Справа № 488/2152/22
Номер провадження 2/489/769/23
РІШЕННЯ

Іменем України

29 березня 2023 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі судді Кокорєва Вячеслава Валентиновича, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на 1/2 частку у праві власності на квартиру

встановив

Представник позивача звернувся до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на 1/2 частку у праві власності на квартиру. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в період перебування у шлюбі позивачем та відповідачем була придбана за договором купівлі-продажу квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу був укладений на ім`я ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Курганською Валентиною Пантеліївною. Перед реєстрацією шлюбу між сторонами, а також в період перебування позивача та відповідача у шлюбі будь яких шлюбних договорів не укладалося, договорів про поділ майна в нотаріальному порядку не посвідчувалося. На даний час позивач та відповідач не можуть дійти згоди щодо поділу спільного майна, а саме квартири за вище вказаною адресою. Відповідно до звіту про оцінку майна оціночна вартість спірної квартири становить 386530,00 грн. Представник позивача зазначає, що у зв`язку з тим, що майно було придбане ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період перебування у шлюбі, то воно належить сторонам як подружжю на праві спільної сумісної власності, тому ОСОБА_1 просить поділити квартиру , шляхом визнання за нею 1/2 частки зазначеної квартири.

Ухвалою від 30.01.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, правом на подання відзиву на позов відповідач не скористався, позовну заяву з матеріалами отримав, про що свідчить зворотнє повідомлення в матеріалах справи, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, 20 липня 2013 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про що зроблено актовий запис за №547.

Згідно з копією договору купівлі-продажу від 07.09.2016, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Курганською Валентиною Пантеліївною, зареєстрований в реєстрі за №112, ОСОБА_3 (продавець) передала ОСОБА_2 (покупець) майно, а саме квартиру АДРЕСА_2 , а покупець прийняв у власність майно на це майно і сплатив за нього обговорену грошову суму 255519,00 грн.

З відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.11.2022 вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Відповідно до звіту про оцінку майна (висновок про вартість об`єкту оцінки) оціночна (ринкова) вартість об`єкту оцінки - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , станом на дату оцінки 06.11.2022 , без ПДВ, складає 386530,00 грн.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

В ч. 1 ст. 70 СК України зазначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з ч.1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Зазначені вимоги Сімейного кодексу України, кореспондуються з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, за якою набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. В ч.2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 № 11«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Суд враховує правові позиції Верховного Суду з аналогічних спорів (справа №644/9569/18 від 03.11.2021, справа №755/21188/15-ц від 01.04.2020, справа №467/478/17 від 26.02.2020), в яких Верховний Суд роз`яснив, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

Таким чином, суд враховує, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , набута позивачем та відповідачем за час перебування у шлюбі та у законодавстві закріплений принцип рівності часток подружжя у праві спільної сумісної власності, оскільки сторонами не доведено наявність встановленої домовленості про інше. Суд приходить до висновку, що необхідно провести поділ квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частку у праві власності на квартиру, розташовану за вище вказаною адресою.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1932 грн. 65 коп. судового збору, витрати на оплату якого понесені позивачем при зверненні до суду з позовною заявою та 496 грн. 20 коп. судового збору витрати на оплату якого понесені при зверненні до суду з заявою про забезпечення позову (загальна сума судового збору, що була сплачена позивачем і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 2428 грн. 85 коп.).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2-13, 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив

Позовні вимоги задовольнити.

Провести поділ квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частку у праві власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 2428 грн. 85 коп. (дві тисячі чотириста двадцять вісім гривень вісімдесят п`ять копійок).

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОККП - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 29.03.2023.

Суддя В. В. Кокорєв