Справа №359/2555/23
Провадження №2-з/359/28/2023
УХВАЛА

Іменем України

29 березня 2023 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Семенюти О.Ю., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Сацика Романа Васильовича про забезпечення позову,-

встановив:

1. Суть процесуального питання, що розглядається судом.

ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Сацика Р.В. звернулася до суду з вказаною заявою, у якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :06:017:0042 розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , та накладання арешту на житловий будинок загальною площею 128,5 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви зазначено, що у провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебуває позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ в натурі спільної часткової власності подружжя. Вказано, що 28 грудня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, у якому народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 14 серпня 2020 року рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області шлюб було розірвано. Зазначають, що перебуваючи у шлюбі, відповідач ОСОБА_2 став власником земельної ділянки за кадастровим номером :06:017:0042, за адресою: АДРЕСА_1 . За час шлюбу, за спільні кошти, сторонами збудовано на зазначеній земельній ділянці житловий будинок. Окрім того, під час шлюбу подружжям було також придбано автомобіль марки «OPEL» модель «OMEGA» 2002 року випуску, який був відчужений відповідачем після розірвання шлюбу. Сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу вищезазначеного спільного майна. Крім того, позивачу стало відомо, що відповідач ОСОБА_2 намагається відчужити свою частку у праві власності з метою ускладнення розгляду справи, який неодноразово повідомляв, що має намір відчужити свою частку у праві власності на земельну ділянку та на житловий будинок. Вказує, що намір відповідача на відчуження своєї частки додатково підтверджується його публікацією в мережі інтернет (веб-сайт olx.ua), про продаж будинку та земельної ділянки. Вважають, що після такого відчуження у позивача та їх спільної дитини буде відсутнє приватне житло, а кошти на придбання іншого житла відсутні. Крім того, відчуження відповідачем майна може на довгий період призупинити розгляд справи до моменту встановлення належного відповідача та/або значно ускладнити або навіть унеможливити виконання майбутнього судового рішення в цій справ. Одночасно зазначено, що питання про застосування зустрічного забезпечення є правом, а не обов`язком суду.

Заява про забезпечення позову на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2023 була розподілена на суддю Семенюту О.Ю.

Сторони в судове засідання не з`явились, оскільки не повідомлялися про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України, що не є перешкодою для розгляду даної заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

2. Обставини, встановлені судом, та зміст процесуальних відносин.

ОСОБА_1 звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та його поділ, в якій просить суд: - визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 : 1) житловий будинок загальною площею 128,5 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) земельну ділянку з кадастровим номером за кадастровим номером :06:017:0042 розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; 3) транспортний засіб марки «OPEL» модель «OMEGA» 2002 року випуску, VIN « НОМЕР_1 »; - визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину: 1) житлового будинку загальною площею 128,5 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) земельну ділянку з кадастровим номером за кадастровим номером :06:017:0042 розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .;- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію половини вартості автомобіля марки «OPEL», модель «OMEGA», 2002 року випуску, VIN « НОМЕР_1 » в розмірі 46 120,00 грн.;- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 13 000,00 грн., витрати на сплату судового збору в розмірі 13 956,00 грн., а також витрати на оцінку майна в розмірі 4900,00 грн.

Провадження по справі №359/2555/23, № 2/359/1375/2023, про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та його поділ, станом на день постановлення ухвали ще не відкрито.

Зі змісту інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 326101992 від 17.03.2023 вбачається, що за ОСОБА_2 25.04.2014 року зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0879 га, кадастровий номер :06:017:0042, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка), розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , а також 17.08.2022 року зареєстровано право власності на житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 121,8 кв.м., житлова площа 46,4 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . В Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні відомості про застосування обтяжень щодо нерухомого майна ОСОБА_2 .

Встановлено, що в мережі інтернет(веб-сайт olx.ua) міститься публікація про продаж житлового будинку та земельної ділянки, належних ОСОБА_2 . Вказана обставина підтверджується копією скріншотів із веб-сайту olx.ua.

Процесуальні правовідносини регулюються главою 10 «Забезпечення позову» розділу І «Загальні положення» ЦПК України.

3. Норми процесуального права, якими керується суд при розгляді заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. [...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Відповідно до п.1 ч.3 ст.2, ч.4 ст.10 ЦПК України однією з основних засад (одним з принципів) цивільного судочинства є верховенство права. Воно полягає у тому, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути обмежений у своїй власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в пілотному рішенні «Іванов проти України», право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії»). Необґрунтована затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення становить порушення Конвенції (рішення у справі «Бурдов проти Росії»).

4. Мотиви, якими керується суд при розгляді заяви про забезпечення позову.

Враховуючи, що існує ризик відчуження майна, яке є предметом спору, суд вважає доцільним та правильним заяву про забезпечення позову задовольнити.

Такий вид та спосіб забезпечення, на думку суду, є співмірним та достатнім для забезпечення позову.

Суд вважає, що у разі невжиття заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Безумовно, вжиття вказаного заходу призведе до втручання держави у право ОСОБА_2 на мирне володіння його майном. Водночас, таке втручання є не тільки виправданим, але й вкрай необхідним, оскільки воно спрямовано виключно на забезпечення цивільного судочинства, а також запобігання виникнення нових спорів з іншими особами, які можуть придбати нерухоме майно: земельну ділянку та житловий будинок. Вказані цілі становлять суспільний інтерес, який превалює над індивідуальними свободами відповідача. Крім того, арешт зазначених об`єктів нерухомості полягає у позбавленні ОСОБА_2 можливості лише розпоряджатися цими об`єктами нерухомого майна. Це свідчить про те, що накладення арешту на житловий будинок та земельну ділянку не призведе до жодних негативних наслідків. Вжиття цього процесуального заходу не порушить вимоги ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а навпаки сприятиме захисту права позивача на справедливий суд, гарантованого ч.1 ст.6 цієї ж Конвенції.

З огляду на це суд вважає, що з метою забезпечення позову, пред`явленого ОСОБА_1 , допустимо накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :06:017:0042 розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , та на житловий будинок загальною площею 128,5 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Підстави для застосування зустрічного забезпечення відсутні.

Керуючись п.1 ч.1, ч.2 ст.258, абз.2 ч.6 ст.259, ст.260 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Сацика Романа Васильовича про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,0879 га, кадастровий номер :06:017:0042, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 .

Накласти арешт на житловий будинок, загальною площею 128,5 кв. м., з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 .

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Згідно ст.261 ЦПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з 29.03.2023, як дня складення повного судового рішення.

Строк пред`явлення ухвали до виконання в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження» для пред`явлення виконавчого документа.

Суддя О.Ю. Семенюта