ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4426/23 Справа № 202/7848/22 Категорія 27 Суддя у 1-й інстанції - Мачуський О. М. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Петешенкової М.Ю.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м. Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21 лютого 2023 року

у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2022 року АТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду із вищевказаним позовом посилаючись на те, що ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету - заяву № б/н від 05 квітня 2011 року.

ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 21 вересня 2022 року утворилась заборгованість у розмірі 58 839,44 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 50 214,18 грн.; заборгованості за простроченими процентами у розмірі 8 625,26 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21 лютого 2023 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ "Приватбанк" відмовлено.

Рішення суду мотивовано відсутністю підстав для задоволення позову, оскільки банком не надано достовірних доказів, а отже, й не підтверджено факту наявності непогашеної заборгованості у відповідача за тілом кредиту у визначеному до стягнення розмірі так і відсутності підстав для стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, у зв`язку із відсутністю у відповідача передбаченого обов`язку.

Не погодившись з рішенням суду АТ КБ «Приватбанк» звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги надані позивачем розрахунок заборгованості та виписку, з яких вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, знімав кошти в банкоматах, розраховувався за товари та послуги, частково погашав наявну заборгованість та продовжував користуватися кредитними коштами у вигляді кредитного ліміту на платіжній картці. Вважав, що суд першої інстанції дійшов передчасних висновків про відмову у задоволенні позову, не врахував вищевказані обставини та звільнив відповідача від відповідальності за укладеним договором з одних лише формальних міркувань.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу до суду не подав.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 05 квітня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (далі - Анкета-заява).

14 червня 2018 року відбулась державна реєстрація та змінено найменування позивача з Публічне акціонерне товариства комерційний банк «Приватбанк» на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк».

Як вбачається із вищевказаної Анкети-заяви, яка датована 05 квітня 2011 року, остання містить анкетні дані ОСОБА_1 та його підпис. Крім того, у ній вказано, що відповідач погоджується з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг становить між нею та банком Договір про надання банківських послуг, а також те, що вона ознайомилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, Пам`яткою клієнта і Тарифами які надані йому для ознайомлення. Інших відомостей, зокрема, щодо бажаного типу картки та розміру кредитного ліміту, відсотків за користування кредитними коштами, розміру пені та штрафних санкцій за несвоєчасне погашення кредиту, строку дії картки і строку повернення кредиту (користування ним), анкета-заява не містить (а.с. 26).

До анкети-заяви, АТ КБ «Приватбанк» додав копію Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , копію Довідки про видані ОСОБА_1 картки; копію Паспорта споживчого кредиту; витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року; розрахунок заборгованості; виписку за договором № б/н за період з 16 грудня 2015 - 22 вересня 2021 року, на ім`я відповідача; копію паспорту відповідача.

Як вбачається з копії Довідки про надані кредитні картки, відповідач отримав 3 кредитні картки, 16 грудня 2015 року, 17 вересня 2019 року, 04 жовтня 2021 року, остання з яких, зі строком дії до 09/25 (а.с. 25).

Відповідачем використовувались дані картки, за допомогою яких відбувалося зняття коштів та їх повернення, що підтверджується розрахунками заборгованості за договором № б/н від 05 квітня 2011 року, укладеним між ПРИВАТБАНК та ОСОБА_1 , а також випискою по рахунку останнього (а.с. 7-23; а.с.69-108).

Відповідно до Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , останньому одинадцять разів було змінено кредитний ліміт, а саме: 23 червня 2016 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 12 000 грн.; 05 листопада 2016 року зменшено кредитний ліміт до 2 000 грн.; 24 травня 2017 року збільшено кредитний ліміт до 6 000 грн.; 22 вересня 2017 року збільшено кредитний ліміт до 11 000,00 грн.; 13 жовтня 2017 року збільшено кредитний ліміт до 13 000 грн.; 17 вересня 2019 року збільшено кредитний ліміт до 16 500 грн.; 21 вересня 2019 року збільшено кредитний ліміт до 19 000 грн.; 23 січня 2020 року збільшено кредитний ліміт до 24 000 грн.; 24 липня 2020 року збільшено кредитний ліміт до 30 000 грн.; 23 жовтня 2020 року збільшено кредитний ліміт до 49 000,00 грн.; 05 квітня 2022 року зменшено кредитний ліміт до 00,00 грн. (а.с. 24).

