Справа № 203/642/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Потаповій В.С.

за участю представника заявника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи ОСОБА_3 , Дніпровська міська рада, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Леон Інна Олександрівна, про встановлення факту проживання із померлим спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена заява ОСОБА_4 , в якій остання посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,0700 га з кадастровим номером :01:091:0018 за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, Ювілейна селищна рада, садівниче товариство «Лаванда»; автомобіля ВАЗ 2101, р/н НОМЕР_1 ; простих іменних акцій з належними дивідендами АСК «УКРРІЧФЛОТ». Спадкоємця першої черги за законом після смерті матері є заявниця та інша донька ОСОБА_3 . За життя мати склала заповіт, яким заповідала їй (заявниці) зазначену вище земельну ділянку. У встановлений законом строк вона та її сестра ОСОБА_3 не звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. Однак, на момент смерті матері вона проживали разом із нею. Звернувшись до нотаріуса за консультацією щодо оформлення спадщини, їй було роз`яснено, що в зв`язку із воєнними діями вона може в любий час після спливу десяти місяців після смерті матері звернутись із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, бо проживала з нею на момент її смерті. Не піддавши сумніву цю консультацію, вона продовжила проживати у квартирі, сплачувати комунальні послуги, підтримувати квартиру в належному стані. Через деякий час вона вирішила отримати свідоцтво про право на спадщину та звернулась до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Леон І.О. із відповідною заявою. Однак, 20.01.2023 року отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріально дії, оскільки заяви про прийняття спадщини вона не подавала та не була зареєстрована разом із спадкодавцем на момент його смерті.

Також заявниця зазначила, що після смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати стала часто хворіти та вона, як донька, що має вищу медичну освіту, є лікарем за фахом, вирішила проживати разом із матір`ю та допомагати їй по господарству, надавати необхідну допомогу та догляд. В січні 2016 року вона остаточно переїхала проживати до матері, але перереєстрацію не здійснювала, оскільки не мала на це потреби, часу та можливостей. Останні роки свого життя мати потребувала постійної уваги, бо зламала шийку бедра, мала хворобу серця, перенесла інфаркт, мла низку інших захворювань за віком. Тому вона взяла на себе всі турботи по догляду за матір`ю, квартирою, по господарству, ходила за продуктами харчування, сплачувала комунальні послуги, вела з матір`ю спільне господарство. Після смерті матері понесла витрати, пов`язані з її похованням та залишилась проживати в квартирі по теперішній час.

Посилаючись на вказані обставини, з метою реалізації спадкових прав, заявниця просила встановити факт її постійного проживання разом із матір`ю ОСОБА_5 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 06.02.2023 року було відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду.

В судовому засіданні представник заявниці підтримав подану останньою заяву та посилаючись на викладені в ній підстави, просив її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 за викликами до суду не з`явилась. В наданій заяві просила розглядати справу без її участі та задовольнити подану ОСОБА_2 заяву.

Інша заінтересована особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Леон І.О., в наданій заяві також просила розглядати справу без її участі.

Представник Дніпровської міської ради в призначені судові засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. Проте, надав заяву, в якій просив подану ОСОБА_2 заяву залишити без розгляду, посилаючись на наявність спору про право.

З урахуванням вищенаведеного та положень ст.ст.211,223 ЦПК України, суд визнав за можливе провести подальший розгляд справи по суті за відсутності заінтересованих сторін, за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши доводи, викладені в заяві, заслухавши пояснення представника заявника, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_2 є рідною донькою ОСОБА_5 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Також згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 іншою донькою ОСОБА_5 та, відповідно, рідною сестрою заявниці, є ОСОБА_3 .

Згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_4 , ОСОБА_2 з 12.07.2001 року є зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до довідки Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 10.01.2023 року ОСОБА_5 з 26.06.1975 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Інші особи, зареєстровані за вказаною адресою станом на 12.02.2022 року, відсутні.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За життя остання склала заповіт, посвідчений 04.10.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шабашовим О.В. за реєстровим №2450, за яким на випадок своєї смерті заповідала своїй донці ОСОБА_2 належну їй земельну ділянку площею 0,0700 га з кадастровим номером :01:091:0018 за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, Ювілейна селищна рада, садівниче товариство «Лаванда».

09.01.2023 року ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Леон І.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначену вище земельну ділянку, а також свідоцтва про право на спадщину за законом на інше майно, що належало матері на момент смерті.

Постановою нотаріуса від 20.01.2023 року у видачі свідоцтв було відмовлено, з посиланням на те, що заява про прийняття спадщини у встановлений строк ОСОБА_2 не подавалась, а також вона не була зареєстрована разом із спадкодавцем на момент його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 ч.2 ст.293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.04.2020 року у справі №302/991/19 (провадження №61-1128св20), зазначено, що «юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Суддя відмовляє в відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч.4 ст.315 ЦПК України). Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження».

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини в строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України).

Частиною першою ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК України).

Згідно з пп.4.10 п.4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена.

Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачою свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини.

Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

У такому випадку вказані обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Таким чином, законодавець в означеній ситуації висунув вимогу про обов`язковість і постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою нотаріуса від 20.01.2023 року заявниці було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом та заповітом після померлої матері, з посиланням на те, що заява про прийняття спадщини у встановлений строк ОСОБА_2 не подавалась, а також вона не була зареєстрована разом із спадкодавцем на момент його смерті за однією адресою.

Таким чином, встановлення факту проживання заявниці разом із матір`ю за однією адресою на момент смерті останньої матиме для неї юридичне значення, оскільки підтвердить факт прийняття нею спадщини відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України.

У постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року по справі №484/747/17 зроблено правовий висновок, що згідно зі ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відсутність реєстрації місця проживання не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч.3 ст.1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Касаційний цивільний суд погодився з позицією щодо встановлення факту постійного проживання позивача разом із спадкодавцем по день смерті останнього, що підтверджує наявність у позивача можливостей для вирішення його спадкових прав.

Аналогічна позиція сформульована у постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №404/2163/16-ц (провадження №61-15926св18).

З матеріалів справи об`єктивно вбачається, що ОСОБА_2 після погіршення стану здоров`я її матері ОСОБА_5 , що підтверджується долученими до заяви медичними документами, в січні 2016 року переїхала до неї на постійне проживання за адресою: АДРЕСА_2 та будучі лікарем за фахом, надавала медичну допомогу на дому, здійснювала догляд за матір`ю, спільно проживаючи із нею, вела спільний побут, утримувала квартиру, оплачувала комунальні послуги, придбавала продукти харчування. Після смерті матері займалась її похованням та продовжила мешкати в належній їй квартирі.

Вказане підтверджується, зокрема, довідкою ОСББ «Слобожанський 8/4» від 30.01.2023 року, актом від 27.01.2023 року за підписом мешканців квартир АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , а також голови ОСББ «Слобожанський 8/4»; оглянутими в судовому засіданні щоденниками, що вела ОСОБА_2 в період спільного проживання із матір`ю з 2016 року по день її смерті, що містять записи щодо призначених ОСОБА_5 лікарських засобів, графіків їх надання, придбання продуктів харчування, витрат на оплату комунальних послуг, ремонту в квартирі та інше; показаннями допитаного в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 .

Зазначені письмові докази та показання свідка узгоджуються між собою та підтверджують факт постійного проживання ОСОБА_2 разом із її матір`ю ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2 .

Стосовно заяви представника Дніпровської міської ради про необхідність залишення зави без розгляду, в зв`язку із наявністю спору про право, оскільки за відсутності інших спадкоємців, спадщина може бути визнана відумерлою та перейти у власність територіальної громади, суд враховує наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Верховний Суд у постанові від 15.04.2020 року у справі №302/991/19 (провадження №61-1128св20) вказав, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

У постанові Верховного Суду від 23.12.2021 року у справі №442/1904/20 (провадження №61-7816св21) зазначено, що «під спором про право в справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви. Визначальним при розгляді заяви про встановлення певних фактів, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки, має значення наявність чи відсутність спору між спадкоємцями. Процесуальний закон вимагає встановити наявність спору про право, а не припускати його можливість. Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 16.01.2018 року в справі №640/10329/16».

Згідно з пунктами 2,23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Подібні висновки викладено Верховним Судом у постанові від 03.082022 року у справі №759/12740/21 (провадження №61-126св22).

Спір про право характеризує такий стан правовідносин, коли між сторонами існують певні розбіжності з приводу наявності, змісту та обсягу прав та обов`язків, здійснення яких є неможливим без судового втручання. Спір про право є особливим видом правовідносин, який виникає внаслідок відсутності згоди між сторонами регулятивних або охоронних правовідносин щодо взаємних прав та обов`язків.

Таким чином, ключовим показником визначення наявності спору про право у даній справі є наявність суперечностей, відсутність згоди між учасниками даної справи стосовно наявності, змісту та обсягу прав та обов`язків заявника шляхом визнання чи заперечення факту постійного проживання ОСОБА_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_5 .

Також суд враховує, що існування спору про право має бути реальним, а не гіпотетичним.

Під час розгляду справи встановлено, що крім заявниці ОСОБА_2 , яка має право на спадщину за заповітом та за законом, іншим спадкоємцем за законом першої черги є сестра заявниці та донька померлої ОСОБА_5 ОСОБА_3 , яка заяв про прийняття спадщини у встановлений строк не подавала та фактично спадщину не прийняла.

Інші особи із заявами про прийняття спадщини не звертались. Спадкоємці за законом наступних черг або за заповітом відсутні.

Відмова нотаріуса у видачі ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за законом та за повітом була пов`язана виключно з тим, що заявницею було пропущено строк для прийняття спадщини, а надані нею документи не підтверджували факту постійного проживання зі спадкодавцем за однією адресою.

Посилання представника Дніпровської міської ради на право в подальшому подати заяву про визнання спадщини відумерлою згідно положень ст.1277 ЦК України не свідченням наявності спору про право, оскільки будь-яких заперечень при цьому щодо підтвердження факту, який просила встановити заявниця, представником Дніпровської міської ради не наведено та відповідних доказів не надано.

Крім того, право на подачу заяви про визнання спадщини відумерлою виникає лише у випадках, коли взагалі відсутні спадкоємці за заповітом і за законом, або спадкоємців усунено від права на спадкування, або вони не прийняли спадщини чи відмовилися від її прийняття, що по справі не встановлено.

За вказаних вище обставин, встановлення факту проживання спадкоємця ОСОБА_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_5 не породжує спору щодо права територіальної громади на відумерле спадкове майно.

В зв`язку з цим, суд приходить до висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволення заяви, встановивши факт постійного проживання ОСОБА_2 разом із її матір`ю ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1216-1218,1258,1268-1270,1296,1297 ЦК України, ст.ст.10-13,76-81,211,223,258,259,263-268,293,315 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересовані особи ОСОБА_3 , Дніпровська міська рада, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Леон Інна Олександрівна, про встановлення факту проживання із померлим спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із її матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 23 травня 2023 року.

Суддя С.Ю.Казак