Справа № 758/7401/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

16 жовтня 2023 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва в складі судді Гребенюка В.В., за участю судового засідання ОСОБА_1 , розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні правом власності шляхом вселення та передачі ключів від вхідних дверей

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (надалі за текстом - відповідач), про усунення перешкод у користуванні правом власності шляхом вселення та передачі ключів від вхідних дверей.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до нотаріально засвідченого договору дарування квартири від 07 лютого 2017 року позивач став власником 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 . Власником 1/3, що залишається є відповідач. Вирішення питання спільного користування майном за узгодженням сторін відповідач ігнорує, у житлове приміщення не допускає, екземпляр від вхідних дверей не надає. Підтвердженнями даного факту є заява позивача до Комунального концерну «Центр комунального Сервісу» від 22.03.2017 року № Г-114, відповідь з КК «ЦКС» від 24.03.2017 року, заява до Подільського УП ГУНП у місті Києві від 30.03.2017 року, вказане звернення зареєстроване в Єдиному обліку заяв і повідомлень за № 23036 від 01.06.2017 року. Таким чином, позивач не має можливості користуватися правами власника майна у зв`язку з чим, був вимушений звернутися до суду з вищезазначеним позовом.

Ухвалою Подільського районного суду від 11 квітня 2019 року справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились.

Позивач подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити.

За таких обставин, керуючись ст. 223 Цивільно-процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 1 ст. 289 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, наявні всі передбачені ч. 1 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України підстави та умови для заочного розгляду справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до нотаріально засвідченого договору дарування квартири від 07 лютого 2017 року позивач став власником 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 . Власником 1/3, що залишається є відповідач (а.с. 5-6).

Вирішення питання спільного користування майном за узгодженням сторін відповідач ігнорує, у житлове приміщення не допускає, екземпляр від вхідних дверей не надає. Підтвердженнями даного факту є заява позивача до Комунального концерну «Центр комунального Сервісу» від 22.03.2017 року № Г-114, відповідь з КК «ЦКС» від 24.03.2017 року, заява до Подільського УП ГУНП у місті Києві від 30.03.2017 року, вказане звернення зареєстроване в Єдиному обліку заяв і повідомлень за № 23036 від 01.06.2017 року (а.с. 10-13).

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідач не скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень щодо заявлених позивачем вимог, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316 ЦК України).

Згідно із ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право користування полягає в тому, що власник має юридично закріплену можливість використовувати корисні якості речі (майна) для себе, здобувати з цього користь, вигоду. Право розпорядження означає юридично забезпечену можливість встановлювати, змінювати, припиняти юридичну долю речі (майна). Право розпорядження закріплює абсолютну владу власника над річчю (майном), яка може виражатися навіть у відчуженні або знищенні речі (майна).

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника (ст. 346 ЦК України).

Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (ч. 1 ст. 383 ЦК України).

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Як роз`яснено у п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №5 « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

За нормою ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що в спірній квартирі, співвласниками якої є сторони по справі проживає відповідач, який чинить перешкоди позивачу у користуванні правом власності, що підтверджується матеріалами справи.

Оскільки відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні правом власності, тому суд приходить висновку про задоволення позовних вимог позивача шляхом усунення позивачу перешкоди у користуванні правом власності шляхом вселення до квартири АДРЕСА_1 та зобов`язання відповідача надати позивачу доступ до квартири шляхом передачі ключів від вхідних дверей зазначеної квартири.

При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 705 грн. відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 705 грн.

Керуючись ст.ст. 41, 129 Конституції України, ст.ст. 16, 317, 319, 346, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 150, 156 ЖК України, п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №5 « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні правом власності шляхом вселення та передачі ключів від вхідних дверей - задовольнити;

Усунути ОСОБА_2 перешкоди у користуванні правом власності шляхом вселення до квартири АДРЕСА_1 ;

Зобов`язати ОСОБА_3 надати ОСОБА_2 доступ до квартири АДРЕСА_1 шляхом передачі ключів від вхідних дверей зазначеної квартири;

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок;

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , паспорт серія НОМЕР_1 );

Відповідач - ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Гребенюк