Справа №442/5187/23
Провадження №2-о/442/233/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Хомика А.П.

з участю секретаря судового засідання - Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу в порядку окремого позовного провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, за участю заінтересованих осіб: Дрогобицького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, ОСОБА_2 , -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме того, що він здійснює постійний догляд за своєю тещею ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду, за відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Свої вимоги мотивує тим, що він, відповідно до Акту встановлення факту здійснення огляду №18 від 25 січня 2023 здійснює догляд за тещею, яка має ваду зору та цукровий діабет, є інвалідом першої групи та потребує постійного стороннього догляду. Зазначає, що інших осіб, котрі б могли здійснювати догляд за ОСОБА_2 окрім нього немає.

Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає йому право, визначене ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

У судовому засіданні представник заявника - адвокат Попів-Кішко Р.Й. заяву підтримала. Вказала, що її чоловік (заявник) здійснює постійний догляд за своєю тещею цілодобово, оскільки ОСОБА_2 (її мати) є особою з інвалідність І групи по зору, а тому потребує стороннього догляду, що підтверджено довідкою МСЕК. Вона не може здійснювати такий догляд, оскільки працює адвокатом та матеріально забезпечує сім`ю. У мами є ще одна дочка, однак вона проживає в іншій області, у неї є своя сім`я і вона не може і не хоче здійснювати догляд за мамою. Просить заяву задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась.

Представник заінтересованої особи Дрогобицького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки у судове засідання не з"явився, подав письмові пояснення в яких просить у задоволенні заяви відмовити. Зокрема, вказує, що заявником не надано жодних доказів відсутності у своєї тещі ОСОБА_2 повнолітніх працездатних дітей, які згідно закону зобов`язані її утримувати або які з поважних причин не можуть надавати їй належного утримання та догляду.

Суд, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і її вирішення по суті, приходить висновку, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неспорюваних прав.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Під юридичними фактами слід розуміти обставини, з наявністю чи відсутністю яких діюче законодавство пов`язує певні правові наслідки.

Згідно з ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

З позиції, викладеної в постанові Верховного суду України від 19 грудня 2018 року (справа N 540/147/17), встановлено, що саме по собі визнання юридичного факту в судовому порядку є непотрібним, якщо від цього факту не виникають, не змінюються чи не припиняються інші правовідносини.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований та спільно проживає по АДРЕСА_1 разом із тещею ОСОБА_2 , дітьми: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , тестем ОСОБА_5 , сестрою тещі ОСОБА_6 (Довідка про склад сім`ї №006715/13-2023)

ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду, оскільки є особою з інвалідністю І групи по зору, підгрупа «Б», що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12ААВ №620346. .

Відповідно до вимог ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані:

- зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду;

- опікуни особи з інвалідністю, визнаної судом недієздатною; особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю I групи; особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

З доданих до матеріалів справи доказів не вбачається підстав для встановлення факту, про який просить заявник.

Згідно з п.1 ч.2 ст.17 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" відстрочка від призову на строкову військову службу за сімейними обставинами за їх бажанням надається призовникам, які мають непрацездатних батька і матір чи одинокого непрацездатного батька (одиноку непрацездатну матір) або непрацездатних осіб, під опікою, піклуванням чи на утриманні яких перебував призовник, або осіб, над якими призовник здійснює опіку чи піклування, якщо вони не мають інших працездатних осіб - громадян України, зобов`язаних відповідно до законодавства їх утримувати. Непрацездатність зазначених осіб визначається в порядку, визначеному законодавством.

Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться відомості, з яких вбачається, що у ОСОБА_2 є близькі родичі (доньки) працездатного віку, тому не можна визнати, що відсутні інші особи, які можуть здійснювати за нею постійний догляд, а сам заявник є єдиною особою, яка зайнята постійним доглядом.

На думку суду, не заслуговують на увагу твердження заявника про те, що його дружина працює, а тому не може здійснювати постійного догляду за своєю матір`ю, а інша дочка проживає в іншій області та не бажає здійснювати догляд за матір`ю, оскільки законодавець передбачив обставину, за якої не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, зайняті постійним доглядом за особою, яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд, а такі особи, які б могли здійснювати за нею постійний догляд є, тобто двоє працездатних дітей, незважаючи на те, що вони працюють.

Частина друга статті315 ЦПК України передбачає судовий порядок встановлення інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

На сьогодні законодавство України передбачає оформлення в органах соціального захисту постійного догляду з відповідними соціальними виплатами на догляд за такими категоріями осіб, що потребують догляду: за дітьми-інвалідами віком до 18 років; за інвалідами І групи або особами, які досягли 80-річного віку; за інвалідами І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, які за висновком лікарської комісії медичного закладу потребують постійного стороннього догляду; та за іншими громадянам похилого віку, інвалідами, дітьми-інвалідами та хворими, які за висновком лікарсько-консультаційної комісії потребують постійного стороннього догляду і не здатні до самообслуговування.

У пунктах 1, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Так, у поданій заяві взагалі не зазначено, з яких причин неможливо одержати документ, що посвідчує даний факт у компетентному органі, до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання даного документу.

ОСОБА_1 не подав до суду доказів, які б підтверджували причини неможливості одержання документів відповідного компетентного органу соціального захисту, що посвідчує факт надання ним постійного догляду за ОСОБА_2 за відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд, не надав документів про те, що він є надавачем соціальних послуг та, або витягу з реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених доказів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Враховуючи зазначене та проаналізувавши дані, що знаходяться в матеріалах справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що вимоги, викладені у заяві заявника, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 76-80, 315-319 ЦПК України, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, за участю заінтересованих осіб: Дрогобицького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17.08.2023.

Суддя Хомик А.П.