Справа № 369/5960/23
Провадження № 2/369/4036/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(про забезпечення позову)

28.07.2023 м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Фінагеєва І.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Андрєєва Микити Андрійовича про забезпечення позову у цивільній справі №369/5960/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Договором купівлі-продажу, -

В С Т А Н О В И Л А:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Андрєєв М.А. звернувся 24 квітня 2023 року через підсистему «Електронний суд» до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Договором купівлі-продажу.

Представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Андрєєвим М.А. 27 липня 2023 року через підсистему «Електронний суд» подано до суду заяву за вхідн. № 35684 про забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що 16 червня 2020 року між Позивачем (далі Покупець) та Відповідачем (далі Продавець) було укладено Попередній договір про укладення договору купівліпродажу квартири (далі Попередній договір, додаток . Попередній договір засвідчено нотаріусом Михальченко М. М. та зареєстровано в реєстрі під номером 1411 (нотаріальний бланк НОН363004). Згідно пункту 1 Попереднього договору, Продавець у строк до 30 березня 2021 року зобов`язувався передати у власність Покупця з укладенням договору купівліпродажу, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити квартиру АДРЕСА_1 Київської області, по вулиці Райдужна, 62. Згідно пункту 4 Попереднього договору, на підтвердження намірів сторін Покупець передав, а Продавець прийняв передоплату у вигляді авансу в розмірі 133750 гривень (еквівалентно 5000 доларів США). Залишок суми у розмірі 105850 гривень (еквівалент 3957 доларів) Покупець зобов`язавулася сплачувати рівними платежами щоквартально до 31.03.2021. Весь цей залишок було сплачено Покупцем у повному обсязі, що підтверджується розпискою про отримання грошових коштів (додаток 2). Згідно пункту 5 Попереднього договору, Сторони домовилися, що у випадку відмови (ухилення) Продавця від продажу квартири у строк, передбачений Попереднім договором, Продавець повинен повернути Покупцю одержану від нього суму авансу протягом одного місяця. Всупереч умовам Попереднього договору, Продавець не передав у власність Покупця з укладенням договору купівлі-продажу вказану квартиру як до 30 березня 2021 року, так і станом на день подання цієї заяви. Більш того, багатоквартирний житловий будинок, в якій має знаходитися вказана квартира, не побудований та не введений в експлуатацію досі. Фото недобудови додається (додаток 3). Крім того, всупереч умовам Попереднього договору Продавцем не повернуто Покупцю одержану від нього суму авансу як протягом одного місяця, так і станом на день подання цієї заяви. При цьому розшукати Продавця для вручення вимоги про повернення авансу не вдається можливим, оскільки остання за місцем реєстрації не перебуває, на зв`язок не виходить, працівники офісу продажів відповідного житлового комплексу його контактів не надають. Ціна позову, який забезпечується Як вбачається з пунктів 1-6 цієї заяви, сума боргу за Попереднім договором складає 133750+105850=239600 гривень. Ця ж сума зазначена у пункті 3 Попереднього договору як ціна продажу квартири. Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак, три проценти річних від простроченої суми станом на день подання цієї заяви, за період з 1 квітня 2021 року до 31 березня 2023 року складає 239600*0,03* (24 місяців/12)=14376 гривень. Встановлений індекс інфляції за квітень-грудень 2021 року 6%, за 2022 рік 26,6%, за січень-березень 2023 року - 3%. Тобто сукупно 35,6%, що складає 239600*0,356= 85297,60 гривень. Дані щодо інфляції взято з сайту https://index.minfin.com.ua/ua/economy/index/inflation/ Крім цього, позивач буде просити Суд стягнути з Відповідача моральну шкоду у розмірі 10000 гривень. Таким чином, ціна позову складає 239600+14376+85297,60+10000=349273,60 гривень.

