ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року м.Суми

Справа №578/509/22

Номер провадження 22-ц/816/1172/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Собини О. І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бикової Римми Юріївни на заочне рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 12 травня 2023 року в складі судді Басової В.І., постановленого в смт. Краснопілля, повний текст судового рішення виготовлено 22 травня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Звернувшись до суду із позовом у липні 2022 року, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 1500 доларів США основного боргу, 600 доларів США щомісячних відсотків за період з травня по вересень 2020 року, 113,01 доларів США 3 % річних, 2640 доларів США щомісячних відсотків за період з жовтня 2020 року по липень 2022 року, 9006,99 гривень основного боргу, 2956,11 гривень інфляційних витрат та 617,51 гривень 3 % річних. Судові витрати покласти на відповідача.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 26.04.2020 року між ним та відповідачем було укладено інвестиційний договір № 1 від 26.04.2020 року на розвиток бізнесу відповідача на суму 1500 доларів США., за умовами якого відповідач зобов`язався щомісячно до 27 числа сплачувати позивачу 8 % від суми вказаного фінансування (1500 доларів США). Вказує, що на підтвердження отримання грошових коштів відповідач склав розписку за якою зобов`язався повернути грошові кошти в розмірі 2100 доларів США до 27.09.2020 року. Крім того, 29.04.2020 року відповідач отримав від нього додаткову позику в розмірі 7500 грн, які зобов`язався повернути протягом трьох днів в сумі 10000 грн. Вказує, що у визначені сторонами строки відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань та не повернув грошові кошти. Крім того, внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання відповідач повинен сплатити 3 % річних та інфляційні витрати.

Заочним рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 12 травня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за інвестиційним договором № 1 від 26 квітня 2020 року у розмірі 1500,00 доларів США основного боргу, 600 доларів США щомісячних відсотків за період травень-вересень 2020 року, 158,75 доларів США- 3% річних.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 555,02 грн. та судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виникли правовідносини з договору позики. Оскільки відповідач не виконав умови укладеного між сторонами договору позики та не повернув отримані грошові кошти в сумі 1500 доларів США та передбачені договором відсотки в сумі 120 доларів США щомісячно, які за період з травня по вересень 2020 року визначені в розмірі 600 доларів США то заявлені позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основного боргу та відсотків , що визначені наданою розпискою підлягають задоволенню. Також з відповідача підлягають стягненню 3 % річних за порушення строку виконання грошового зобов`язання. Оскільки нарахування відсотків за договором позики можливе лише в межах строку дії самого договору, то заявлені позовні вимоги про стягнення щомісячних відсотків за період з жовтня 2020 року по березень 2023 року задоволенню не підлягають. Також, суд дійшов висновку, що надана позивачем переписка у мобільному месенджері не підтверджує факту укладання між сторонами ще одного договору позики на суму 7500 грн. та передання їх в борг позивачу. За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення за вказаним договором позики основного боргу, інфляційного збільшення основного боргу, 3% річних, інфляційного збільшення загального боргу до дати його часткового погашення та 3% річних загального боргу до дати його часткового погашення задоволенню не підлягають.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Бикова Римма Юріївна подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення щомісячних відсотків за період з жовтня 2020 року по березень 2023 року, основного боргу, інфляційних витрат, 3 % річних та прийняти нове, яким задовольнити вказані позовні вимоги.

Доводи скарги мотивує тим, що строк інвестиційного договору не було визначено сторонами, а отже, він є безстроковим. Так, сторонами було погоджено дату сплати першого доходу від інвестиційної діяльності - до 27.09.2020 року. Вказує, що відповідач отримавши в борг грошові кошти від позивача в розмірі 1500 доларів США та 7500 гривень, не виконав свого обов`язку щодо їх своєчасного повернення. В добровільному порядку вказані грошові кошти відповідач повертати відмовляється. Вказує, що сторонами було обрано змішаний договір, що об`єднує конструкції інвестиційного договору та договору позики. Вказує, що договори від 26.04.2020 року та від 29.04.2020 року між сторонами були укладені письмово та усно, що підтверджується розпискою та скріншотами із мобільного меседжера. Вказує, що наявність боргового документа у кредитора підтверджує обставини невиконання боржником взятого на себе зобов`язання. Оскільки боржник не виконав взятого на себе зобов`язання щодо своєчасного погашення заборгованості, останній повинен сплатити 3 % річних та інфляційне збільшення боргу. Зазначає, що суд першої інстанції помилково прийняв до уваги в якості доказів тільки розписку, оскільки розписку та інвестиційний договір необхідно розглядати у сукупності та взаємозв`язку між собою. Так інвестиційний договір не містить строку його дії та строку вкладання коштів, що свідчить про його безстроковість. Таким чином, судом першої інстанції не застосовано норми ч. 2 ст. 1049 та 599 ЦК. Вказує, що договір позики коштів в національній валюті між сторонами було укладено усно, що підтверджує скріншот мобільного меседжеру.

Від відповідача відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог в апеляційному порядку сторонами не оскаржується, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦГЖ України апеляційним судом в неоскарженій частині не переглядається.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений інвестиційний договір № 1 від 26.04.2020 року, предметом якого (п.1) є фінансування. Відповідно до п.2 обов`язками інвестора визначено вкладення коштів під 8 % місячних від суми 1500 доларів США та отримання відсотків щомісячно 27 числа у розмірі 120 доларів США. Договір від 26 квітня 2020 року скріплений підписами сторін (а.с.14).

26 квітня 2020 року ОСОБА_2 складено та підписано розписку, відповідно до якої ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1500 доларів США та зобов`язався повернути отримані гроші своєчасно 27.09.2020 в повному обсязі 2100 доларів США. (а.с. 15).

На підтвердження отримання відповідачем коштів в розмірі 7500,00 грн позивач надав скріншоти переписки у мобільному месенджері WhatsApp, у якому відбувалось спілкування сторін по справі з приводу повернення грошових коштів (а.с 16-22).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про інвестиційну діяльність» основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб`єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода) або проспект цінних паперів (рішення про емісію цінних паперів).

Статтею 1 Закону України «Про інвестиційну діяльність» визначено, що інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об`єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) та/або досягається соціальний та екологічний ефект.

Частиною 3 Закону України «Про інвестиційну діяльність» визначено, що інвестиційна діяльність забезпечується шляхом реалізації інвестиційних проектів і проведення операцій з корпоративними правами та іншими видами майнових та інтелектуальних цінностей.

Інвестиційний проект - це комплекс заходів (організаційно-правових, управлінських, аналітичних, фінансових та інженерно-технічних), визначених на основі національної системи цінностей і завдань інноваційного розвитку національної економіки та спрямованих на розвиток окремих галузей, секторів економіки, виробництв, регіонів, виконання яких здійснюється суб`єктами інвестиційної діяльності з використанням цінностей відповідно до положень цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

За правилами встановленими ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З аналізу ст. 3, 9 Закону України «Про інвестиційну діяльність» вбачається, що обов`язковими умовами для інвестиційного договору є предмет, що включає в себе інформацію як про розмір інвестицій так і про інвестиційний проект, строк внесення таких інвестицій дії договору та строк дії самого договору, проте із змісту доданого позивачем до позовної заяви договору вбачається, що він не містить положень про інвестиційний проект, строк внесення інвестором інвестицій та строк дії самого договору, фактично за правовою природою вказаний договір та розписка відповідача в сукупності є укладеним між сторонами договором позики, а тому, колегія суддів відхиляє доводи заявника апеляційної скарги відносно того, що сторонами було укладено змішаний договір та погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що правовідносини, що виникли між сторонами повинні врегульовуватися нормами матеріального законодавства, що регулюють правовідносини позики.

За правилами передбаченими ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду відносно того, що саме розписка відповідача про отримання ним грошових коштів є належним доказом укладання сторонами договору позики.

Щодо тверджень заявника апеляційної скарги відносно того, що інвестиційний договір не містить строку його дії, а розписка фактично визначає строки отримання позивачем прибутку від його інвестицій, з огляду на що суд першої інстанції безпідставно не стягнув на його користь відсотки за період з жовтня 2020 року по березень 2023 року, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки фактично наданий позивачем інвестиційний договір та розписка, які за своєю правовою природою є одним договором позики, а не декількома різними договорами, що доповнюють одне одне, зокрема і в частині строку повернення позики (строку дії договору) - до 27.09.2020 року. При цьому відомостей стосовно того, що до 27.09.2020 року відповідач повинен виплатити позивачу саме прибуток, а не повернути суму позики вказані документи не містять, з огляду на що колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції відносно того, що відсотки за договором позики не можуть нараховуватися поза межами його дії.

Також, колегія суддів відхиляє доводи позивача, що викладені ним в його апеляційній скарзі відносно того, що договір позики на суму 7500 грн. було укладено між сторонами усно, з огляду на те, що ст. 1047 ЦК України визначено саме письмову форму такого договору та зазначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Разом з тим, позивачем не надано до суду доказів передання відповідачеві грошових коштів в розмірі 7500 грн., незважаючи на те, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України), а надана позивачем переписка у мобільному месенджері не підтверджує факту укладання між сторонами вказаного договору.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції відносно недоведеності позивачем факту укладання договору позики з відповідачем на суму 7500 грн. та приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача основного боргу, інфляційного збільшення основного боргу, 3% річних, інфляційного збільшення загального боргу до дати його часткового погашення та 3% річних загального боргу до дати його часткового погашення за договором позики на суму 7500 грн.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи, що вказаний спір виник з неправильних дій сторони позивача, колегія суддів у відповідності до приписів ч. 9 ст. 141 ЦПК покладає понесені сторонами судові витрати на позивача.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є незначної складності, апеляційний суд визнає дану справу, згідно п. 1, 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бикової Римми Юріївни залишити без задоволення.

Заочне рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 12 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

О. І. Собина