.12.2022 та копія договору про надання правничої допомоги від 19.04.2021.

На підтвердження оплати за наданні послуги з правової допомоги адвокатом відповідачем надано договір про надання правничої допомоги від 13.08.2020, додаткові угоди №№ 2, 3, розрахунок суми судових витрат, квитанції до прибуткових касових ордерів на загальну суму 10000 грн.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Судом встановлено, що правнича допомога полягала в написанні запрошення експерту та на участь у проведенні експертного огляду, підготовка до цього, написання заяви про забезпечення позову, написання позовної заяви, відповіді на відзив, клопотання про повернення процесуального документу, написання клопотання на повернення без розгляду процесуального документу, направлення клопотань, пояснень.

З огляду на опис робіт, проведених адвокатом, суд не в повній мірі погоджується з ним. Так, суд вважає доведеним та обгрунтованим посилання представника на виконання робит та витраті часу на написання заяви про замовлення висновку експерта від 08.04.2021, написання запрошення для участі у проведенні експертного огляду автомобіля від 09.04.2021 (підготовка до цього), написання позовної заяви, виготовлення та завіряння копій, подання до суду позавної заяви, написання відповіді на відзив ОСОБА_2 , що становить 6810 грн (1135+1135+1135+3405).

Суд не приймає до уваги наступни види робіт адвоката: написання заяви про забезпечення позову (відсутня у матеріалах справи), написання відповіді на відзив ПрАТ «Страхова Група «ТАС» (справа в цій частині закрита, у зв`язку з затвержденням мирової угоди), написання клопотань про повернення процесуального докменту та подання його до суду, написання клопотання про повернення без розгляду процесуального документу, написання письмових пояснень (адвокатом не доведено необхідності у вчиненні таких дій) та написання клопотання (не є конкретизованим).

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Представник позивача просить стягнути 476, 80 грн витрат за направлення поштової кореспонденції, що вбачається з його розрахунку. Відповідно до наданих доказів у більшості квитанції є не конретизованими, з них не можливо встановити адресата, відповідність квитанції до направленого листа чи клопотання та деякі з них є квитанціями направлення листів/клопотань не відповідачу ОСОБА_2 . Водночас, суд звертає увагу, що обгрунтованою є витрата на відправлення відповіді на відзив ОСОБА_2 на суму 113, 40 грн .

Також з відповідачі підлягає до стягнення витрати пов`язані з проведенням експертиз 7439, 45 грн. та сплати судового збору 1180, 73 грн., враховуючи принципи пропорційності.

Таким чином, з відповідача на користь позивача варто стягнути судові витрати у сумі 15543,58 (1180,73+7439,45+113,40+6810).

Керуючись вищевикладеним та статтями 12, 81, 89, 141, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 16, 18, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортих засобів», суд,-

Ухвалив:

Позовні вимоги представника ОСОБА_1 - адвоката Глущенка Олександра Сергійовичадо ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) майнову шкоду, у розмірі різниці між вартістю ремонту автомобіля Мітсубіші Оутлендер д.н.з НОМЕР_2 з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, що має бути виплаче страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, у розмірі 65322,48 грн. та 15543,58 грн. судових витрат, а всього 80866,06 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення буде виготовлено 05.06.2023.

Головуючий: Н. М. Кондрацька