Справа № 2-385/11 Головуючий у 1 інстанції: Семенишин О.З.
Провадження № 22-ц/811/1073/22 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретарка: Гай О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта Червоноградська» на ухвалу Радехівського районного суду Львівської області в складі судді Семенишин О.З. від 04 квітня 2022 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , боржник: ДП «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта Червоноградська», особа, дії якої оскаржуються: Сокальський відділ державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в порядку статті 74 ЗУ «Про виконавче провадження» на постанову начальника Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Глушко Т.О. від 13.03.2020, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 04 квітня 2022 року поновлено ОСОБА_1 строк для звернення із скаргою на постанову начальника Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Глушко Т.О. від 13.03.2020 року.

Скаргу ОСОБА_1 , боржник: ДП «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта Червоноградська», особа, дії якої оскаржуються: Сокальський відділ державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в порядку статті 74 ЗУ «Про виконавче провадження» на постанову начальника Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Глушко Т.О. від 13.03.2020 задоволено частково.

Скасовано постанову начальника Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Глушко Т.О. від 13.03.2020 про закінчення виконавчого провадження ВП №50739515.

Вказану ухвалу оскаржило ДП «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта Червоноградська».

В апеляційній скарзі просять ухвалу суду скасувати. Вважають, що дана ухвала прийнята незаконно та необґрунтовано без з`ясування всіх обставин справи.

Звертають увагу на те, що при розгляді даної справи судом не взято до уваги того факту, що рішенням від 27 листопада 2012 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 25% втрати професійної працездатності за період її фактичної втрати з 29 квітня 1999 року по 05 липня 2002 року відповідно до рішення та акту огляду Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи від 11 листопада 2009 року. Зобов`язано ДП «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта Червоноградська», виконавчу дирекцію Фонду страхування від нещасних випадків на виробництві у м.Червонограді Львівської області провести виплату належних ОСОБА_1 страхових сум (відшкодування шкоди) за період з 29 квітня 1999 року по 05 липня 2002року. Вирішено питання розподілу судових витрат. (Судами другої і третьої інстанції дане рішення залишено в силі). Однак, в рішенні Радехівського районного суду по справі № 2/385/11 від 27 листопада 2012 року було не зазначено суму, яку потрібно виплатити ОСОБА_1 08 грудня 2014 року Радехівським районним судом Львівської області винесено рішення, в якому визначено, яку саме страхову виплату (8151,28 грн) з відшкодування шкоди за втрату працездатності в розмірі 25% потрібно стягнути з Державного підприємства «Львіввугілля» шахта №2 «Червоноградська» в користь ОСОБА_1 за період з 29 квітня 1999 року по 05 липня 2002 року. Рішенням апеляційного суду Львівської області від 27 травня 2015 року рішення Радехівського районного суду Львівської області від 08 грудня 2014 року в частині частково задоволених позовних вимог та стягнення судових витрат скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог про стягнення з Державного підприємства «Львіввугілля» шахти №2 «Червоноградська» у користь ОСОБА_1 страхової виплати з відшкодування шкоди за період з 29 квітня 1999 року по 05 липня 2002 року у сумі 8151,28 грн. - відмовлено за закінченням строку позовної давності. Ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 30 березня 2016 року рішення апеляційного суду Львівської області від 27 травня 2015 року залишено без змін. Зазначають, що 19.04.2017 року на шахту надійшла вимога №50739515/4995, в якій зобов`язано ДП «Львіввугілля» в особі ВП «Шахта Червоноградська» в строк до 04.05.2017 року визнати за ОСОБА_1 25% втрати професійної працездатності та провести виплату належних ОСОБА_1 страхових сум (відшкодування шкоди) за період з 29.04.1999 року по 05.07.2002 року. Та жодного тлумачення, роз`яснення як виконати дану вимогу ДП «Львіввугілля» не отримали. ДП «Львіввугілля» ВП «Шахта Червоноградська» надано заяву до Вищого спеціалізованого суду України про роз`яснення ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2016 року. Ухвалою від 16.08.2017 року в задоволенні заяви відмовлено. На підставі вищевикладеного, вважають, що виконавче провадження № 50739515 не виконане ДП «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта Червоноградська» не тому, що не хотіли виконати, а тому що ОСОБА_1 відмовлено у страховій виплаті з відшкодування шкоди за період з 29 квітня 1999 року по 05 липня 2002 року у сумі 9904,76 грн. (описка 8151,28грн.) - за закінченням строку позовної давності. І жодним словом не обумовлено, при яких обставинах її можна виплатити. Оскільки вказане рішення неможливо виконати, державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 50739515 від 13.03.2020 відповідно до вимог ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 03 квітня 2023 року залучено до участі у справі за скаргою ОСОБА_1 , боржник: ДП «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта Червоноградська», особа, дії якої оскаржуються: Сокальський відділ державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на постанову начальника Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Глушко Т.О. від 13.03.2020, як правонаступника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

