БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 2-н/356/96/23
Справа № 356/523/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2023 суддя Березанського міського суду Київської області Капшученко І. О., розглянувши цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з постачання природного газу, боржник ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

До Березанського міського суду Київської області надійшла вказана вище заява, обґрунтована тим, що відповідно до постанови НКРЕКП № 527 ТОВ «Київоблгаз Збут» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України. Як зазначає заявник, між ТОВ «Київоблгаз Збут» та боржником ОСОБА_1 на підставі публічного договору склались фактичні договірні відносини щодо послуг постачання природного газу. Боржник про свою незгоду із умовами опублікованого договору постачання природного газу не висловлював, продовжував фактичне споживання, а, отже, прийняв пропозицію ТОВ «Київоблгаз Збут» щодо укладення договору. При цьому, як зауважує заявник, відсутні дані про те, що боржник не користується послугами ТОВ «Київоблгаз Збут» або уклав договір з іншим постачальником. Разом з тим, в порушення норм діючого законодавства, боржник не проводив оплату за спожитий природний газ, внаслідок чого за період з 01.12.2019 по 30.04.2022 виникла заборгованість у розмірі 2 573,67 грн. За таких обставин, просить суд видати судовий наказ про стягнення на свою користь з боржника ОСОБА_1 заборгованості за спожитий газ у вказаному вище розмірі, 3% річних в сумі 107,31 грн. та інфляційні втрати в розмірі 331,04 грн., а також судовий збір в сумі 268,40 грн.

Суд, розглянувши подану заяву та додані до неї документи, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо (ч. 3 ст. 19 ЦПК України).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер та належним чином документально підтверджені, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право.

Як роз`яснено в п.п. 9, 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2011, наявність спору про право вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності.

Якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Зважаючи на спрощений порядок розгляду вимог у наказному провадженні, і відсутність у боржника можливості заперечувати проти таких вимог на стадії їх розгляду судом, заява про видачу судового наказу та додані до неї документи мають містити вичерпні відомості про підстави та час виникнення у заявника права вимоги, а також її розмір.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу у випадку, коли із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Так, послуги з постачання та розподілу природного газу є житлово-комунальними послугами відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу», постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Так, Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2500 затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам (далі Типовий договір від 30.09.2015 № 2500), за умовами якого постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для споживача об`мах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором (пункт 2.1 Типового договору від 30.09.2015 № 2500).

Відповідно до п.п. 1.1, 1.3 Типового договору від 30.09.2015 № 2500, цей договір є публічним договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк.

Відомостей про дату укладення між заявником та споживачем договору заява не містить не містять.

Згідно з вимогами п. 1.3 Типового договору від 30.09.2015 № 2500 в редакції, чинній на початок виникнення заявленої в заяві заборгованості, фактом згоди Споживача про приєднання до умов цього договору є отримання постачальником поданої споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за формою, встановленою в додатку 1 до цього договору, та/або сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавство порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам факт споживання природного газу відповідно до вимог Правил постачання та за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник.

Разом з тим, в справі відсутні заява-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, а також будь-які докази, що така заява надсилалась споживачу заявником в порядку та строки, встановлені в п. 1.3 Типового договору.

Отже, з огляду на відсутність в справі заяви-приєднання, підписаної споживачем, неможливо однозначно встановити всі істотні умови договору, щодо яких сторонами має бути досягнута згода, що не узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 638 ЦК України та не може слугувати доказом безспірності вимог заявника.

Крім того, наданий суду розрахунок заборгованості (фінансовий стан), на який як на акцепт публічного договору приєднання в порядку ст.ст. 641-642 ЦК України посилається заявник, складений останнім в односторонньому порядку, квитанції про фактичну оплату споживачем виставлених заявником рахунків за надані послуги в матеріалах справи також відсутні.

За таких обставин, сам по собі розрахунок заборгованості, здійснений заявником самостійно, за відсутності в матеріалах справи підтвердження вчинення споживачем будь-яких свідомих дій, які могли б свідчити про його повну та безумовну згоду на приєднання до договору на визначених заявником умовах, не може слугувати доказом безспірності вимог заявника.

При цьому, пунктом 4.11 Типового договору від 30.09.2015 № 2500 встановлено, що у випадку, якщо Споживач не погоджується з рахунком Постачальника (не згоден із розрахованою сумою тощо) та має намір оскаржувати його, Споживач сплачує рахунок у тій частині, що ним не оспорюються.

З аналізу змісту наданого суду фінансового стану вбачається, що протягом вказаного в заяві періоду за вказаним у ньому рахунком протягом вказаного в заяві періоду проводилась часткова оплата, що вказує на наявність спору, що не може бути предметом розгляду в порядку наказного провадження.

Крім того, наданий розрахунок містить інформацію лише за період, починаючи з травня 2020 року, в той час як в заяві заявником заявлено про стягнення заборгованості, що виникла за період з 01.12.2019 по 30.04.2022.

Будь-яких документів, які б містили відомості про підстави виникнення та розмір заборгованості за період з грудня 2019 року по квітень 2020 року матеріали справи не містять.

Вказане дає підстави для висновку, що наданий суду розрахунок є необґрунтованим та не може у безспірному порядку доводити розмір та підстави виниклої заборгованості боржника.

При цьому, наведені заявником в заяві посилання на відсутність даних про те, що боржник не користується послугами ТОВ «Київоблгаз Збут» або уклав договір з іншим постачальником, носять характер припущень та не доводяться документально, встановлення чого виходить за межі наказного провадження.

Окрім того, на підтвердження заявлених вимог заявник до заяви долучає Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам в редакції Постанови НКРЕКП № 416 від 03.05.2022, що набув чинності з 06.05.2022, а, отже, жодним чином не може регулювати правовідносини, що виникли у вказаний в заяві період.

Щодо вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на суму простроченого зобов`язання, суд зазначає, що в силу положень ст. 625 ЦК України вони є похідними від основного зобов`язання, а тому з огляду на вищенаведене, відсутні підстави для їх стягнення.

Відтак, проаналізувавши подану заявником заяву про видачу судового наказу, суд прийшов до висновку про те, що додані до неї письмові документи не можуть безспірно підтвердити наведені в заяві доводи, а, отже, слугувати доказом виникнення та порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Заявник має право звернутися в суд з тими самими вимогами у позовному провадженні.

Враховуючи вказане, у видачі судового наказу необхідно відмовити на підставі п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 160-165, 352-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату з постачання природного газу, боржник ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Київського апеляційного суду протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: І. О. Капшученко