24.07.2023 Справа № 756/6302/13-ц
Ун.№756/6302/13-ц
Пр.№4-с/756/60/23
У Х В А Л А

24 липня 2023 року Оболонський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Майбоженко А.М.
секретаря Одягайло Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ),

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Дикий Ю.О. звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Гаркавенко А.В. щодо не зняття арешту, накладеного постановою про арешт майна боржника і оголошення заборони на його відчуження №43554008 від 06.06.2014, в якій просить визнати цю бездіяльність протиправною і зобов`язати державного виконавця зняти арешт.

Особи, які беруть участь у справі до суду не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

На виконанні у Оболонському районному відділі Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві (надалі - Оболонський РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві) з 14.04.2023 р. до 30.06.2016 р. знаходилось виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 2/756/2890/13 виданого Оболонським районним судом м. Києва 19.05.2014 р про солідарне стягнення з ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Правекс банк" (надалі також - ПАТ "КБ "Правекс банк", АТ "Правекс банк") суми боргу 1 703 894,62 грн.

Виконавчий лист видано судом на виконання заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02.10.2013 р. у справі № 756/6302/13-ц за позовом ПАТ "Правекс банк" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 5065-001-07Ф від 13.06.2007 р., яким позов банку задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ "Правекс Банк" 879 230,00 грн заборгованості по кредиту; 154 504,69 грн пені за несвоєчасну сплату кредиту; 501 355,73 грн заборгованості по відсотках за користування кредитом та 168 804,20 грн пені за несвоєчасне погашення кредиту.

30.06.2016 р. старшим державним виконавцем Васильєвим С.С. Оболонського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві виконавчий документ повернуто стягувачеві відповідно до пункту 2 частини першої статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" у редакції закону чинній на дату винесення постанови.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 25.09.2020 р. видано дублікат виконавчого листа № 2/756/2890/13 на виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02.10.2013 р. по цивільній справі за позовом ПАТ "Правекс Банк" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, яким вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ "Правекс Банк" 879 230,00 грн заборгованості по кредиту; 154 504,69 грн пені за несвоєчасну сплату кредиту; 501 355,73 грн заборгованості по відсотках за користування кредитом та 168 804,20 грн пені за несвоєчасне погашення кредиту.

Дублікат виконавчого документу перебував на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Маляр Я.В. ВП № НОМЕР_3 з 12.03.2021 р до 27.03.2023 р.

16.03.2023 р. між АТ "Правекс банк" (стягувач) та ОСОБА_1 (боржник) укладено договір про прощення частини боргу за кредитним договором № 5065-001-07Ф від 13.06.2007 р., відповідно до якого сторони визнали, що загальна заборгованість позичальника за кредитним договором станом на 16.03.2023 р. складає 1 336 768,60 грн, з яких: 879 230,00 грн - заборгованість по тілу кредиту та 457 538,60 грн - нараховані проценти. Сторони також погодили, що нарахування банком пені не здійснюватиметься.

За домовленістю сторін визначеною пунктами 3, 4 Договору - у разі погашення позичальником заборгованості по тілу кредиту у розмірі 879 230,00 грн в строк до 16.03.2023 р. залишок боргу у розмірі 457 538,60 грн, що становить заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом підлягає прощенню.

Зазначені зобов`язання по сплаті заборгованості за кредитним договором, з частковим прощенням залишку боргу ОСОБА_1 виконані згідно з домовленістю сторін.

На підтвердження виконання кредитних зобов`язань позичальником, останньому банком видано довідку від 17.03.2023 р. про повне виконання ним зобов`язань за договором про відкриття кредитної лінії № 5065-001-07Ф від 13.06.2007 р.

Повідомлення з подібним змістом надано і приватному нотаріусу для зняття заборони відчуження від 13.06.2007 р. та вилучення запису про іпотеку від 13.06.2007 р., яко забезпечувалось виконання умов кредитного договору № 5065-001-07Ф від 13.06.2007 р.

