Справа №:355/1419/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2023 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Слободянюк А.В., розглянувши в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Баришівського районного суду Київської області до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24 квітня 2018 року сторони зареєстрували шлюб, від якого мають дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2019 року шлюб з відповідачем розірвано, відновлено позивачці її дошлюбне прізвище.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 24 січня 2020 року (справа № 755/15518/19) з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісячно; стягнуто з відповідача 1/7 частку його доходів на утримання позивачки до досягнення дитиною 3-річного віку; стягнуто з відповідача додаткові витрати на утримання сина у розмірі 10 249,00 грн.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 18 травня 2021 року (справа № 755/2942/21), залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду, було відмовлено у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

У позовній заяви ОСОБА_1 вказує, що станом на час подання позову змінились певні обставини, порівняно з обставинами, наведенні у позовній заяві у справі № 755/2942/21. Позивачкою вказано на такі обставини, як на підставу позову, а саме: змінилось її матеріальне становище - звільнено з попереднього місця роботи; погіршився стан її здоров`я; дитина через наявні хвороби потребує додаткових витрат; в Україні введено Указом Президента України з 24 лютого 2022 року воєнний стан; вказується, що через інфляційні процеси, майже подвійне послаблення курсу гривні суттєво зросли витрати на дитину. Зазначається також і те, що відповідач залишив без належної уваги дитину, сторони не досягли згоди з приводи способу виконання обов`язку утримувати дитину.

Позивачка просить суд, враховуючи положення ст.ст. 182-184 Сімейного Кодексу (далі - СК) України, змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття; припинити нарахування та стягнення аліментів на підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 24 січня 2020 року (справа № 755/15518/19) з моменту набрання рішення Баришівського районного суду Київської області законної сили; рішення суду про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини допустити до негайного виконання у межах платежу за один місяць.

Відповідно до повідомлення Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київської області, відповідач зареєстрований у АДРЕСА_1 (а.с.36).

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 06 січня 2023 року відкрито провадження, визначено розгляд справи суддею одноособово за наявними у справі матеріалами (а.с.37).

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 13 січня 2023 виправлено допущено описку в ухвалі Баришівського районного суду Київської області від 06 січня 2023 року щодо прізвища відповідача (а.с.43).

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 02 березня 2023 року, за клопотанням відповідача ОСОБА_2 (а.с.87-89), справу за підсудністю передано для розгляду Дніпровському районному суду міста Києва (а.с.146,147).

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 16 березня 2023 року виправлено допущені описки в ухвалі Баришівського районного суду Київської області від 02 березня 2023 року щодо номеру квартири та дати народження відповідача (а.с.156).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 березня 2023 року, головуючим суддею у даній справі визначено суддю Дніпровського районного суду міста Києва А.В. Слободянюк (а.с.163).

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 03 квітня 2023 року справу прийнято до провадження за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін (а.с.164, 165).

Сторони належним чином повідомленні про розгляд: позивачка ОСОБА_1 , отримала копію ухвали, що підтверджено повідомленням про вручення поштового відправлення від 19 квітня 2023 року (а.с.168), відповідачу ОСОБА_2 документ доставлено до електронного кабінету (а.с.167).

Відповідачем 23 січня 2023 року подано до Баришівського районного суду Київської області відзив на позовну заяву (а.с. 46-93).

Даний відзив на позовну заяву подано з дотриманням положення ст.ст.178,179 ЦПК України, копія відзиву з додатками направлена позивачці з описом вкладень (а.с.93).

Відповідач ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву, не погоджуючись з доводами позовної заяви, просить відмовити у позові, зазначаючи наступне.

У відзиві на позов відповідач вказує, що позивачка зверталась до суду з позовною заявою про зміну способу стягнення аліментів, у позові було відмовлено з недоведеності існування підстав, які б були підставою для задоволення позовної заяви. Наведені у позовній заяві зміни обставин, які, на думку позивачки, є підставою для зміни способу стягнення аліментів, не є обґрунтованими. А саме, в позові позивачкою вказується про зміну матеріального становища, зокрема її було звільнено з попереднього місця роботи; погіршення стану її здоров`я: проведення хірургічної операції, зокрема лапароскопічної резекції шлунку, проте позивачкою не надано достовірних даних, які б підтверджувались будь-які після операційні ускладнення. З копій наданих довідок вбачається, що дитині у 2019 році проведено УЗД головного мозку, у 2021 року консультації невропатолога. Дитина 1 раз на рік проходить обстеження у кардіолога, що вбачається з медичної документації, відсутні дані, які б підтверджували, що дитина потребує спеціального лікування лікарськими засобами. Відповідач вважає, що є також безпідставними обставини інфляційних процесів, оскільки відповідно до положення ст.184 СК України, якщо розмір аліментів визначений судом у твердій грошовій сумі, він підлягає індексації відповідно до закону. Так, ч.7 ст.5 Законом України «По індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок платника аліментів. Положеннями ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідач у відзиві вказує, що він на даний час не працює, має спадкове захворювання: біполярний афективний розлад, змішаного типу, що тягне психічний розлад. Про обставини хвороби він повідомляв позивачку ще на початку їх стосунків. Після вимушеного переїзду у 2014 році з Донецька до м. Києва, працював до листопада 2020 року. Хвороба створює суттєві труднощі не тільки працевлаштуватись, але і взагалі працювати.

