Номер провадження: 22-ц/813/3108/23
Головуючий у першій інстанції Ярема Х. С.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Князюка О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Власенко С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2022 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова Національної академії медичних наук України», про визнання недостовірним обліку виконаної роботи, визначення обсягу виконаної роботи, зобов`язання зробити перерахунок заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси до ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова Національної академії медичних наук України» з позовом, що в подальшому був уточнений, про визнання недостовірним обліку виконаної роботи, визначення обсягу виконаної роботи, зобов`язання зробити перерахунок заробітної плати.

Позов мотивований тим, що з 01 листопада 2018 року по 31 грудня 2018 року позивач працював на посаді сторожа сторожової охорони в ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова Національної академії медичних наук України». Згідно наказу № 206-л від 14 грудня 2018 року позивач був звільнений з роботи. Відповідач нарахував та сплатив позивачу заробітну плату за відпрацьовані місяці, та згодом сплатив компенсацію за невикористану відпустку. Проте, на думку позивача, відповідач недостовірно обліковував виконану позивачем роботу, а відтак відповідач невірно нарахував та виплатив позивачу заробітну плату.

З урахуванням збільшених позовних вимог позивач просив суд:

- визнати недостовірним облік виконаної ОСОБА_1 роботи на посаді сторожа сторожової охорони за період роботи з 01.11.2018 по 31.12.2018 в ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова Національної академії медичних наук України» - у табелі використання робочого часу за листопад 2018 року та за грудень 2018 року;

- визначити наступний обсяг виконаної ОСОБА_1 роботи на посаді сторожа сторожової охорони у період з 01.11.2018 по 31.12.2018:

зміна 03.11.2018 розпочалася о 08.00 годині та закінчилася 04.11.2018 о 08.00 годині: 03.11.2018 відпрацьовано 16 годин з 08.00 години до 24.00 години, у тому числі 2 години у нічний час з 22.00 годин до 24.00 годин; 04.11.2018 відпрацьовано 8 годин з 24.00 годин до 08.00 години, у тому числі 6 годин у нічний час з 24.00 годин до 06.00 години;

зміна 07.11.2018 розпочалася о 08.00 годині та закінчилася 08.11.2018 о 08.00 годині: 07.11.2018 відпрацьовано 16 годин з 08.00 години до 24.00 години, у тому числі 2 години у нічний час з 22.00 години до 24.00 години; 08.11.2018 відпрацьовано 8 годин з 24.00 години до 08.00 години, у тому числі 6 годин у нічний час з 24.00 годин до 06.00 години;

зміна 11.11.2018 розпочалася о 08.00 годині та закінчилася 12.11.2018 о 08.00 годині: 11.11.2018 відпрацьовано 16 годин з 08.00 години до 24.00 години, у тому числі 2 години у нічний час з 22.00 години до 24.00 години; 12.11.2018 відпрацьовано 8 годин з 24.00 години до 08.00 години, у тому числі 6 годин у нічний час з 24.00 годин до 06.00 години;

зміна 15.11.2018 розпочалася о 08.00 години та закінчилася 16.11.2018 о 08.00 годині: 15.11.2018 відпрацьовано 16 годин з 08.00 години до 24.00 години, у тому числі 2 години у нічний час з 22.00 години до 24.00 години; 16.11.2018 відпрацьовано 8 годин з 24.00 години до 08.00 години, у тому числі 6 годин у нічний час з 24.00 години до 06.00 години;

зміна 19.11.2018 розпочалася о 08.00 годині та закінчилася 20.11.2018 о 08.00 годині: 19.11.2018 відпрацьовано 16 годин з 08.00 години до 24.00 години, у тому числі 2 години у нічний час з 22.00 години до 24.00 години; 20.11.2018 відпрацьовано 8 годин з 24.00 години до 08.00 години, у тому числі 6 годин у нічний час з 24.00 години до 06.00 години;

зміна 23.11.2018 розпочалася о 08.00 годині та закінчилася 24.11.2018 о 08.00 годині: 23.11.2018 відпрацьовано 16 годин з 08.00 години до 24.00 години, у тому числі 2 години у нічний час з 22.00 години до 24.00 години; 24.11.2018 відпрацьовано 8 годин з 24.00 години до 08.00 години, у тому числі 6 годин у нічний час з 24.00 години до 06.00 години;

зміна 27.11.2018 розпочалася о 08.00 годині та закінчилася 28.11.2018 о 08.00 годині: 27.11.2018 відпрацьовано 16 годин з 08.00 години до 24.00 години, у тому числі 2 години у нічний час з 22.00 години до 24.00 години; 28.11.2018 відпрацьовано 8 годин з 24.00 години до 08.00 години, у тому числі 6 годин у нічний час з 24.00 години до 06.00 години;

зміна 01.12.2018 розпочалася о 08.00 годині та закінчилася 02.12.2018 о 08.00 годині: 01.12.2018 відпрацьовано 16 годин з 08.00 години до 24.00 години, у тому числі 2 години у нічний час з 22.00 години до 24.00 години; 02.12.2018 відпрацьовано 8 годин з 24.00 години до 08.00 години, у тому числі 6 годин у нічний час з 24.00 години до 06.00 години;

зміна 05.12.2018 розпочалася о 08.00 годині та закінчилася 06.12.2018 о 08.00 годині: 05.12.2018 відпрацьовано 16 годин з 08.00 години до 24.00 години, у тому числі 2 години у нічний час з 22.00 години до 24.00 години; 06.12.2018 відпрацьовано 8 годин з 24.00 години до 08.00 години, у тому числі 6 годин у нічний час з 24.00 години до 06.00 години;

зміна 09.12.2018 розпочалася о 08.00 годині та закінчилася 10.12.2018 о 08.00 годині: 09.12.2018 відпрацьовано 16 годин з 08.00 години до 24.00 години, у тому числі 2 години у нічний час з 22.00 години до 24.00 години; 10.12.2018 відпрацьовано 8 годин з 24.00 години до 08.00 години, у тому числі 6 годин у нічний час з 24.00 години до 06.00 години;

зміна 13.12.2018 розпочалася о 08.00 годині та закінчилася 14.12.2018 о 08.00 годині: 13.12.2018 відпрацьовано 16 годин з 08.00 години до 24.00 години, у тому числі 2 години у нічний час з 22.00 години до 24.00 години; 14.12.2018 відпрацьовано 8 годин з 24.00 години до 08.00 години, у тому числі 6 годин у нічний час з 24.00 години до 06.00 години;

зміна 17.12.2018 розпочалася о 08.00 годині та закінчилася 18.12.2018 о 08.00 годині: 17.12.2018 відпрацьовано 16 годин з 08.00 години до 24.00 години, у тому числі 2 години у нічний час з 22.00 години до 24.00 години; 18.12.2018 відпрацьовано 8 годин з 24.00 години до 08.00 години, у тому числі 6 годин у нічний час з 24.00 години до 06.00 години;

зміна 21.12.2018 розпочалася о 08.00 годині та закінчилася 22.12.2018 о 08.00 годині: 21.12.2018 відпрацьовано 16 годин з 08.00 години до 24.00 години, у тому числі 2 години у нічний час з 22.00 години до 24.00 години; 22.12.2018 відпрацьовано 8 годин з 24.00 години до 08.00 години, у тому числі 6 годин у нічний час з 24.00 години до 06.00 години;

зміна 25.12.2018 розпочалася о 08.00 годині та закінчилася 26.12.2018 о 08.00 годині: 25.12.2018 відпрацьовано 16 годин з 08.00 години до 24.00 години, у тому числі 2 години у нічний час з 22.00 години до 24.00 години; 26.12.2018 відпрацьовано 8 годин з 24.00 години до 08.00 години, у тому числі 6 годин у нічний час з 24.00 години до 06.00 години;

зміна 29.12.2018 розпочалася о 08.00 годині та закінчилася 30.12.2018 о 08.00 годині: 29.12.2018 відпрацьовано 16 годин з 08.00 години до 24.00 години, у тому числі 2 години у нічний час з 22.00 години до 24.00 години; 30.12.2018 відпрацьовано 8 годин з 24.00 години до 08.00 години, у тому числі 6 годин у нічний час з 24.00 години до 06.00 години.

загальний обсяг виконаної ОСОБА_1 роботи на посаді сторожа сторожової охорони у період з 01.11.2018 по 31.12.2018 становить 360 годин, а саме: 1) з 01.11.2018 по 30.11.2018 - 168 годин, у тому числі 56 годин роботи у нічний час; 2) з 01.12.2018 по 31.12.2018 - 192 години, у тому числі 64 години у нічний час та 16 годин у святковий день.

- визначити, що ОСОБА_1 за період роботи на посаді сторожа сторожової охорони з 01.11.2018 по 31.12.2018 за підсумованим обліком робочого часу за встановленим обліковим періодом рік для осіб, що працюють у змінному цілодобовому режимі, надурочно відпрацьовано 26 годин (двадцять шість годин);

- зобов`язати відповідача зробити перерахунок заробітної плати за виконану ОСОБА_1 роботу з 01.11.2018 по 31.12.2018, а саме донарахувати заробітну плату за листопад 2018 року у сумі 18,28 грн. та донарахувати оплату надурочних годин за 2018 рік за підсумованим обліком робочого часу за встановленим обліковим періодом рік у сумі 548,60 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, сторони до суду 30.05.2023 року о 14:30 годині не з`явилися, причини неявки не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не подавали.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Оскільки поважність причин відсутності на судовому засіданні учасників справи не встановлена, з урахуванням того, що позивач-апелянт реалізував своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі, а відповідач у відзиві на апеляційну скаргу, та в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи, колегія суддів не знаходить підстав для відкладення розгляду справи, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 361/8331/18.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи у позові про визнання недостовірним обліку виконаної роботи та визначення її у іншому обсязі шляхом відображення в табелі обліку робочого часу, зобов`язання відповідача зробити перерахунок заробітної плати за виконану ОСОБА_1 роботу з 01.11.2018 року по 31.12.2018 року, донарахування заробітної плати за листопад 2018 року у сумі 18,28 грн. та донарахування оплати надурочних годин за 2018 рік за підсумованим обліком робочого часу за встановленим обліковим періодом рік у сумі 548,60 грн., суд першої інстанції виходив з того, що:

- обраний позивачем спосіб захисту порушеного права про визнання недостовірним обліку виконаної роботи та визначення її у іншому обсязі шляхом відображення в табелі обліку робочого часу не є ефективним у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;

- доказів, яким чином робочий час сторожування обліковувався в іншому (меншому) обсязі і що позивач працював більше годин, ніж обліковано за табелем, не надано;

- табелем обліку робочу часу не підтверджується робота позивача понад години зазначені в табелі. Доказів про ознайомлення ОСОБА_1 з робочою інструкцією сторожа немає;

- відсутність відомостей про підсумок роботи за обліковий період рік унеможливлює визначення кількості надурочно відпрацьованих годин. Тому вимога позивача про донарахування йому заробітної плати за надурочно відпрацьовані 26 годин в 548,60 грн. є безпідставною.

Колегія суддів погоджується з висновками районного суду.

Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається, що:

- ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи за загальним захворюванням;

- згідно з наказом №174-л від 30.10.2018 року ОСОБА_1 був прийнятий тимчасово на посаду сторожа сторожової охорони в ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова Національної академії медичних наук України» з 01.11.2018 року;

- згідно з наказом №206-л від 14.12.2018 року по закінченню строку тимчасової роботи ОСОБА_1 звільнений з займаної посади з 31.12.2018 року;

- відповідно до Робочої інструкції сторожа сторожової охорони ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова Національної академії медичних наук України», затвердженої 01.02.2018 року, сторож несе вахту з 08.00 год. ранку і до 08.00 год. ранку наступного дня. Сторож зобов`язаний прибути на роботу о 07.45 год. для того, щоб разом з сторожем, який здає зміну оглянути об`єкти. Приймання і здачу чергування оформлювати записом в журналі. Кожен сторож зобов`язаний дотримуватись Правил внутрішнього трудового розпорядку (пункти 2.1, 2.2, 2.3);

- відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку, затверджених 05.08.2015, робочий час працівників не може перевищувати 40 годин в тиждень. Тривалість робочого часу в тиждень для окремих категорій працівників встановлюється згідно з законодавством в залежності від умов праці, посади (Додаток №2) і повинна відповідати нормі робочого часу, включаючи сторожування, для конкретної категорії працівників. Графік робочих змін (чергування) складається на місяць і доводиться до відома працівників (п. 8.2). На місцях, де організована цілодобова робота (сторожування) за графіком, працівнику, що працює за графіком позмінно, забороняється залишати робоче місце до прибуття змінного працівника. Нічним часом вважається час з 22.00 год. вечора до 06.00 год. ранку (п.8.7);

- відповідно до Додатку №2 до колективного договору про розпорядок робочого дня вахтери, чергові слюсарі-сантехніки та сторожі добу працюють, три відпочивають;

- згідно з довідкою про доходи від 03.05.2019 року ОСОБА_1 виплачено заробітну плату за листопад, грудень 2018 року;

- згідно з довідкою про оплату праці за листопад 2018 року: кількість днів 22, кількість годин 176 і посадовий оклад 1 762 грн., доплата за роботу в нічний час 56 годин і сума 196,22 грн., доплата до мінімальної заробітної плати за 176 год. 1 961 грн.;

- згідно з довідкою про оплату праці за грудень 2018 року: кількість днів 20, кількість годин 158 і посадовий оклад 1 762 грн., доплата за роботу в нічний час 64 годин і сума 249,80 грн., доплата до мінімальної заробітної плати за 158 год. 1 827,18 грн., доплата за роботу в святкові дні за 12 годин 133,82 грн.;

- згідно з Табелем використання робочого часу за листопад 2018 року ОСОБА_1 виходив на цілодобові чергування 7 разів: 03, 07, 11, 15, 19, 23, 27 листопада (15 годин з початку зміни та 8 годин після 24.00 год. до початку наступної зміни). Всього за підсумком 176 год., з яких 56 нічні;

- згідно з Табелем використання робочого часу за грудень 2018 року ОСОБА_1 виходив на цілодобові чергування 8 разів: 01, 05, 09, 13, 17, 21, 25, 29 грудня (12 годин з початку зміни та 8 годин після 24.00 год. до початку наступної зміни, 29 грудня 11 годин з початку зміни та 8 годин після 24.00 год. до початку наступної зміни). Всього за підсумком 159 год., з яких 64 нічні;

- відповідач журнал виходу на чергування сторожів за 2018 рік не надав через його втрату, додавши на підтвердження цього службову записку коменданта інституту.

Колегія суддів виходить з наступного.

Частиною першою статті 3, статтею 4 КЗпП України встановлено, що трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Частиною першою статті 94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються із частиною першою статті 1 Закону України "Про оплату праці", визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно зі статтею 1 Конвенції "Про захист заробітної плати" № 95, ухваленої генеральною конференцією Міжнародної організації праці та ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін "заробітна плата" означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

У Рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 8- рп/2013 у справі № 1-13/2013 зазначено, що поняття "заробітна плата" і "оплата праці", які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Отже, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Предметом спору є достовірність обліку робочого часу, відпрацьованого позивачем, що впливає на правильність нарахування заробітної плати за листопад 2018 року, не нарахування надурочно відпрацьованих годин за увесь період роботи.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Наведеною нормою визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб?єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об?єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов?язань. Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб?єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з?ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Захист майнового чи немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов?язання утриматись від їх вчинення.

Звертаючись до суду за захистом порушеного права, позивач просив зокрема, визнати недостовірним облік робочого часу за листопад, грудень 2018 року, відображений в табелі обліку робочого часу та визначити обсяг виконуваної ним роботи таким чином, що відповідає цілодобовому чергуванню (24 години), визначити загальний обсяг виконаної роботи, виходячи з фактично відпрацьованого часу. Зазначає, що такі дії призвели до перекручування дійсних даних у фінансово-господарській звітності установи та безпідставного не нарахування ОСОБА_1 заробітної плати.

Суд першої інстанції вірно вважав, що:

- доведення обсягу фактично відпрацьованого часу здійснюється шляхом доказування цих обставин без визнання недостовірним даних, внесених до табелю та внесення до нього інших даних;

- табель обліку робочого часу є лише документом про фактичні дані щодо виконаної працівником роботи, які в свою чергу вносяться на основі відомостей про прихід на роботу працівника та залишення робочого місця і тому внесення інших відомостей до табелю робочого часу, встановлення робочих годин у іншому обсязі, не призведе до захисту порушених прав позивача;

- наслідком недостовірності обліку робочого часу працівника, якщо це призвело до неправомірно меншого розміру виплаченої заробітної плати звільненому працівнику, є зобов`язання перерахунку та виплати недоплаченої заробітної плати.

Доводи апеляційної скарги даний висновок районного суду не спростовують і фактично зведені лише до незгоди з висновком райсуду без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірне застосування законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

В частині висновків суду щодо донарахування заробітної плати за листопад 2018 року (18,28 грн).

Встановивши, що:

- робочою інструкцією сторожа ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова Національної академії медичних наук України» передбачено цілодобове несення вахти з 08.00 год. ранку і до 08.00 год. ранку наступного дня;

- згідно з п. 8.11 Правил внутрішнього трудового розпорядку до початку роботи працівник повинен відмітити свій прихід на роботу, а по закінченні вихід з роботи в книзі реєстрації, яка знаходиться у табельщика. Працівник, що запізнився на роботу без дозволу керівника до роботи не допускається. Робочий час працівників не може перевищувати 40 годин в тиждень. Нічним часом вважається час з 22.00 год. вечора до 06.00 год. ранку,

суд першої інстанції обгрутовано зазначив, що за умови сумнівів в достовірності в обліку робочого часу, відображеного в табелі, фактичний зміст даних про обсяг виконуваної роботи, що надалі відображається в табелі, перевіряється з журналу реєстрації приходу на роботу та виходу з роботи. Табель обліку робочого часу - це поіменний список усіх працівників з відмітками про використання робочого часу протягом облікового періоду. Форма Табеля обліку робочого часу носить рекомендаційний характер і складається із мінімальної кількості показників, необхідних для заповнення форм державних статистичних спостережень.

Оскільки, як вбачається з службової записки від 15.12.2021 коменданта лабораторного корпусу ОСОБА_2 , в якій він доводить до відома керівництва ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова Національної академії медичних наук України», що журнали чергувань сторожевої охорони за 2018-2019 роки втрачені з вини прибиральниці, перевірити правильність відображення цих в табелі обліку робочого часу за відсутності журналу реєстрації про прибуття та вихід не видається за можливе.

При цьому через невстановленість зловживання відповідачем своїми процесуальними обов`язками та умисного (винного) не надання відповідачем суду витребуваних журналів чергувань сторожевої охорони за 2018-2019 роки, дана обставина судом першої інстанції обґрунтовано не витлумачена, як така, що доводить невідповідність відображення в табелі обліку фактично відпрацьованого позивачем робочого часу відомостям журналу чергувань сторожевої охорони за листопад-грудень 2018 року.

Разом з тим, суд першої інстанції вірно вказав, що робоча інструкція сторожа є документом, який регламентує його права та обов`язки, час роботи. Зміна сторожа за інструкцією становила з 08.00 год. ранку і до 08.00 год. ранку наступного дня. Докази про ознайомлення сторожа ОСОБА_1 з робочою інструкцією така не містить. Підпис ОСОБА_1 про ознайомлення поряд з підписами інших сторожів відсутні.

Встановивши, що з табелів обліку робочого часу за спірний період вбачається, що робочий час сторожів обліковувався теж по різному, тобто неповну зміну 24 години: сторож ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в листопаді 14 год. і 8 год., в грудні 13 год. і 8 год., ОСОБА_5 15 год. і 8 год., суд обґрунтовано не прийняв до уваги доводи позивача, що обидва його напарники по зміні відпрацювали 16 год.+8 год., а ОСОБА_1 обліковано менше, оскільки доказів, яким чином робочий час сторожування обліковувався в меншому обсязі не надано, а тому немає підстав стверджувати, що й позивач працював більше годин, ніж обліковано за табелем.

В частині висновків суду щодо донарахування заробітної плати за надурочні 26 години (548,60 грн.).

Можливість встановлення змінного режиму роботи передбачена ст. 58 КЗпП України, а згідно зі ст. 57 КЗпП час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 50 КЗпП нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень.

В розумінні ст. 62 КЗпП України надурочною роботою вважається зокрема робота понад норму робочого часу за обліковий період при підсумованому обліку робочого часу.

Надурочна робота за обліковий період визначається як різниця між фактичною кількістю відпрацьованих робочих годин в обліковому календарному періоді та кількістю робочих годин за нормою за цей же обліковий період.

Підсумований облік робочого часу передбачає, що тривалість роботи протягом доби може відхилятися у певних межах від робочого дня нормальної тривалості з тим, однак, щоб установлена законом норма робочого часу була дотримана в середньому за повний обліковий період: тиждень, місяць, квартал, рік.

Статтею 61 Кодексу законів про працю України (КЗпП) передбачено можливість та правові засади встановлення підсумованого обліку робочого часу. Цією самою статтею визначено, що на безперервно діючих підприємствах, в установах, організаціях (далі організація), а також в окремих виробництвах, цехах, дільницях, відділеннях і на деяких видах робіт, де за умовами виробництва (роботи) не може бути додержано встановленої для цієї категорії працівників щоденної або щотижневої тривалості робочого часу, допускається за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) організації запровадження підсумованого обліку робочого часу з тим, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала нормального числа робочих годин (ст. 50 і 51 КЗпП).

Умови та порядок застосування підсумованого обліку робочого часу з урахуванням законодавства викладено у Методичних рекомендаціях щодо застосування підсумованого обліку робочого часу, затверджених наказом Мінпраці України від 19.04.2006 № 138 (далі Методичні рекомендації).

Пунктом 6 Методичних рекомендацій визначено, що обліковий період (декада, місяць, квартал, півріччя, рік) установлюють у колективному договорі підприємства. Він охоплює робочий час і години роботи у вихідні і святкові дні, години відпочинку. Щоденна або щотижнева тривалість робочого часу, встановлена графіком, може коливатися протягом облікового періоду, але загальна сума годин роботи за обліковий період має дорівнювати нормі робочого часу в обліковому періоді.

Як вбачається зі змісту рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 червня 2021 року у справі № 522/6907/21 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова Національної академії медичних наук України» про стягнення недонарахованої заробітної плати, недонарахованої компенсації за невикористану відпустку, середній заробіток за час затримки розрахунку, відшкодування моральної шкоди, у ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова» запроваджено підсумковий обліковий період - один рік.

Годинна ставка для оплати надурочної роботи при обліковому періоді тривалістю рік обчислюється шляхом ділення окладу (місячної тарифної ставки), встановленого працівникові на момент нарахування зазначеної оплати (у кінці року при обліковому періоді рік), на середньомісячне число годин за обліковий період (рік), яке має розраховуватись з урахуванням норми тривалості робочого часу за рік.

Позивач працював на підприємстві з 01.11.2018 року до 31.12.2018 року включно.

Відомості, які додані у справі стосуються фактичної кількості відпрацьованих позивачем робочих годин та кількості робочих годин за нормою за листопад-грудень 2018 року.

Між тим, як вже зазначалось, на підприємстві запроваджено підсумковий обліковий період один рік, і, оскільки сторож ОСОБА_1 працював за підсумованим обліком робочого часу, то норма його робочого часу становить 1993 години.

Між тим ОСОБА_1 працював неповний 2018 рік: у листопаді 176 годин, у грудні 159 годин, а всього - 385 годин, немає підстав для висновку, що ОСОБА_1 у 2018 році працював надурочно.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції набув обгрунтованого висновку, що вимога позивача про донарахування йому заробітної плати за надурочно відпрацьовані 26 годин в 548,60 грн. є безпідставною, тому задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права, висновок районного суду не спростовують і зведені лише до незгоди з висновком райсуду без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами та невірне застосування законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також звертає увагу на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Так, у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29).

У справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) зазначено, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Отже, у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено: 05.06.2023 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

О.В. Князюк