КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року місто Київ

Справа 362/3404/22

Апеляційне провадження № 22-ц/824/6379/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді Желепи О. В.,

суддів: Кравець В. А., Мазурик О. Ф.

секретар судового засідання Вєтчінова О. О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2023 року (у складі судді Лебідь-Гавенко Г.М. повний текст складено 30 січня 2023 року) про закриття провадження у справі

в справі за позовом ОСОБА_2 до Головного слідчого управління Служби безпеки України про зняття арешту

ВСТАНОВИВ

У серпні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області до ГСУ СБУ, в якому просив звільнити з-під арешту земельні ділянки розташовані в с. Мархалівка, Васильківського району Київської області: земельну ділянку, загальною площею 0,3340 га, кадастровий номер 1:01:011:0044, накладеного постановою про накладення арешту, к/с 400, 22 вересня 2011 року, ГСУ СБУ, начальник 2 відділення 4 відділу 1 управління ГСУ СБУ О. Стуковенков, тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 11666967, зареєстровано 29 вересня 2011 року 17:13:24 за № 11666967 реєстратором: Перша Київська державна нотаріальна контора, 01135, м. Київ, пр-т Перемоги, 11 та земельну ділянку, загальною площею 0,3330 га, кадастровий номер 1:01:011:0043, накладеного постановою про накладення арешту, к/с. № 400, 22 вересня 2011 року, ГСУ СБУ, начальник 2 відділення 4 відділу 1 управління ГСУ СБУ О. Стуковенков, тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 11667198, зареєстровано 29 вересня 2011 року 17:35:57 за № 11667198 реєстратором: Перша Київська державна нотаріальна контора, 01135, м. Київ, пр-т. Перемоги, 11.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що позивач є власником земельних ділянок, розташованих в с. Мархалівка, Васильківського району Київської області з цільовим призначенням земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд:

- земельної ділянки, загальною площею - 0, 3340 га, кадастровий номер 1:01:011:0044 на підставі договору купівлі продажу земельної ділянки від 10 грудня 2010 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тесленко А.О., зареєстровано в реєстрі №1683,(Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯИ №775014, виданого 23 березня 2010 року Управлінням Держкомзему у Васильківському районі та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та право постійного землекористування землею, договорів оренди за №7);

- земельної ділянки, загальною площею - 0, 3330 га, кадастровий номер 1:01:011:0043 на підставі договору купівлі продажу земельної ділянки від 10 грудня 2010 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тесленко А.О., зареєстровано в реєстрі №1687,(Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯИ №775015, виданого 23 березня 2010 року Управлінням Держкомзему у Васильківському районі та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та право постійного землекористування землею, договорів оренди за №8).

Вказує, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстроване обтяження (арешт), що обмежує його право власності щодо розпорядження майном, а саме:

- «Тип обтяження: арешт нерухомого майна Реєстраційний номер обтяження: 1666967. Зареєстровано 29.09.2011 17:13:24 за №11666967 реєстратором: Перша Київськадержавна нотаріальна контора. Підстава обтяження: постанова про накладення арешту, к/с 400, 22.09.2011, ГСУ СБУ, начальник 2 відділення 4 відділу 1 управління ГСУ СБУ О.Стуковенков. Об`єкт обтяження: земельна ділянка, Київська обл.., Васильківський р-н, Мархалівська с/р, кадастровий номер 1:01:011:0044. Обтяжувач: ГСУ СБУ, причина відсутності коду:інша причина відсутності коду Додаткові дані: р.973, вх..5086/02-32 від 29.09.2011р.Заявник: ГСУ СБУ, постанова про накладення арешту, супр.лист, начальник 2 відділення 4 відділу 1 управління ГСУ СБУ О.Стуковенков».

- «Тип обтяження: арешт нерухомого майна Реєстраційний номер обтяження: 11667198. Зареєстровано 29.09.2011 17:35:57 за №11667198 реєстратором:Перша Київська державна нотаріальна контора. Підстава обтяження: постанова про накладення арешту, К.С.№ 400, 22.09.2011, ГСУ СБУ, начальник 2 відділення 4 відділу 1 управління ГСУ СБУ О.Стуковенков. Об`єкт обтяження: земельна ділянка, Київська обл., Васильківський р-он, Мархалівська с/р, кадастровий номер 1:01:011:0043. Обтяжувач: ГСУ СБУ, причина відсутності код: інша причина відсутності коду Додаткові дані: р.985, вх..5086/02-32 від 29.09.2011р.Заявник: ГСУ СБУ, постанова про накладення арешту, супр.лист, начальник 2 відділення 4 відділу 1 управління ГСУ СБУ Стуковенков О.В.».