04 жовтня 2021 року відповідач ОСОБА_2 підписав Паспорт споживчого кредиту, який містить наступну інформацію: сума/ліміт кредиту по картці «Універсальна» до 200 000 грн., по картці «Універсальна Gold» - до 200 000 грн., по картці «Platinum» до 300 000 грн., по картці «MC World Black Edition» до 300 000 грн., по картці «VISA Signature» до 300 000 грн., по картці «МС World Elite» до 400 000 грн., по картці «Visa Infinite» до 800 000 грн.; строк договору - 12 місяців з пролонгацією; строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією; мета отримання кредиту - споживчі потреби; спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом (на картковий рахунок); процентна ставка у межах пільгового періоду - 0,00001 % річних; процентна ставка поза межами пільгового періоду: по картці «Універсальна» - 42 %, по картці «Універсальна Gold» - 40,08 %, по картках «Platinum», «МС World Black Edition», «VISA Signature», «МС World Elite», «Visa Infinite» - 36 %; тип процентної ставки - фіксована; загальні витрати за кредитом (при постійному користуванні пільговим періодом): по картці «Універсальна» - 0,00 грн, по картці «Універсальна Gold» - 240 грн, по картках «Platinum», «МС World Black Edition», «VISA Signature», «МС World Elite», «Visa Infinite» - 0 грн; реальна річна ставка процентна ставка (при постійному користуванні пільговим періодом): по картці «Універсальна» - 0,00 %, по картці «Універсальна Gold» - 1,20 %, по картках «Platinum», «МС World Black Edition», «VISA Signature», «МС World Elite», «Visa Infinite» - 0,00 %; загальні витрати за кредитом (при одноразовому користуванні лімітом за межами пільгового періоду та в разі погашення мінімальними щомісячними платежами): по картці «Універсальна» - 44 194 грн., по картці «Універсальна Gold» - 55 122 грн., по картках «Platinum», «МС World Black Edition», «VISA Signature», «МС World Elite», «Visa Infinite» - 76 121 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (при одноразовому користуванні лімітом, користуванні лімітом за межами пільгового періоду та в разі погашення мінімальними щомісячними платежами): по картці «Універсальна» - 64 194 грн., по картці «Універсальна Gold» - 75 122 грн., по картках «Platinum», «МС World Black Edition», «VISA Signature», «МС World Elite», «Visa Infinite» - 176 121 грн; реальна річна процентна ставка (у разі користування лімітом за межами пільгового періоду та у разі погашення мінімальними щомісячними платежами): по картці «Універсальна» - 51,09 %, по картці «Універсальна Gold» - 51,76 %, по картках «Platinum», «МС World Black Edition», «VISA Signature», «МС World Elite», «Visa Infinite» - 42,55 %; розмір мінімального обов`язкового платежу: по карткам «Універсальна», «Універсальна Gold» - 5 % від заборгованості, але не менше 100 грн. щомісячно, 10 % від заборгованості але не менше 100 грн, щомісячно у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення; по картках «Platinum», «МС World Black Edition», «VISA Signature», «МС World Elite», «Visa Infinite» - 7 % від заборгованості, але не менше 100 грн. щомісячно, 10 % від заборгованості, але не менше 100 грн. щомісячно у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту: по картці «Універсальна» - 84,00 %, по картці «Універсальна Gold» - 81,60 %, по картках «Platinum», «МС World Black Edition», «VISA Signature», «МС World Elite», «Visa Infinite» - 72,00 % (а.с. 27-31).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за договором №б/н від 05 квітня 2011 року станом на 21 вересня 2022 року становить 58 839,44 грн., з яких: 50 214,18 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 8 625,26 грн. - заборгованість за простроченими процентами.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано суду жодних належних доказів наявності у відповідача як заборгованості за тілом кредиту у визначеному до стягнення розмірі, так і процентів, та обґрунтувань (підстав) для їх нарахування.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, у зв`язку з наступним.