У відповіді на відзив на позовну заяву ОСОБА_1 зазначає, що доводи відповідача, які наведено у відзиві не спростовує наведених у позові аргументів і не пов`язані з предметом позову. Подання позову про зміну способу стягнення аліментів, з огляду на приписи ст.182 СК України, є законодавчою гарантією, що залежить лише від волі особи, з якою проживає дитини. Не погоджується позивачка з доводами відповідача стосовного, що зміна способу стягнення аліментів призведе до збільшення фінансового тягаря, оскільки, як вказує відповідач, аліментні зобов`язання за нього виконує його матір. Крім того, позивачкою вказується, що вона просить стягнути частину від заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який на 2023 рік становить 2272,00 грн. (а.с.96).

Відповідач 25 січня 2023 року в електроном виді подав суду письмові пояснення на відповідь на відзив позивача, вказуючи, що відповідач не наводить таких аргументів, які на думку позивачки, не спростовані відповідачем. Не погоджуючись з доводами у відповіді на відзив стосовного того, що зміна способу стягнення аліментів залежить лише від волі стягувача і може не передбачати збільшення їх розміру, відповідач вказує, що суд має враховувати правомірність такого способу захисту стягувача з урахуванням фактичних обставин, втому числі матеріального стану платника аліментів, стану його здоров`я. У поясненнях відповідач вказує, що через стан його здоров`я не може влаштуватися на роботу; проживає у м. Києві, до у 2023 році середньостатистична заробітна плата становить 22 000,00 грн., у разі задоволення позову призведене до збільшення розміру аліментів (а.с.97-102).

Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому у шлюбі, який рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2019 року (справа 755/14474/19) було розірвано (а.с.15).

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво від 01 вересня 2018 року серія НОМЕР_1 , а.с.14).

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 24 січня 2020 року (справа № 755/15518/19) з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з відповідача 1/7 частини його доходів на утримання позивачки до досягнення дитиною 3-річного віку; стягнуто з відповідача додаткові витрати на утримання сина у розмірі 10 249,00 грн.(а.с.16-18).

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 17 лютого 2020 року (справа № 755/15518/19), внесено виправлення у вказане рішення щодо описки в частині року народження сторін (а.с.19).

Судом, у спеціальному форматі повного доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень, досліджено заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 травня 2021 року (справа № 755/2942/21), залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 12 листопада 2021 року, яким було відмовлено у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів. У наведеній справі позивачка ОСОБА_1 просила змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на процентне відношення - 1/4 частину доходів відповідача. Суд відмовив у позові з підстав відсутності доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.

За матеріалами справи, відповідно до наказу ТОВ «КПМГ-Україна» № 43-К від 18 лютого 2022 року ОСОБА_1 звільнено з посади старшого консультанта відділу консультування з управління ризиками з 18 лютого 2022 року за власним бажанням, ст.38 КЗпП України, що також вбачається із з копії трудової книжки позивачки (а.с.20-23).

Стороною позивача надано суду відповідну медичну документацію.

Так, відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 1538, хірургічного відділення, ОСОБА_1 перебувала на лікуванні у ДНУ «Центр інноваційних медичних технологій» НАН України з 05 до 17 жовтня 2022 року з приводу проведення 11 жовтня 2022 року операції: лапароскопічна резекція шлунку. Виписана з медичної установи у задовільному стані (а.с.24).

З копій медичного обстеження, вбачається, що дитині ОСОБА_3 , проводилось 01 жовтня 2020 року, 14 липня 2021 року, 05 вересня 2022 року ехокардіографічне обстеження (а.с.25-28). Дані обстеження містять відомості лише для фахівців у галузі медицини, інших медичних висновків лікарів з приводу вказаних обстежень щодо стану здоров`я дитини не надано.

18 лютого 2019 року дитина, ОСОБА_3 , пройшла обстеження, УЗД головного мозку, будь-яких рекомендацій не призначено (а.с.29).

Згідно консультативного висновку дитячого невролога ТОВ «Лікувально-діагностичного центру» від 27 грудня 2021 року, рекомендовано режим дня: пиття, їжа, час користування гаджетами, рекомендовано масаж (а.с.30).