27.03.2023 р. виконавче провадження № НОМЕР_3 завершено.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Маляр Я.В. від 27.03.2023 р. виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" (за заявою стягувача). Припинено чинність арешту майна та арешту коштів боржника у ВП № НОМЕР_3.

З відомостей з Державного реєстру речових прав заявнику вбачається, що все нерухоме майно боржника знаходиться під арештом, накладеним постановою ВДВС Оболонського РУЮ про арешт майна боржника № НОМЕР_2 від 06.06.2014 р. Дата та час державної реєстрації обтяження: 01.07.2014 р. 09:53:19, запис № 6172924.

На своє звернення щодо зняття арешту від 24.02.2023 позивач отримав лист державного виконавця Оболонського ВДВС у м. Києві ЦМУЮ (м. Київ) Гаркавенко А.В. від 22.05.2023 р. за вих. № 86614, в якому повідомлено про відсутність правових підстав для зняття арешту з майна боржника та рекомендувала звернутись з цього питання до суду.

Отже, судом встановлено, що постанова про арешт майна боржника винесена Оболонським РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві у межах виконавчого провадження № НОМЕР_2, яке завершене 30.06.2016 р. Судове рішення та виконавчий документ, що виданий на підставі нього виконано 16.03.2023.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Схожі за змістом положенням містились у статті 57 цього ж Закону України "Про виконавче провадження" у редакції, чинній на час накладення арешту на майно боржника.

Застосування державними виконавцями наданого їм широкого кола повноважень та законодавчо визначених механізмів, спрямованих на виконання судових рішень, входить до їх обов`язків, визначених статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження", щодо вжиття передбачених цим Законом заходів для неупередженого, ефективного, своєчасного і повного вчинення виконавчих дій.

Аналіз норм Закону України "Про виконавче провадження" щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту свідчить, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" підлягає примусовому виконанню.

Заявником доведено, що після повернення Оболонським РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві виконавчого документу стягувачеві, боржником здійснено повне виконання зобов`язань за кредитним договором з урахуванням новації основного зобов`язання.

Подаючи заяву про зняття арешту з майна, заявник вказав, що він погасив борг перед стягувачем, за зобов`язанням, на виконання якого видавався виконавчий документ, у добровільному порядку поза межами виконавчого провадження № НОМЕР_2, яке завершене та матеріали якого знищено виконавчою службою.

Верховний Суд у подібних правовідносинах неодноразово вказував, що застосування арешту майна боржника, як обмежувального заходу, не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи законодавства покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.

Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відмова в задоволенні скарги щодо зняття арешту, накладеного на все майно заявника у виконавчому провадженні № НОМЕР_2, унеможливила б у подальшому здійснення належного захисту майнових прав заявника щодо зняття арешту з його майна, оскільки чинне законодавство не регулює питання зняття обтяжень з майна боржника у випадку добровільного виконання виконавчого документа після повернення його стягувачу.

При цьому, наявність протягом 9 років нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

З урахуванням не зняття ДВС арешту з майна боржника у виконавчому провадженні з урахуванням обставини цієї справи, бездіяльність органу державної виконавчої служби є протиправною, а порушене право заявника підлягає захисту шляхом зобов`язання ДВС зняти арешт з майна боржника.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норма права викладений у постанові Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №2/0301/806/11.

З огляду на викладене, суд визнає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у зазначеному вище обсязі, оскільки саме у такий спосіб можливо поновити порушені права заявника.

Керуючись ст.ст.447-451 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаркавенко Анни Валеріївни щодо не зняття арешту накладеного постановою ВДВС Оболонського РУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: НОМЕР_2 від 06.06.2014 р., запис про обтяження № 6172924 від 01.07.2014 р.

Зобов`язати Оболонський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт накладений постановою ВДВС Оболонського РУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: НОМЕР_2 від 06.06.2014 р., запис про обтяження № 6172924 від 01.07.2014 р. накладений на все майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Суддя А.М.Майбоженко