Справа №295/4157/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

в складі:

Головуючого судді Чішман Л.М.

за участю секретаря Лайчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської міської ради, приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом та зазначив, що є спадкоємцем першої черги після смерті свого батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

03.03.2018 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем (відповідач у справі) видано свідоцтво про право на спадщину за законом, спадкова справа №12/2018, зареєстровано в реєстрі за №392.

Зі змісту вказаного вище свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається: «спадкоємцем зазначено у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є його син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Оскаржуване свідоцтво про право на спадщину за законом від 03.03.2018 видане з порушенням, оскільки у ньому вказано невірні дані спадкоємця, зокрема вказано невірно прізвище « ОСОБА_4 » замість вірного « ОСОБА_5 ». Свідоцтво видано сторонній особі, за підробленим паспортом, тому просить визнати недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом.

Ухвалою від 29.05.2023 р. відкрито провадження у справі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала просила задовольнити.

Представник відповідача подав заяву про розгляд справи в його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

Зі змісту свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , серії НОМЕР_3 батьком останнього є ОСОБА_6 .

Приватним нотаріусом Горай О.С. 03.03.2018 р. видано свідоцтво про право на спадщину за законом щодо майна померлого ОСОБА_2 , а саме 51/100 спільної часткової власності будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 його сину ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Зі змісту рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, вбачається, що 03.03.2018 р. приватним нотаріусом Горай О.С. проведено реєстрацію права власності за ОСОБА_1 податковий номер/серія, номер паспорта НОМЕР_4 , за його заявою про проведення державної реєстрації права власності 51/100 частки будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Листом за № 105/01-17 від 23.01.2023 Житомирським обласним державним нотаріальним архівом відмовлено у вчиненні такої нотаріальної дії як видача дубліката свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Гораєм О.С., приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу 03.03.2018 за реєстром №392 з огляду на те, що свідоцтво про право на спадщину за законом від 03.03.2018 видане на імя ОСОБА_1 , тоді як за отриманням дубліката вищезазначеного свідоцтва звернувся представник ОСОБА_1 (наявні розбіжності між прізвищем заявника та прізвищем спадкоємця по спадковій справі).

16.03.2023 представник позивача звертався до приватного нотаріуса Горая О.С. із заявою про внесення змін у свідоцтво про право на спадщину за законом від 03.03.2018, проте отримав відмову.

Свідоцтво про право на спадщину за законом від 03.03.2018 видане з порушенням, оскільки у ньому вказано невірні дані спадкоємця, зокрема вказано невірно прізвище « ОСОБА_4 » замість вірного « ОСОБА_5 ».

В матеріалах спадкової справи міститься копія паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 , останній виданий на ім"я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , виданий Богунським РВ у м.Житомирі УДМС України в Житомирській області 22 лютого 2000 року, в який 19.10.2016 року проведено вклеювання фотокартки. Проте, копія заяви про видачу паспорта НОМЕР_5 від 22.02.2000 року містить фото, яке не відповідає фотокартці паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 , який міститься в матеріалах спадкової справи. Заява містить відомості про списання в листопаді 2013 року та не містить відомостей по вклеювання картки в 2016 році. Заява про видачу паспорта НОМЕР_6 від 22.11.2013 року містить відомості, що останній видано взамін паспорта НОМЕР_5 .

До позовної заяви позивачем долучено копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_7 , останній виданий на ім"я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , виданий Богунським РВ у м.Житомирі УДМС України в Житомирській області 22 листопада 2013 року.

Управління державної міграційної служби України в Житомирській області листом від 24.05.2023 р. № 1801.2-2625/1801.2.1-23 повідомляє, що за обліками відомчої інформаційної системи ДМС наявна інформація про оформлення 22.11.2023 року Богунським РВ у м.Житомирі УДМС України в Житомирській області паспорта громадянина України серії НОМЕР_6 на ім"я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Заява про видачу вказаного паспорта містить інформацію, що паспорт виданий на підставі паспорта НОМЕР_5 , виданого 22.02.2000 Богунським РВ УМВС України в Житомирській області, у зв"язку з встановленням розбіжностей у записах, а саме уточненням прізвища " ОСОБА_7 ". Заява про видачу паспорта НОМЕР_5 містить інформацію про його знищення у листопаді 2013 року. Відповідно до п. 10.4 Розділу Х Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого Наказом МВС України від 13.04.2012 № 320( чинного на час оформлення паспорта громадянина України серії НОМЕР_6 ) паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , виданий на ім"я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уважається недійсним.

Заміна паспорта 22.02.2000 вказує на ту обставину, що копія паспорта яка міститься в матеріалах спадкової справи, крім іншого містить підроблений запис про вклеювання фотокартки 19.10.2016 року та не могла бути використана для посвідчення особи, оскільки паспорт вважається недійсним.

Зі змісту пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 1 групи.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про те, що звернення до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу 03.03.2018 року відбулось на підставі недійсного паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 , який був виданий на ім"я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5

Згідно Відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно 07.03.2018 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем посвідчено договір дарування частини житлового будинку, серія та номер 415. Обдаровуваним за даним договором є ОСОБА_8 , серія та номер паспорту НОМЕР_8 , виданий 26.01.2006 Житомирським РВ УМВС України в Житомирській області.

З даного приводу представником ОСОБА_1 подано позов до суду про визнання вказаного вище договору дарування частини житлового будинку.

Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 14.11.2022 у справі № 295/6213/22 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_8 про визнання договору дарування недійсним задоволено. Визнано недійсним договір дарування частини житлового будинку АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем 07 березня 2018 р. та зареєстрований за номером АДРЕСА_2 .

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України).

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Частиною другою статті 1223 ЦК України визначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач посилався на те, що він є спадкоємцем першої черги після смерті батька, постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого законом не відмовився від спадщини, а тому є таким, що прийняв спадщину після смерті батька.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно з пунктом 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, у редакції, чинній на момент відкриття спадщини, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини.

Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно відомостей ВО МІРМП УДМС України в Житомирській області № 1888/4742 вд 19.04.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з 18.02.1984 року зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , як спадкоємець постійно проживав разом з батьком ОСОБА_2 на час відкриття спадщини після його смерті, отже прийняв спадщину.

Відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Установивши, що при видачі приватним нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом, не було враховано право позивача як спадкоємця, який фактично прийняв спадщину, суд дійшов висновку про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, видане на ім`я ОСОБА_1 з підстав порушення у зв`язку з його видачею спадкових прав позивача шляхом видачі сторонні особі на підставі підроблених документів.

На підставі вище наведених положень чинного законодавства, викладених обставин справи та доданих до позовної заяви на їх підтвердження копій письмових доказів, суд приходить до висновку про визнання оспорюваного свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним.

Керуючись ст.ст.327,1216,1217,1220,1223,1261-1265,1268,1301 ЦК України, ст.ст. 12,77, 81, 141, 280, 259, 263-268, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 03 березня 2018 року, видане приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем та зареєстроване в реєстрі за № 392.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде виготовлено 22.08.2023 року

Позивач : ОСОБА_1 , прож. АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач: Житомирська міська рада, м.Житомир, місцезнаходження майдан Корольова, 4/2,

Третя особа : приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, місцезнаходження м. Житомир, вул. Велика Бердичівська, 35.

Суддя Л.М.Чішман