Вказує, що позивач, ніколи не був учасником кримінального провадження, не перебував під слідством, відносно його не порушувалась кримінальна справа, про арешт земельних ділянок йому не повідомлялось.

За повідомленням ГСУ СБУ від 13 липня 2022 року №6/с-761/2 кримінальна справа №400, в межах якої накладався арешт на належні позивачу земельні ділянки, направлена 03 січня 2012 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області для розгляду по суті.

Зауважує, що наявні обтяження типу арешт земельних ділянок обмежують право позивача як власника земельних ділянок розпоряджатися своїм майном у відповідності до ст.ст. 316, 317, 391 ЦК України, що змушує його звернутися до суду.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2023 року провадження у справі закрито.

Не погодившись з такою ухвалою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та продовжити провадження у суді першої інстанції.

Вказує, що ухвала прийнята за не повного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Зазначає, що суд при постановленні оскаржуваної ухвали застосував правовий висновок Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2018 року у справі №202/5044/17, однак суд першої інстанції не врахував, що зазначений висновок Верховного Суду у справі № 202/5044/17 згодом переглянуто Великою палатою Верховного суду у в постанові від 30 червня 2020 року у справі №727/2878/19, за яким спори про звільнення майна з-під арешту накладеного за правилами КПК України 1960 року та не знятого за цим Кодексом після закриття кримінальної справи слід розглядати за правилами цивільного судочинства.

Вказує, що арешт на земельні ділянки позивача накладено у вересні 2011 року, під час дії та у порядку КПК 1960 року; справу було передано до суду у вересні 2012 року, до моменту набуття чинності КПК 2012 року (КПК 2012 року вступив у дію 20 листопада 2012 року); постановою суду про закриття кримінального провадження у справі арешт спірних земельних ділянок не був скасований, тому на думку скаржника керуючись зазначеним вище висновком Великої Палати Верховного суду у справі №727/2878/19, суд першої інстанції зобов`язаний був розглянути цивільний позов по суті та ухвалити відповідне рішення.

Від сторони відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення залишити без змін.

Вказує, що оскільки арешт майна було накладено у межах кримінальної справи за процедурою, визначеною кримінальним процесуальним законом, спір про право власності на майно між суб`єктами цивільних правовідносин відсутній, питання про скасування арешту підлягає вирішенню в порядку кримінального судочинства. У зв`язку з зазначеним юрисдикція цивільних судів на відповідні правовідносини не поширюється.

У чинному КПК України 2012 року законодавцем чітко врегульовано порядок вирішення питання про зняття арешту з майна, а також відсутня заборона у вчиненні процесуальних дій з розгляду питань, які мали бути вирішені, але залишилися не вирішеними на етапі досудового провадження, закриття чи розгляду справи. Тобто помилки і недоліки, допущені у кримінальному провадженні, повинні виправлятися за тими ж правилами, тобто за правилами КПК України.

Неодноразово суддями Великої Палати Верховного Суду виносились окремі думки (зокрема, від 12.06.2019 у справі № 766/21865/17, від 15.05.2019 у справі № 372/2904/17-ц), де зазначається, що правова позиція Верховного Суду у справах, наведених позивачем, уможливлює вирішення питань суто тих, які мають розглядатися у порядку кримінального судочинства, за правилами інших процесуальних кодексів, без врахування як специфіки правового регулювання, так і допускати пряме порушення вимог щодо принципу спеціалізації судів

В судовому засіданні апеляційного суду:

Представник позивача ОСОБА_1. просив задовольнити апеляційну скаргу.

Представник відповідача Зарєчний Д.С. заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Закриваючи провадження у с праві суд, першої інстанції вважав, що оскільки спірне майно (земельні ділянки позивача) визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, клопотання про звільнення майна з-під арешту повинно розглядатись слідчим суддею за місцем досудового розслідування у кримінальному провадженні або судом під час судового розгляду. В обґрунтування зазначеного висновку суд першої інстанції послався на аналогічний висновок Верховного Суду у постанові від 24.04.2018 у справі № 202/5044/17

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що постановою про накладення арешту, к/с 400 від 22 вересня 2011 року, ГСУ СБУ, начальника 2 відділення 4 відділу 1 управління ГСУ СБУ О. Стуковенкова накладено арешт на земельні ділянки в с. Мархалівка, Васильківського району Київської області: земельну ділянку, загальною площею 0,3340 га, кадастровий номер 1:01:011:0044,, реєстраційний номер обтяження: 11666967, зареєстровано 29 вересня 2011 року 17:13:24 за № 11666967 реєстратором: Перша Київська державна нотаріальна контора, та земельну ділянку, загальною площею 0,3330 га, кадастровий номер 1:01:011:0043, тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 11667198, зареєстровано 29 вересня 2011 року 17:35:57 за № 11667198 реєстратором: Перша Київська державна нотаріальна контора, 01135, м. Київ, пр-т. Перемоги, 11.