Невжиття заходів щодо забезпечення позову, на думку заявника, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Як зазначено у пункті 7 заяви Продавець ухиляється від повернення одержаного авансу зі штрафом у розмірі 239600 гривень. При цьому ціна позову (з урахуванням річних, моральної шкоди та інфляційних втрат) є значною та сягає більше 349 тисяч гривень, а Покупець разом зі своєю родиною збирала її для покупки квартири протягом значної частини свого життя. (13) Як свідчать вищевикладені обставини, з моменту, відколи зобов`язання за договором мали бути виконані, минуло більше року. При цьому, як свідчить додане до цієї заяви актуальне фото будівництва будинку (додаток 3), зобов`язання вочевидь не буде виконано і найближчим часом. Також, всупереч умовам договору, Продавець так і не повернув Покупцю внесену суму коштів, не виходить на зв`язок. (14) В інформаційній системі судової влади зареєстровано низку аналогічних позовів до Відповідача, щодо переважної більшості з яких провадження вже відкрито. Вказане констатує як те, що Продавець не планував насправді виконувати зобов`язання, передбачені Попереднім договору, так і те, що виконання судового рішення за позовом про стягнення коштів може бути утрудненим через значну кількість потенційних стягувачів. (15) Звертаємо увагу Суду на рішення про забезпечення позову після розгляду аналогічної заяви до іншого продавця цього ж житлового комплексу "Данія". Йдеться про справу 369/15972/21, у ній заяву про забезпечення позову задоволено, забезпечено позов шляхом накладання арешту на майно Продавця, а саме двох його квартир площами 28 кв.м та 15,4 кв.м. (16) У мотивувальній частині рішення в цій справі Суд справедливо вказав, що "позивачем обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог шляхом накладення арешту на квартиру. Застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його порушеного права та поновлення порушених прав. При цьому, накладення арешту на вказані квартири до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідача на володіння та користування майном, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача". Документ сформований в системі «Електронний суд» 26.07.2023 4 У цьому контексті важливо пригадати «свіже» рішення Верховного Суду від 17.06.2022 у справі № 908/2382/21 щодо накладення арешту на нерухоме майно як належного заходу забезпечення позову про стягнення коштів. Суд зазначив, що накладення арешту на майно є належним заходом забезпечення позову про стягнення коштів. Такий вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним. Києво-Святошинський районним судом також наразі забезпечені ідентичні позови до цього ж продавця Йдеться про справи 369/17624/21 (суддя Янченко А.В.), в якій арештовано земельну ділянку продавця, 369/10754/22 (суддя Янченко А. В.), в якій також арештовано земельну ділянку, 369/15972/21 (суддя Фінагеева І. О.), в якій арештовано дві квартиру, 369/18149/21 (суддя Дубас Т. В.), в якій арештовано нежитлові приміщення, 369/2814/23 (суддя Волчко А. Я.), в якій арештовано земельну ділянку. Також за останній 3 місяці у Києво-Святошинському районному суді є понад 20 інших подібних судових рішень щодо забезпечення позовів. Натомість ухвалу Києво-Святошинського районного суду про відмову у забезпеченні позову у справі 369/12374/21 (суддя Волчко А. Я.) скасовано постановою Київського апеляційного суду від 20.01.2022, і накладено арешт на приміщення. Як вбачається з тексту судових рішень, що міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, обставини справи є ідентичними.) Враховуючи, що Суди мають бути послідовними у своїх рішення, особливо, що стосується справ з аналогічними предметами, підставами та сторонами, прошу взяти до уваги вищезазначені судові рішення. Заходи забезпечення позову, які належить застосувати Враховуючи, що багатоквартирний житловий будинок (в т.ч. квартира АДРЕСА_2 у ньому), про який йдеться в Попередньому договорі не збудований і не введений в експлуатацію,позов слід забезпечити шляхом накладання арешту на інше наявне майдно Продавця. Як свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно N340569033 від 26.07.2023 (додаток 4), Продавцю належить земельна ділянка :06:002:5317 площею 0.0933 гектар, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, за адресою згідно реєстру Київська обл., КиєвоСвятошинський р., с/рада Шпитьківська (сторінки 8-9 додатку 4). Отже, релевантним заходом забезпечення позову буде накладання арешту на вказану земельну ділянку. Згідно витягу № НВ-023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок (додаток 7), нормативна грошова оцінка земельної ділянки, на яку пропонується накласти арешт, становить 2186.66 гривень. Більше того, у березні поточно року проводилася оцінка ринкової вартості земельної ділянки :06:002:5317, яка знаходиться поруч (що можна зрозуміти порівнявши їх кадастрові номери). Зі звіту про оцінку (додаток 8) вбачається, що цю земельну ділянку площею 0,0319 га оцінено 35330 гривень.

