Постанова

Іменем України

03 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 521/18491/19

провадження № 61-13594св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Одеська міська рада,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09 липня 2020 року у складі судді Маркарової С. В. тапостанову Одеського апеляційного суду від 19 травня 2021 року у складі колегії суддів: Драгомерецького М. М., Дришлюка А. І., Громіка Р. Д.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2019 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Одеської міської ради про визначення судом додаткового строку для прийняття спадщини.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . Позивач є рідним дядьком померлої. За життя ОСОБА_4 на праві власності належали квартира АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_2 .

Після смерті ОСОБА_4 він у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини з поважної причин, оскільки є людиною похилого віку, 1937 року народження, не є фахівцем у галузі права та не обізнаний із положеннями чинного законодавства, постійно проживає та зареєстрований на території іншої області, ніж місце відкриття спадщини, хворіє, а подані до нотаріуса заяви були оформлені із порушенням наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України».

Просив суд визнати причини пропуску ним строку для прийняття спадщини померлої ОСОБА_4 поважними та визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті племінниці тривалістю шість місяців.

Короткий зміст рішень судів

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21 травня 2020 року задоволена заява ОСОБА_2 . Залучено ОСОБА_5 до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09 липня 2020 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 19 травня 2021 року, позов задоволено. Визначено ОСОБА_1 додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю шість місяців. Початком вказаного додаткового строку вважати наступний день після дня набрання рішенням законної сили.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_1 народився в 1937 році, на час відкриття спадщини є людиною похилого віку, постійно проживає у м. Знам`янка Кіровоградської області, хворіє на ішемічну хворобу серця та хронічний бронхіт, є юридично не обізнаним, роз`яснень з приводу прийняття спадщини від нотаріусів в порядку наказу Міністерства юстиції України№ 296/5 від 22 лютого 2012 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» не отримував, помилково звертався із заявами про прийняття спадщини не за місцем відкриття спадщини та через представника. Викладене підтверджується паспортом позивача, посвідченням ветерану праці серії НОМЕР_1 , пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 , копією медичної документації, матеріалами спадкової справи, і відповідачем не спростовано.

З урахуванням викладеного та відсутності заперечень Одеської міської ради, суд вважає можливим визначити позивачу додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю шість місяців.

При вирішенні спору суд врахував, що ухвалою суду від 21 травня 2020 року за клопотанням ОСОБА_2 остання залучена до участі у справі як третьої особи. Разом із тим, в процесі розгляду справи судом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси у справі № 521/15207/16 від 22 листопада 2018 року, встановлений факт постійного проживання більше п`яти років однією сім`єю вказаної особи з ОСОБА_4 до дня відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 . За рішенням суду за ОСОБА_2 як спадкоємцем четвертої черги в порядку спадкування за законом визнано право власності на квартиру АДРЕСА_2 . Постановою Одеського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. Постанова суду набрала законної сили. Тому на час вирішення цього спору ОСОБА_2 не входить до кола спадкоємців після смерті ОСОБА_4 , його вирішення на права останньої не впливає.

Апеляційний суд вказав, що судом першої інстанції правильно встановлено, що третя особа ОСОБА_2 не має право на спадкування після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , і її права та законну інтереси не порушені рішенням суду, яке переглядається в апеляційному порядку.

Аналіз наявних у справі доказів свідчить, що шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1 , який є єдиним спадкоємцем після смерті племінниці ОСОБА_4 , пропустив з поважних та об`єктивних причин, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Твердження третьої особи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції безпідставно не задовольнив клопотання про зупинення провадження по справі у зв`язку з тим, що постанова Одеського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року у справі № 521/15207/16 оскаржена в касаційному порядку є безпідставними, оскільки судом правильно встановлено, що у даному випадку розгляд цієї справи можливий до вирішення іншої справи.

Наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_2 доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Аргументи учасників справи

У липні 2021 року ОСОБА_2 подала касаційну скаргу, в якій просила скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що після ознайомлення з матеріалами справи встановлено додатково наступні порушення. До позовної заяви було вибірково додано копії спадкової справи (при цьому їх частина взагалі не була засвідчена будь яким чином, а інша частина була засвідчена з порушенням встановлених вимог - зокрема не зазначено «копія»). В матеріалах справи наявна відмова ОСОБА_1 від прийняття спадщини на користь іншої особи, відмова нотаріуса у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину з підстав пропуску строку звернення з відповідною заявою. Копія спадкової справи за клопотанням позивача не витребовувалась, а отже не було встановлено всіх обставин, які підлягають обов`язковому дослідженню у даній категорії справ.

Справу розглянуто з порушенням правил територіальної підсудності, оскільки предметом спору по вказаній справі не виступало нерухоме майно (після зменшення позовних вимог), а відповідачем було визначено Одеську міську раду. А отже вказана справа була підсудна Приморському районному суду м. Одеси.

Коло спадкоємців можна встановити лише отримавши відповідну довідку від нотаріуса (про коло спадкоємців) або ж дослідивши спадкову справу, чого зроблено не було. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Судами не було встановлено коло спадкоємців (чи їх відсутність), наявність/відсутність їх згоди і відповідно помилково задовольнили позовні вимоги. Однак, до позовної заяви було додано відмову ОСОБА_1 від прийняття спадщини (яка є беззастережною та безвідкличною після сплину шестимісячного строку). Суди обох інстанцій обмежили її у праві ознайомитись з матеріалами справи, хоча в клопотаннях про перенесення розгляду справи її представником зазначались не тільки карантинні заходи та участь в інших судових засіданнях, а і необізнаність зі змістом заявлених позовних вимог, однак не даючи ознайомитись з матеріалами справи, все ж було ухвалено оскаржувані рішення. Більш того, їх мотивувальна частина носить негативний для неї характер, оскільки суд неправильно встановлює (зазначає) факти, які не входять до предмета доказування та не підтверджені належними доказами, особливо з урахуванням того, що вона була залучена до участі у справі.

Судами обох інстанцій не зазначалось у чому полягає поважність причин пропуску строку на прийняти спадщини та з яких підстав цей строк підлягає поновленню.

За відсутності відмови нотаріуса позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадину у зв`язку із пропуском встановлених строків для подання заяви - позовні вимоги є передчасними.

Межі та підстави касаційного перегляду, рух справи

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційних скарг, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Ухвалою Верховного Суду від 02 листопада 2021 року відкрито касаційне провадження у справі. У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення дії постанови Одеського апеляційного суду від 19 травня 2021 рокувідмовлено.

В зазначеній ухвалі вказано, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктом 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження (суд першої та апеляційної інстанції в оскаржених судових рішеннях порушив норми процесуального права та застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 30 липня 2020 року у справі № 172/888/18).

Ухвалою Верховного Суду від 25 липня 2023 року відзив ОСОБА_1 , поданий представником ОСОБА_3 , на касаційну скаргу ОСОБА_2 повернуто заявнику без розгляду.

Фактичні обставини

Суди встановили, щоІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 .

За життя ОСОБА_4 на праві власності належали: квартира АДРЕСА_2 ; квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно довідки № 030 ЖКС від 12 січня 2019 року ОСОБА_4 за життя проживала та була зареєстрована в період з 04 липня 2016 року по 26 липня 2016 року за адресою АДРЕСА_3 .

Після її смерті заведена спадкова справа № 1/2017 року до майна ОСОБА_4 .

На час відкриття спадщини ОСОБА_1 постійно проживав у АДРЕСА_4 .

28 квітня 2017 року позивач ОСОБА_1 із пропуском встановленого законом строку звернувся до приватного нотаріуса Знам`янського міського нотаріального округу Гріцик Н. М. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Його заява № 304 була зареєстрована у книзі обліку та реєстрації спадкових справ № 29, спадкова справа № 1/2017.

19 грудня 2018 року позивач ОСОБА_1 через представника звернувся до нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ланіної В. І. (за місцем відкриття спадщини) із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом.