За повідомленням ГСУ СБУ від 13 липня 2022 року №6/с-761/2 кримінальна справа №400, в межах якої накладався арешт на належні позивачу земельні ділянки, направлена 03 січня 2012 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області для розгляду по суті.

Обухівський районний суд Київської області постановою від 07 квітня 2017 року у справі № 372/5645/14-к звільнено ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, на підставі ст. 49 КК України, в зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, закрито.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Українського науково-дослідного інституту соціальної техніки судових експертиз СБУ вартість проведеної по справі судово-почеркознавчої експертизи в сумі 1876 грн. та вартість проведеної по справі судово-технічної експертизи в сумі 4102 грн., а всього 5978 грн.

Речові докази по справі, вилучені під час досудового слідства, зберігати при матеріалах кримінальної справи.

Арешт, накладений на все майно ОСОБА_4 , постановою від 30 вересня 2011 року, к/с 400, начальником 2 відділення 4 відділу 1 управління ГСУ СБ України О. Стуковенковим (реєстраційний номер 11755366), скасовано (а.с.51-53, 92 -95).

Тобто у правовідносинах, з приводу яких звернувся до суду позивач, кримінальне провадження, яке було порушено, щодо іншої особи, судом закрито у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, що є неріабілітуючою обставиною.

Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France)).

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства: цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України побудови судоустрою в Україні за принципами територіальності та спеціалізації (ст.125), так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (п.24 рішення ЄСПЛ від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України»). Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п.1 ст.6 Конвенції.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Окрім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Щодо визначення предметної та суб`єктної юрисдикції справи необхідно зазначити таке.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачені ст.19 ЦПК України, згідно з якою суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

У статті 3 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України від 23 червня 2005 року № 2709-IV«Про міжнародне приватне право». Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачені статтею 19 ЦПК України, згідно з якою суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється за правилами іншого судочинства.

У контексті зазначеної норми процесуального права здійснення розгляду справ за правилами іншого виду судочинства означає наявність у законодавстві чітко й однозначно сформульованих підстав і порядку вирішення відповідних правових питань судом іншої юрисдикції, що дає заінтересованій особі обґрунтовані підстави розраховувати на вирішення ним спору по суті.

Відповідно до пункту дев`ятого розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року арешт майна, застосований до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Дана норма узгоджується з вимогами частини першої статті 5 КПК України, за якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

З огляду на зазначене, на правовідносини, пов`язані з розв`язанням питання про припинення арешту майна позивача, поширюються норми КПК України 1960 року.

КПК України 1960 року, так само як і чинний КПК України, не передбачають застосування слідчим, слідчим суддею процесуальних норм у закритій кримінальній справі.

Згідно п.42 правового висновку висловленого Великою палатою Верховного суду у постанові від 30 червня 2020 року у справі №727/2878/19, Велика Палата Верховного Судувважає, що спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України 1960 року та не знятого за цим Кодексом після закриття кримінальної справи слід розглядати за правилами цивільного судочинства. Натомість питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України 2012 року та не скасованого після закриття слідчим кримінального провадження, має вирішувати слідчий суддя за правилами кримінального судочинства.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що арешт накладався за правилами КПК України 1960 року та його не знято за цим кодексом. Провадження у справі закрито, а тому позов про звільнення майна з під арешту слід розглядати за правилами цивільного судочинства.

Щодо застосування судом першої інстанції висновку Верховного Суду , викладеного в постанові від 24 квітня 2018 року у справі № 202/5044/17 колегія суддів зазначає, що він не підлягає застосуванню, так як обставини даної справи відрізняються тим, що арешт накладався за правилами КПК 1960 року, він не знятий і провадження в справі закрито.

Доводи про те, що провадження закрито з нереабілітуючих підстав правового значення не мають, оскільки позивач, який вважає, що порушене його право власності не був учасником кримінального провадження.

В межах даної справи він звертається за захистом свого цивільного права .

Ураховуючи викладені обставини, доводи відповідача щодо того, що цивільна юрисдикція не розповсюджується на правовідносини, які виникли між сторонами є необґрунтованими.

Зважаючи на викладене, у суду першої інстанції не було підстав закривати провадження у справі .

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ухвала районного суду перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Проте апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, так як містить прохання "продовжити провадження у суді першої інстанції".

Суд апеляційної інстанції не має повноважень продовжувати провадження, але відповідно до наведеної норми може направити справу для продовження розгляду.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2023 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 30 березня 2023 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді В.А. Кравець

О.Ф. Мазурик