На аркуші справи міститься документ Медичного центру «ДИТИНА» від 06 серпня 2022 року відносно ОСОБА_3 , даний документ складено у рукописній формі, не підлягає дослідженню, оскільки не є читабельним; у графах «діагноз» та «рекомендовано» записи відсутні (а.с.31).

Стороною відповідача надано копії квитанцій з вересня до грудня 2021рік та за 2022 рік про сплату аліментів на дитину у розмірі 2000,00 грн. (а.с. 54-69).

З медичної документації відносно відповідача ОСОБА_2 , вчабається наступне.

Відповідач з період часу з 19 грудня 2022 року до 12 січня 2023 року перебував на стаціонарному обстеженні у Комунальному некомерційному підприємстві «Міський заклад з надання психіатричної допомоги», рекомендації - спостереження у психіатра (а.с.72).

Згідно консультативного висновку ОСОБА_2 звертався до Комунального некомерційного підприємства «Київська міська психоневрологічна лікарня № 2» від 05 серпня та 16 грудня 2022 року, перебуває під наглядом (у реєстрі пацієнтів) з діагнозом: «Біполярний афективний розлад, змішаного типу F 31.6», рекомендовано прийом ліків (а.с.73,74).

Згідно виписки із медичної картки хворого, ОСОБА_2 від 01 вересня 2021 року, встановлено діагноз: перенесений хронічний гепатит «С» (а.с.75).

Як вбачається з довідки від 21 липня 2022 року ГО Реабілітаційного центру «Європа», виданої ОСОБА_2 , якою підтверджується, що він проходив стаціонарно курс психо-соціальної реабілітації з 19 липня 2020 року до 19 січня 2021 року (а.с.80).

ОСОБА_2 проходив консультативні дослідження у лікаря-психіатра Клінічної лікарні «Феофанія» 18 серпня 2016 року (а.с.85).

Відповідно до рецептів Клінічної лікарні «Феофанія», Українського науково-дослідницького інституту соціальної і судової психіатрії та наркології МОЗ, від 14 липня 2020 року, від 16 листопада 2019 року, від 08 квітня 2019 року ОСОБА_2 призначались відповідні ліки (а.с.81,83,84).

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, отриманих на запит в електронному вигляді від 22 грудня 2022 року, отримані доходи ОСОБА_2 за період з І1кварталу 2021 року по 4 квартал 2022 року сума нарахованого доходу становить 4,83 грн. (а.с.86).

За матеріалами справи, ОСОБА_1 проживає разом із своїм сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до довідки Барищівської селищної ради Київської області (а.с.32).

У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи із змісту статті 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з частинами першою та другою статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Згідно положення ст. 192 СК України що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. Про правомірність такого захисту суд враховує наступні фактичні обставини.

Зокрема, суд бере до уваги те, що позивачка звільнилась з роботи за власним бажанням; суду не надано медичного висновку щодо стану здоров`я позивача; позивачкою надано лише висновки обстеження дитини без заключного висновку про стан здоров`я дитини та призначених рекомендацій лікарів, з яких би вбачалось необхідність подальшого лікування дитини.

Як вказано вище, за матеріалами справи, ОСОБА_2 перебуває під наглядом лікарів (у реєстрі пацієнтів) з діагнозом: «Біполярний афективний розлад, змішаного типу F 31.6.» (а.с.73,74).Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, відповідач не має постійного доходу.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Таким чином суд вважає, що вимога позивачки про зміну способу стягнення аліментів може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.

За матеріалами справи судом не встановлено таких фактичних обставин, які б були підставою для стягнення аліментів в іншому розмірі, ніж визначений рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 24 січня 2020 року.

При цьому правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України (позиція ВС в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 лютого 2019 року у справі № 152/100/18, провадження № 61-40460 св.18).

Згідно із ст.7 Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік з 01 січня 2023 року для дітей віком до 6 років на 2023 рік прожитковий мінімум становить 2272,00 грн.

Розмір аліментів, які стягуються із відповідача у розмірі 2000,00 грн. за рішенням Дніпровським районного суду міста Києва від 24 січня 2020 року, з урахуванням фактичних обставин справи, є достатнім, оскільки дана сума складає більше 50 % прожиткового мінімуму встановленого державою.

Також судом враховані положення ч.2 ст.184 СУ України, де зазначено, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період

Відповідно до положення ч.1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів.

Отже, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За матеріалами справи судом не встановлено таких фактичних обставин, які б були підставою для задоволення позову.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до частини сьомої статті 141 ЦПК, у разі залишення позову без задоволення позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи ту обставину, що позивачка звільнена від сплати судового збору, а рішення постановлено не на її користь, суд вважає за необхідне покласти витрати з розгляду справи

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 183, 184, , 192 Сімейного Кодексу України, ст.ст 13, 76-78, 81, 141, 258, 264, 265, 274, 279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 05 червня 2023 року.

Суддя А.В. Слободянюк