Справа № 214/410/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 серпня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Попова В.В.,

при секретарі - Собченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 28993 грн. 75 коп. у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №б/н від 30.08.2011 року, яка виникла у зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань згідно його умов та в обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 30.08.2011 року відповідач стала клієнтом банку, підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та підтвердивши свою згоду на те, що підписана Анкета-заява, Пам`ятка клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи банку складають укладений між ними Договір про надання банківських послуг, згідно якого відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі та на умовах визначених укладеним договором, а відповідач зобов`язалась своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати відсотки. Однак, відповідач своїх обов`язків по своєчасному погашенню кредиту та по сплаті відсотків належним чином не виконувала, у результаті чого станом на 12.12.2022 року утворилась вказана вище сума заборгованості. Разом з тим, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2481 грн. 00 коп.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, але надав письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Відповідач та її представник до суду також не з`явились, представник відповідача надала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності сторони відповідача та відмовити у задоволенні позовних вимог, врахувавши надані відповідачем додаткові пояснення. Так, відповідач у наданих поясненнях зазначає, що згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, банк в односторонньому порядку, без погодження із нею, змінював розмір процентної ставки протягом періоду кредитування. Крім того, відповідач не згодна із діями банку щодо погашення нарахованих відсотків за рахунок збільшення розміру тіла кредиту. Зазначає, що укладений між нею та позивачем кредитний договір не можна вважати договором приєднання у розумінні ст. 634 ЦК України, оскільки долучені до матеріалів справи Умови та правила не містять її підпису, отже позивачем не надано доказів того, що саме з цією редакцією Умов та правил її було ознайомлено та вона саме їх розуміла, підписуючи кредитний договір. Між тим, Анкета-заява також не містить відмітки щодо виду кредитної картки, яку нібито вона виявила бажання оформити. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді істотні умови договору. Виходячи з викладеного, відсутні підстави для стягнення з неї нарахованої позивачем суми заборгованості.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Так, 30.08.2011 року відповідач стала клієнтом позивача підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та підтвердивши свою згоду на те, що підписана Анкета-заява, Пам`ятка клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи банку складають укладений між нею та позивачем Договір про надання банківських послуг (далі - Кредитний договір), згідно якого відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі та на умовах визначених укладеним договором, а відповідач зобов`язалась своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати відсотки. Також позивачем до Анкети-заяви від 30.08.2011 року у якості доказу надано Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract» та «Універсальна Gold» (а.с.36,37,38-63).

Відповідно до довідки банку, відповідач отримала банківську картку, яку в подальшому неодноразово змінювала, при цьому кінцевий строк дії останньої картки - до останнього дня червня 2024 року (а.с.35).

Протягом строку обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я відповідача, змінювався розмір кредитного ліміту (а.с.34).

Згідно виписки з карткового рахунку відкритого на ім`я відповідача, встановлено, що остання користувалась кредитними коштами, а також частково виконувала зобов`язання згідно умов договору б/н від 30.08.2011 року(а.с.24-33).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530, 610 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобов`язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Судом, з розрахунку заборгованості, наданого представником позивача, встановлено що відповідач у порушення зазначених норм закону та умов Кредитного договору свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 12.12.2022 року утворилась заборгованість у розмірі 28993грн. 75 коп., яка складається з наступного: 23511 грн. 57 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 0 грн. 00 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками; 5482 грн. 18 коп. - заборгованість за простроченими відсотками; 0 грн. 00 коп. - нарахована пеня; 0 грн. 00 коп. - нараховано комісії (а.с.9-23).

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, згідно наданої банком копії Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг б/н від 30.08.2011 року убачається, що відповідачем виявлено бажання оформити на своє ім`я банківську картку, проте Анкета-заява не містить позначки яку саме банківську картку відповідач виявила бажання оформити. Позивачем не надано суду інших належних доказів на підтвердження оформлення відповідачем певної кредитної картки із певними умовами надання кредиту. Наданий позивачем Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.37) не є належним доказом, оскільки містить чотири різні види кредитних карт із різними умовами надання послуг, при тому що рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Так, підписана сторонами Анкета-заява від 30.08.2011 року не містить умови договору про розмір відсотків та встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за тілом кредитом, стягнути складові його повної вартості, зокрема нараховані відсотки, передбачені Умовами та правилами надання банківських послуг.

Наданий позивачем до матеріалів справи Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, не містить підпису відповідача та матеріали справи не містять інших підтверджень, що саме ці Умови та правила, додані позивачем до позовної заяви, розуміла відповідач та ознайомилась і погодилась саме із ними, підписуючи заяву від 30.08.2011 року.

Суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Тарифи, Умови та правила надання банківських послуг, неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (30.08.2011 року) до моменту звернення до суду із даним позовом (19.01.2023 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Тарифи, Умови та правила у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин надані позивачем Тарифи, Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №342/180/17.

Суд вважає, що Тарифи, Умови та правила, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 30.08.2011 року шляхом підписання заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді істотні умови договору, у тому числі відсотки та відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, тому суд вважає, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача сум нарахованих відсотків.

Разом з тим, згідно наданого банком розрахунку заборгованості, категорія «заборгованість за тілом кредиту» частково сформована з відсотків, що зараховані банком для погашення за рахунок кредиту, тобто не є тілом кредиту, що фактично отримане позичальником. На думку суду, позивачем безпідставно була збільшена заборгованість по тілу кредиту за період з 27.07.2015 року по 12.12.2022 року за рахунок кредитних коштів - графа «Відсотки погашені за рахунок кредита» на загальну суму 34272 грн. 58 коп.

Дослідивши зміст наданого банком розрахунку заборгованості, враховуючи, що Умови та Правила позичальником не підписані, а Анкета-заява не містить умови про фінансування за рахунок кредитних коштів (зарахування до тіла кредиту) заборгованості за процентами, суд дійшов висновку про безпідставність нарахування позивачем заборгованості за тілом кредиту на суму 23511 грн. 57 коп.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не доведено достатніми та належними доказами факт наявності заборгованості відповідача саме у тому розмірі, який позивач просить стягнути. Відтак позовні вимоги є необґрунтованими та у їх задоволенні слід відмовити.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати зі сплати судового збору, суд залишає за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 554, 610, 623, 634, 638, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 23, 77, 78, 141, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Попов.