Єдиний унікальний номер 741/752/23
Провадження № 2-н/741/176/23
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

м. Носівка 04 серпня 2023 року

Суддя Носівського районного суду Чернігівської області Киреєв О.В., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послугу з розподілу природного газу,

встановив:

26 квітня 2023 року акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» звернулося до суду з цією заявою, просило видати судовий наказ, яким стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за послугу з розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 1 червня 2020 року по 31 березня 2023 року в сумі 1 891,20 грн та 268,40 грн понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до ч. 5 ст.165 ЦПК України, у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

На виконання вказаної норми судом було направлено запит до Мринської ОТГ Ніжинського району Чернігівської області про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи-боржника.

4 серпня 2023 року до суду надійшла відповідь на зазначений запит, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

З п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження»№14 від 23 грудня 2011 року вбачається, що у випадку заявлених вимог про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

До заяви про видачу судового наказу заявником додано типовий договір розподілу природного газу та заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу, зі змісту яких вбачається, що особистий підпис та ідентифікуючі відомості споживача відсутні.

Як вбачається з ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Крім того, суддя звертає увагу, що всупереч вимогам ст. 163 ЦПК України в заяві про видачу судового наказу відсутні відомості, а також належні докази, які обґрунтовують вимоги стягувача. Зокрема, не зазначено і не підтверджено доказами обставини, що боржник є власником будинку або користувачем послуг, оплату за які просить стягнути заявник.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Враховуючи викладені вище обставини, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» про стягнення заборгованості за послугу з розподілу природного газу з ОСОБА_1 .

За таких обставин вважаю за необхідне відмовити заявнику у видачі судового наказу.

Керуючись ч. 9 ст. 165, ст. 166, ч.2 ст.167, ст.ст. 260, 261 ЦПК України,

постановив:

Відмовити акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послугу з розподілу природного газу.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 ЦПК України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя О.В. Киреєв