На час вирішення спору спадщина не прийнята, строк для подання позивачем заяви про прийняття спадщини після смерті племінниці пропущений.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини є людиною похилого віку, постійно проживає у м. Знам`янка Кіровоградської області, хворіє на ішемічну хворобу серця та хронічний бронхіт, є юридично не обізнаним, роз`яснень з приводу прийняття спадщини від нотаріусів не отримував, помилково звертався із заявами про прийняття спадщини не за місцем відкриття спадщини та через представника.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси по справі № 521/15207/16 від 22 листопада 2018 року встановлений факт постійного проживання більше п`яти років однією сім`єю третьої особи - ОСОБА_2 з ОСОБА_4 до дня відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнано за неї право власності на квартиру АДРЕСА_2 як спадкоємцем четвертої черги в порядку спадкування за законом.

Цим рішенням також встановлений факт родинних відносин між ОСОБА_1 та померлою, а саме, що ОСОБА_1 є рідним дядьком ОСОБА_4 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року по вказаній справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції залишено без змін та набрало законної сили. У задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

На час вирішення цього спору ОСОБА_2 не входить до кола спадкоємців після смерті ОСОБА_4 .

Позиція Верховного Суду

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України).

У частині першій статті 2 ЦПК України визначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 червня 2022 року у справі № 697/3203/19 (провадження № 61-18063св21) зроблено висновок, що «інший відповідач (ОСОБА_2 ) не скористалася своїм правом подачі касаційної скарги, приєднання до касаційної скарги. Така процесуальна поведінка відповідача свідчить про повну згоду з постановою апеляційного суду в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 . Аналіз аргументів касаційної скарги свідчить, що ОСОБА_3 не навів переконливих доводів, яким чином постанова апеляційного суду в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 щодо визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих ОСОБА_2 та припинення права власності ОСОБА_2 на частину житлового будинку та частину земельної ділянки, порушують його права та інтереси, за умови, що ОСОБА_2 не оскаржила постанову апеляційного суду в цій частині, тобто погодилися з цим судовим рішенням».

У справі, що переглядається:

суди встановили, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси по справі № 521/15207/16 від 22 листопада 2018 року встановлений факт родинних відносин між ОСОБА_1 та померлою, а саме, що він є рідним дядьком ОСОБА_4 . Постановою Одеського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року по вказаній справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції залишено без змін, а у задоволенні позову ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання більше п`яти років однією сім`єю з ОСОБА_4 до дня відкриття спадщини та визнання права власності на квартиру АДРЕСА_2 як спадкоємцем четвертої черги в порядку спадкування за законом відмовлено. Після чого ОСОБА_1 у листопаді 2019 року звернулася до суду із цим позовом до Одеської міської ради. Третя особа - ОСОБА_2 не входить до кола спадкоємців після смерті ОСОБА_4 та не має право на спадкування після її смерті;

відповідач судові рішення про визначення ОСОБА_1 додаткового строку для прийняття спадщини не оскаржував, своїм правом приєднання до апеляційної та касаційної скарги третьої особи - ОСОБА_2 не скористався. Така процесуальна поведінка відповідача свідчить про згоду з оскарженими судовими рішеннями;

аналіз аргументів касаційної скарги третьої особи - ОСОБА_2 свідчить, що вона не навела переконливих доводів, яким чином оскаржені судові рішення про задоволення позову ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини порушують її права та інтереси за умови, що відповідач судові рішення не оскаржив, тобто погодився з ними.

Відповідно до частини другої статті 411 ЦПК України судове рішення, ухвалене судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності), не підлягає скасуванню, якщо учасник справи, який подав касаційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що ОСОБА_2 при розгляді справи судом першої інстанції не заявляла про непідсудність справи. Крім того, ОСОБА_2 оскаржувала в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, в якій відповідні доводи про порушення територіальної підсудності справи не наводила. Тому колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги в цій частині.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 400 ЦПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Доводи касаційної скарги, з урахуванням меж касаційного перегляду, а також необхідності врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 червня 2022 року у справі № 697/3203/19 (провадження № 61-18063св21), не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права і зводяться до переоцінкидоказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржені судові рішення - без змін, а тому судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09 липня 2020 року тапостанову Одеського апеляційного суду від 19 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

В. І. Крат