Справа № 151/228/23
Провадження №2/151/73/23
08 червня 2023 року смт. Чечельник
Чечельницький районний суд Вінницької області

у складі: судді Моцного В.С.
за участю секретаря судових засідань Добровольської М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Чечельник Вінницької області цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою адвоката Підрези Ірини Василівни, яка представляє інтереси ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,
Адвокат Підреза І.В. звернулася до суду з позовною заявою поданою в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу. Позов мотивовано тим, що 02 лютого 2020 року позивач передав в борг відповідачці 10 000 (десять тисяч) доларів США та 15 000 (п`ятнадцять тисяч) євро, які зобов`язувалася повернути в повному обсязі на вимогу позивача. На підтвердження укладення договору позики та факту отримання нею грошових коштів, було написано розписку і оригінал передано позивачеві. На неодноразові вимоги повернути кошти як в усній так і в письмовій формі ніякого результату не принесло. Просить стягнути з відповідачки отримакнні кошти згідно розписки та стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 500 гривень, судовий збір в сумі 9 621 гривня 01 копійка та 536 гривень 80 копійок витрати за подання заяви про забезпечення позову.
Ухвалою суду від 15 травня 2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Підреза І.В. в судове засідання не з`явилися, проте адвокат надала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить підтвердження про розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, що відповідає вимогам ч. 11 ст. 128 ЦПК України.
За таких підстав відповідачка вважається належно повідомленою про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Пунктом 1 ч. 3 вказаної статті передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи (його представника) у разі їх неявки в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи.
Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.
Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.
Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що відповідно до розпискиОСОБА_2 позичила у ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 10 000 (десять тисяч) доларів США та 15 000 (п`ятнадцять тисяч) євро, які зобов`язувалася повернути в повному обсязі на вимогу позивача, про що нижче підписалася.
Як вбачається із матеріалів справи позивач неодноразово намагався вирішити питання мирним шляхом, що підтверджується перепискою в чаті Fecedook (а.с. 12) та направлення листа-вимоги на останню відому адресу реєстрації відповідачки. (а.с. 13-14)
Відповідно до положень статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).
Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, відповідно до норм ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дата її отримання.
У постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 642/4200/17 зазначено, що тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
У постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15 викладено правовий висновок, що на підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 712/2941/19.
Таким чином, судом установлено, що 02 лютого 2020 року між сторонами був укладений договір позики, про що свідчить розписка, згідно якої відповідачка позичила у позивача грошові кошти в сумі 10 000 (десять тисяч) доларів США та 15 000 (п`ятнадцять тисяч) євро.
Суд дійшов висновку, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором позики, оскільки з урахуванням вищезазначених норм, а також правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 642/4200/17, даний договір містить умови отримання позичальником в борг суми коштів та дати їх повернення. Крім того, зі змісту самого тексту розписки, належить зазначити, що словесний оборот ''позичив'' вказує на те, що правовідносини, які склалися між сторонами щодо передачі грошових коштів є позикою, а сама розписка є доказом не лише факту укладення договору позики, а й передачі грошової суми позичальникам.
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
При цьому, у постанові Верховного Суду України від 28 листопада 2011 року у справі № 3-127гс11 зроблено висновок, що оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову. Обмеження заявників у праві на судовий захист шляхом відмови у задоволенні позову за відсутності доказів попереднього їх звернення до продавця з вимогами, оформленими в інший спосіб, ніж позов (відмінними від нього), фактично буде призводити до порушення принципів верховенства права, доступності судового захисту.
Відповідно до позиції Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 (справа № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446цс18), у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першоїстатті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
Згідно зі статтями 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Надавши належну оцінку змісту розписки, складеної сторонами, врахувавши положення статті 545 ЦК України, а також те, що оригінал боргової розписки знаходиться у позивача, а відповідачем не надані належні докази повернення боргу, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи, що позов задоволено повністю, з відповідачки на користь позивача, відповідно до норм статті 141 ЦПК України, слід стягнути сплачений ним судовий збір за вимогу про стягнення боргу в сумі 9 621 гривня 01 копійка та за вимогу про забезпечення позову в сумі 536 гривень 80 копійок.
Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути 8 500 гривень понесених ним судових витрат, а саме, за надання правничої допомоги, які повністю підтверджені договором про надання правової допомоги від 10.03.2023.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 259, 263-265, 268, 273, 280, 354-355 ЦПК України,
Позовну заяву задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 виданий Дніпропетровським РВ УМВС України 14 травня 1997 року, останнє відоме місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , картка платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації та проживання : АДРЕСА_2 судовий збір за подання позову про стягнення боргу в сумі 9 621 (дев`ять тисяч шістсот двадцять одна) гривня 01 копійка.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 виданий Дніпропетровським РВ УМВС України 14 травня 1997 року, останнє відоме місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , картка платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації та проживання : АДРЕСА_2 судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 виданий Дніпропетровським РВ УМВС України 14 травня 1997 року, останнє відоме місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , картка платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації та проживання : АДРЕСА_2 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цивільним процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним Кодексом.
Суддя Валерій МОЦНИЙ