Представник позивача просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :06:002:5317 площею 0.0933 гектар, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, за адресою згідно реєстру Київська обл., Києво-Святошинський р., с/рада Шпитьківська,, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 . Враховуючи норми законодавства, викладені у пункті 29 цієї заяви, у резолютивній частині ухвали про забезпечення позову вказати: «Стягувач ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 . Боржник ОСОБА_2 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 . Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки. Ухвала прозабезпечення позову підлягає негайному виконанню».

Відповідно до частини першої ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У зв`язку з відсутністю сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву, всебічно та повно дослідивши доводи позивача, матеріали позовної заяви, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З огляду на ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь нього, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року № ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 році у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зазначена правова позиція була багаторазово підтверджена Верховним Судом у справах, де суди дійшли висновку про доцільність вжиття заходів забезпечення позову (постанови від 15.07.2021 року, провадження № 61-8468ав21 та від 30.06.2021 року у справі № 523/11320/19).

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Крім того, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у своїх постановах від 03.07.2019 року у справі № 331/1255/17 та від 30.06.2021 року у справі № 204/8994/19 вказав, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує під час розгляду питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, за якої може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову, зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.08.2021 року у справі № 724/561/20 та від 07.07.2021 року у справі № 308/7086/20.

В останній постанові Верховний Суд також наголосив на тому, що при вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 340569033, сформованої 26 липня 2023 року земельна ділянка з кадастровим номером :06:002:5317 площею 0.0933 гектар, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р., с/рада Шпитьківська, належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Підтвердженням вартості належної відповідачу земельної ділянки є Звіт про оцінку земельної ділянки з кадастровим номером, складений ТОВ "Експертна оцінка майнових прав" від 24 березня 2023 року. З вказаного звіту слідує, що ринкова вартість земельної ділянки з кадастровим номером :06:002:5315, площею 0,0319 га , яка розташована за тією ж адресою що і земельна ділянка з кадастровим номером :06:002:5317 площею 0.0933 гектар, а саме: Київська обл., Києво-Святошинський р., с/рада Шпитьківська станом на 24 березня 2023 року складає 35330,00 грн.

Враховуючи викладене, наведені у заяві про забезпечення позову факти та обґрунтування, предмет цього позову, наявність зв`язку між заходами забезпечення позову та предметом позовних вимог, суд дійшов до висновку про необхідність та доцільність вжиття заходів забезпечення позову у цій справі у спосіб, про який просить позивач, так як застосування таких заходів забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист прав та інтересів позивача, та вважає за можливе заяву позивача про забезпечення позову задовольнити.

При цьому таке забезпечення позову буде співмірним із заявленими позовними вимогами.

З поданої заяви про забезпечення позову та доданих до неї документів вбачається, що у разі прийняття рішення на користь позивача можуть виникнути труднощі у подальшому при виконанні такого рішення.

При цьому, накладення арешту до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідача на володіння та користування майном, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

При вирішенні питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення слід зазначити наступне.

Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст. 154 ЦПК України. Зокрема, вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

Суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином накладений арешт може завдати збитків відповідачу, а також в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст. 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 149-159, 260, 353, 354 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :06:002:5317 площею 0.0933 гектар, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, яка розташована за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р., с/рада Шпитьківська, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Копію ухвали надіслати сторонам.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Стягувач ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 .

Боржник ОСОБА_2 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суддя: І.О. Фінагеєва