За положеннями ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У анкеті-заяві позичальника ОСОБА_1 від 05 квітня 2011 року ні кредитний ліміт ні розмір процентів за користування кредитом не зазначений.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 05 квітня 2011 року, посилався на Витяг з Умови та Правила надання банківських послуг, як невід`ємну частину кредитного договору.

Витягом з Умови та Правила надання банківських послуг, що наданий позивачем на підтвердження позовних вимог, визначено, в тому числі: процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (05 квітня 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20 жовтня 2022 року), тобто кредитор мав можливість додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

При цьому згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг у ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Аналогічна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, однак щодо Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та, зокрема пункту 5.5 цих Умов, яким установлено позовну давність тривалістю в п`ять років, оскільки такі не містять підпису позичальника, а також через те, що у заяві останнього домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15).

Суд зазначає, що наявність в указаних справах неоднакових редакцій та положень Умов і правил банківських послуг не мають правового значення, оскільки в обох випадках вид банківського кредиту, з огляду на їхній характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування є тотожним - споживче кредитування, а визначальним є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору.

Колегія суддів вважає, що витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, які містяться у матеріалах справи, не визнається відповідачем та не містить його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 05 квітня 2011 року, шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді плату за користування кредитними коштами, яка встановлена у формі сплати відсотків.

За таких обставин, відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 8 625,26 грн.

Необхідно також зауважити, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 05 квітня 2011 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним).

Однак, враховуючи вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, - колегія дійшла висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Разом з тим, судом першої інстанції встановлено, що за період з 16 грудня 2015 року до 22 вересня 2022 року відповідачем всього використано 388 914,35 грн., а зараховано (повернуто) 330 074,91 грн.

При цьому, судом взято до уваги кредитні операції, щодо яких матеріали справи не містять доказів погодження між сторонами проведення таких банківських операції та узгодження порядку і умов надання таких послуг, у вигляді списання за рахунок кредитного ліміту процентів у розмірі 27 433,35 грн.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; приймаючи до уваги, що заборгованість за фактично отриманим тілом кредиту за кредитним договором від 05 квітня 2011 року незаконно збільшувалась за рахунок списання вказаних сум, систематичних нарахувань процентів та комісії за користування кредитом, - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за тілом кредиту у розмірі 50 214,18 грн.

Долучена до позовної заяви копія "паспорту споживчого кредиту" з використанням кредитних продуктів "картка універсальна", "картка універсальна Gold", "картка Platinum" та ін., не приймається до уваги судом та не може вважатись складовою кредитного договору, згідно змісту заяви позичальника, відповідно до якої, позичальник погоджується з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг; форма такого документу носить інформаційний характер та не є складовою кредитного договору. У вказаному вище "паспорті споживчого кредиту" вказано, зокрема, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту.

Більше того, потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Аналогічні висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, яка викладена у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20.

Матеріали справи не містять доказів визнання відповідачем розміру заборгованості, та факту погодження між сторонами розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитом.

Долучена до матеріалів справи довідка банку про видачу відповідачу банківських карток та довідка про зміну кредитного ліміту - не відповідають вимогам ст.ст. 77-80 ЦПК України, оскільки не містять реєстраційного номеру, дати оформлення довідки, найменування посади та прізвища особи, що видала вказані довідки.

На підставі наведеного вище, колегія суддів вважає правомірним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та заборгованості по процентам за користування кредитом.

Колегія суддів не приймає до уваги аргументи апеляційної скарги щодо безпідставності застосування судом першої інстанції висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, оскільки вказана постанова є чинною, викладені у ній висновки стосуються спірних відносин, а тому, вони підлягали врахуванню у даній справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що підписуючи анкету-заяву, відповідач ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами банку, а отже виявив згоду на укладення кредитного договору, умови якого погоджено між сторонами у визначному Законом порядку, не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, витяг з тарифів банку, не містять підпису відповідача, тому відсутні підстави вважати, що останній був ознайомлений із ними.

Доводи апеляційної скарги про те, що отримання та активація кредитної картки, її використання, часткове погашення заборгованості не заслуговують на увагу, були предметом дослідження у суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21 лютого 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова