У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

18.08.2023 Справа №607/15152/23

Провадження №2/607/2992/2023

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Кунець Н.Р., при вирішенні питання про прийняття позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНЯ «ДІНЕРО», третіх осіб: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимира Олександровича, приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Варивода Дмитра Васильовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

14.08.2023 через судову систему «Електронний суд» позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНЯ «ДІНЕРО», третіх осіб: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Варивода Д.В., в якому просить визнати виконавчий напис від 16.12.2021 № 46508, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНЯ «ДІНЕРО» заборгованість в сумі 30 807,00 грн таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України ( далі ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Під час вивчення матеріалів позовної заяви встановлено, що вони не відповідають вимогам ст. 175, 177 ЦПК України, зокрема:

1. Частина 1 ст. 177 ЦПК України визначає, що позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Разом з тим в порушення вказаних вимог закону, подаючи даний позов в електронній формі, позивач не додав до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення відповідачу копій поданих до суду документів.

З приводу клопотання позивача ОСОБА_1 про вибування доказів зазначеного у прохальній частині позовної заяви, зазначаю наступне.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах 2 та 3 статті 83 ЦПК України, тобто, для позивача, разом з поданням позовної заяви.

Згідно ч. 2 ст. 84 ЦПК України у клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Однак, в порушення вимог ст. 84 ЦПК України позивач ОСОБА_1 не подав суду належне клопотання про витребування доказів із зазначенням доказу, який витребовується, обставин, які може підтвердити цей доказ, або аргументів, які він може спростувати, а також про вжиття ним заходів для отримання цього доказу самостійно та причини неможливості самостійного отримання цього доказу. Крім того суд зауважує, що у разі подання клопотання про витребування судом доказу, позивач повинен надати докази неможливості самостійного отримання цього доказу.

Також, суд звертає увагу на існування відмінностей між витребуванням доказів, як способом забезпечення доказів, які в майбутньому можуть бути втрачені або їх подання виявиться ускладненим (заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви ч. 3 статті 116 ЦПК України), та витребуванням доказів як допомогу суду особам, котрі беруть участь у справі, у поданні відповідного доказу, який неможливо отримати самостійно (дана заява не вирішується до відкриття провадження у справі). Ці процесуальні дії відрізняються метою їх вчинення, а також порядком виконання.

Суд зауважує, що до відкриття провадження суд позбавлений можливості вирішувати клопотання про витребування доказів в порядку 84 ЦПК України, при цьому роз`яснює позивачу, що за наявності підстав передбачених для забезпечення доказів позивач з метою їх отримання може звернутися до суду із відповідною заявою в порядку передбаченому параграфом 8 Глави 5 ЦПК України.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вимога суду про усунення недоліків позовної заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, позовну заяву слід залишити без руху і надати позивачу строк десять днів з дня вручення ухвали для усунення вищевказаних недоліків, зокрема:

1. подати докази надіслання копії позовної заяви з доданими до неї додатками іншим учасникам справи.

Крім цього, позивачу необхідно подати клопотання про витребування доказів з дотриманням вимог ст. 84 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНЯ «ДІНЕРО», третіх осіб: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимира Олександровича, приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Варивода Дмитра Васильовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - залишити без руху, надавши позивачу строк десять днів з дня отримання копії ухвали суду, для усунення вказаних недоліків.

У випадку невиконання вимог даної ухвали заява буде вважатись неподаною і підлягатиме поверненню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

СуддяН. Р. Кунець