Ухвала

12 червня 2023 року

м. Київ

справа № 2-83/2005

провадження № 61-6484ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шматько Тетяна Миколаївна, на постанову Полтавського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Хіль Л. М., Гальонкіна С. А., Карпушина Г. Л., від 06 квітня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Ляхової Тетяни Борисівни,

стягувач, - ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, у якій просив:

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Ляхової Т. Б. щодо складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 15 жовтня 2020 року із зазначенням суми заборгованості у розмірі 15 128,78 грн;

- визнати неправомірним та скасувати розрахунок старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Ляхової Т. Б. від 15 жовтня 2020 року.

Скарга мотивована тим, що у провадженні старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Ляхової Т. Б. (далі - державний виконавець) перебувало виконавче провадження № НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа № 2-83/2005про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до його повноліття. У зв`язку з досягненням дитиною повноліття сина,

25 вересня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1, а крім того зроблено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, яким встановлено, що заборгованість відсутня. Однак в подальшому на підставі заяви стягувача ОСОБА_2 13 лютого 2020 року виконавче провадження було відновлено.

Заявник вважав, що державним виконавцем 15 жовтня 2020 року здійснено розрахунок заборгованості без врахування платежів за період з 2005 по 2010 роки та на підставі невірного попереднього розрахунку.

ОСОБА_1 вказував, що державним виконавцем не було повно досліджено усі матеріали справи, не встановлено дійсну суму заборгованості, а в даному випадку її відсутність, не взято до уваги розрахунок

від 06 листопада 2018 року, квитанції та довідки про доходи, що були долучені до матеріалів виконавчого провадження, які підтверджують відсутність в нього заборгованості зі сплати аліментів.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області, у складі судді Даниленко Т. П., від 20 січня 2022 року скаргу ОСОБА_1 задоволено, визнано неправомірними дії державного виконавця по складенню розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 15 жовтня

2020 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, визнано неправомірним та скасовано вказаний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 06 квітня 2023 року апеляційні скарги ОСОБА_2 та Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) задоволено, ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 20 січня 2022 року скасовано, у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

02 травня 2023 року через систему «Електронний Суд» представник ОСОБА_1 - адвокат Шматько Т. М. подала касаційну скаргу на постанову Полтавського апеляційного суду від 06 квітня 2023 року у справі № 2-83/2005, включивши до касаційної скарги, скаргу на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 02 лютого 2023 року про поновлення строку на апеляційне оскарження та відкриття апеляційного провадження.

Ухвалою Верховного Суду від 22 травня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків.

Вимоги ухвали від 22 травня 2023 року виконані.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Полтавського апеляційного суду від 06 квітня 2023 року скасувати, а справу передати до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що у ОСОБА_1 відсутня заборгованість за сплати аліментів, а висновок апеляційного суду про поновлення державному виконавцю строку на апеляційне оскарження є помилковим.

За змістом частини першої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження)вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги, оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Вказане правило застосовується судом касаційної інстанції також при оскарженні постанови апеляційного суду, яка прийнята за результатами апеляційного перегляду відповідної ухвали суду першої інстанції.

Ухвала суду за результатами розгляду скарги на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

Стаття 129 Конституції України передбачає, що обов`язковість судового рішення належить до основних засад судочинства.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

У частині першій та третій статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України (далі - СК України). Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі (частина третя статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Порядок визначення заборгованості за аліментами, стягнутих у частці від заробітку (доходу), передбачений статтею 195 СК України, відповідно до якого заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року

(далі - Інструкція), в пунктах 3, 4 розділу 16 встановлено, що у разі, якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою

статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Доказами для здійснення виконавцем розрахунку заборгованості по аліментах, є будь-які документи, що містять інформацію про одержаний боржником заробіток або інший дохід та сплачені аліменти, які можуть бути одержані виконавцем як від боржника, так і від стягувача, що є їх обов`язком у виконавчому провадженні.

Апеляційним судом встановлено, що 14 січня 2005 року Харківським районним судом Харківської області видано виконавчий лист № 2-83/2005 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку боржника до повноліття дитини.

Виконавчий лист перебував на виконанні Червонозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), а в подальшому у Київському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

25 вересня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до вимог пункту 9 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

13 лютого 2020 року державним виконавцем винесено постанову про відновлення виконавчого провадження № НОМЕР_1, а 15 жовтня 2020 року складено розрахунок заборгованості, згідно з яким розмір заборгованості ОСОБА_1 становить 15 128,78 грн.

При цьому апеляційним судом встановлено, що в матеріалах справи наявна постанова про закінчення виконавчого провадження від 12 серпня 2010 року та здійснений державним виконавцем ВДВС Харківського РУЮ Харківської області Гончаренко О. А. розрахунок заборгованості по аліментах за період з 2004 по 2010 рік, згідно з яким заборгованість

ОСОБА_1 становить 15 709, 49 грн.

Встановивши, що борг по сплаті аліментів залишився не погашеним, а державний виконавець здійснив розрахунок заборгованості по аліментах у відповідності до вимог чинного законодавства та його дії відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та Сімейного кодексу України, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 .

Узагальнені доводи касаційної скарги зводяться до необхідності Верховному Суду переоцінити наявні в справі докази, які, на думку заявника, свідчать про відсутність заборгованості по аліментам.

Однак встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи.

Поновлюючи державному виконавцю строк на апеляційне оскарження ухвали Харківського районного суду Харківської області від 20 січня 2022 року, апеляційний суд встановив, що повний текст вказаної ухвали Київським відділом державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) було отримано 11 лютого 2022 року, апеляційна скарга подана 21 лютого

2022 року, тобто в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії оскарженої ухвали суду першої інстанції, що згідно зі статтею 354 ЦПК України є підставою для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Крім того колегія суддів звертає увагу, що ухвала Харківського районного суду Харківської області від 20 січня 2022 року була скасована апеляційним судом у тому числі і за апеляційною скаргою стягувача ОСОБА_2 .

Оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 388, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шматько Тетяна Миколаївна, на постанову Полтавського апеляційного суду

від 06 квітня 2023 року у справі № 2-83/2005.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Шипович

О. М. Осіян

Є. В. Синельников