04.08.2023 Провадження по справі № 2-о/940/35/23
Справа № 940/718/23
Р І Ш Е Н Н Я

04 серпня 2023 року Тетіївський районний суд Київської області в складі :
головуючого судді : Косович Т.П.
при секретарі : Козуб І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Тетіївська міська рада, про встановлення факту вступу в управління та володіння спадковим майном,
встановив:
ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт її вступу в управління та володіння спадковим майном, що залишилося після смерті її матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Даний факт їй необхідно встановити для прийняття спадщини на житловий будинок по АДРЕСА_1 , оскільки державним нотаріусом Тетіївської державної нотаріальної контори їй у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено, а іншим шляхом встановити необхідний факт неможливо, так як на час смерті матері ОСОБА_2 вона не була зареєстрована разом з нею за однією адресою.
В судове засідання заявниця ОСОБА_1 та її представник адвокат Порхун О.П. не прибули. Представник заявниці надала до суду клопотання про слухання справи у відсутності заявниці та її представника, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник заінтересованої особи Тетіївської міської ради Гричанюк О.І. в судове засідання не прибув, до суду надав заяву про слухання справи у його відсутності, проти задоволення заяви не заперечує.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати заявниці ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії НОМЕР_1 від 15.06.1988 року ( а.с. 7), копіями свідоцтв про народження та одруження заявниці відповідно серії НОМЕР_2 від 01.04.1949 року та серії НОМЕР_3 від 27.03.1971 року (а.с. 5, 6).
Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок по АДРЕСА_1 . З 14.06.1988 року за даним будинком доглядає та користується ним заявниця ОСОБА_1 (копія довідки П`ятигірського старостинського округу виконавчого комітету Тетіївської міської ради № 59 від 06.06.2023 року а.с. 9) та з 2000 року по даний час остання постійно проживає в будинку без реєстрації (копія довідки П`ятигірського старостинського округу виконавчого комітету Тетіївської міської ради № 58 від 06.06.2023 року а.с. 10).
З метою оформлення спадкових прав ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Тетіївської державної нотаріальної контори Давидової С.М., проте їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено з тих підстав, що вона не прийняла спадщини після смерті матері, так як на день смерті не була з нею зареєстрована за однією адресою та у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини не подала (копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 320/02-31 від 23.03.2023 року а.с. 11).
Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.
Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети.
За змістом ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов?язується з наступним вирішенням спору про право.
Згідно з п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, положення зазначеного Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли до набрання чинності Кодексом або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої цього Кодексу «Спадкове право» застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.
З положень ст.549 Цивільного кодексу УРСР (в редакції Закону, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 ) вбачається, що для оформлення права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, який помер до ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Відповідно, якщо спадкодавець помер до ІНФОРМАЦІЯ_2 , то спори щодо прийняття спадщини можуть полягати у встановленні факту прийняття спадщини або продовженні строку прийняття спадщини, якщо він пропущений з поважних причин.
Згідно ч. 2 п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.
Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.
Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:
1)якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;
2)якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Таким чином, Цивільний кодекс УРСР 1963 року передбачав фактичне прийняття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась.
Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.
В цьому випадку підтверджуючим фактом вступу ОСОБА_1 в управління та володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_2 є довідки П`ятигірського старостинського округу виконавчого комітету Тетіївської міської ради № 58 та 59 від 06.06.2023 року про те, що після смерті матері з 14.06.1988 року ОСОБА_1 доглядає за будинком по АДРЕСА_1 , користується ним та з 2000 року по даний час постійно проживає в ньому без реєстрації.
Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.05.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном.
Таким чином, аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також приймаючи до уваги те, що з метою встановлення такого факту є врегулювання заявником юридичних питань в сфері правовідносин спадкування, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення юридичного факту прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Керуючись ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 315, 319, 354 ЦПК України, суд
ухвалив:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Тетіївська міська рада, про встановлення факту вступу в управління та володіння спадковим майном - задовольнити.
Встановити факт вступу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , в управління та володіння спадковим майном, що залишилося після смерті її матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Суддя: Т.П.Косович