В судове засідання учасники справи (їх представники) не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Клопотання Державного підприємства «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта Червоноградська» про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням в черговій відпустці в.о. заступника директора з правових питань ВП «Шахта Червоноградська» ДП «Львіввугілля» Леськів С.Л. з 24.05.2023 року по 09.06.2023 року, колегія суддів вважала безпідставним та відхилила, зважаючи на те, що про розгляд справи ВП «Шахта Червоноградська» ДП «Львіввугілля» було повідомлено заздалегідь та могли забезпечити участь у судовому засіданні іншого свого представника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів скарги, відзиву на скаргу, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 19,124 Конституції України 1,2, 5,15,19,39,63,71 ЗУ «Про виконавче провадження»,4,13,81,127,447-451,449 ЦПК та задовольняючи скаргу частково, виходив з того, що рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 27 листопада 2012 року позов ОСОБА_1 задоволено, визнано за нею 25% втрати професійної працездатності за період такої її фактичної втрати з 29.04.1999 року по 5.07.2002 року відповідно до рішення та акту огляду Львівського обласного Центру медико-соціальної експертизи від 11.11.2009 року. Зобов`язано Державне підприємство «Львіввугілля», відокремлений підрозділу «Шахта Червоноградська», Дирекцію Фонду страхування від нещасних випадків на виробництві у м.Червонограді провести виплату належних ОСОБА_1 страхових сум (відшкодування шкоди) за період з 24.04.1999 року по 5.07.2002 року. Стягнуто з Державного підприємства «Львіввугілля», відокремленого підрозділу «Шахта Червоноградська», Дирекції Фонду страхування від нещасних випадків на виробництві у м.Червонограді на користь ОСОБА_1 по 7 грн. 50 коп. з кожного (а.с.24-25).12 грудня 2013 року Радехівським районним судом Львівської області видано виконавчий лист №2-385/11 року про визнання за ОСОБА_1 25% втрати професійної працездатності за період такої її фактичної втрати з 29.04.1999 року по 5.07.2002 року, відповідно до рішення та акту огляду Львівського обласного Центру медико-соціальної експертизи від 11.11.2009 року. Зобов`язано Державне підприємство «Львіввугілля», відокремлений підрозділу «Шахта Червоноградська» провести виплату належних ОСОБА_1 страхових сум (відшкодування шкоди) за період з 24.04.1999 року по 5.07.2002 року (а.с.26-26 зворот).06.04.2016 начальником відділу державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції Пограничним В.І. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-385/11, виданого Радехівським районним судом Львівської області 12.12.2013 року, що підтверджується копією Постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №50739515 від 06.04.2016 (а.с.37).Відповідно до постанови про накладення штрафу від 05.05.2017, у зв`язку із невиконанням без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, державний виконавець Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Стельмах А.П. постановив накласти на боржника ДП «Львіввугілля» штраф на користь держави в розмірі 5100 гривень та зобов`язати виконати рішення протягом десяти робочих днів і попередити про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду (а.с.38).11.03.2020 року начальником відділу Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Глушко Т.О., при примусовому виконанні виконавчого листа №2-385/11, виданого Радехівським районним судом Львівської області 12.12.2013, встановлено, що станом на 11.03.2020 рішення Радехівського районного суду Львівської області по справі №2-385/11 не виконано, про що складено Акт державного виконавця в присутності державного виконавця Квашинської З.Л. та заступника директора з правових питань ВП «Шахта Червоноградська» Наконечної Н.П. (а.с.39).Також 11.03.2020 року, у зв`язку із повторним невиконанням без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, начальник відділу Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Глушко Т.О. винесла постанову про накладення штрафу, відповідно до якої постановила накласти на боржника ДП «Львіввугілля» штраф на користь держави в розмірі 10200 гривень та зобов`язати виконати рішення протягом десяти робочих днів і попередити про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду (а.с.40).13.03.2020 року начальником відділу Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Глушко Т.О. скеровано Заяву (повідомлення) про внесення відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань щодо директора Відокремленого підрозділу «Шахта «Червоноградська» ДП «Львіввугілля» Крась Вадима Миколайовича, за невиконання вищевказаного рішення суду.З копії Постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №50739515 від 13.03.2020 видно, що начальником відділу Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Глушко Т.О. при примусовому виконанні виконавчого листа №2-385/11, виданого Радехівським районним судом Львівської області 12.12.2013, встановлено, що у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, та керуючись вимогами п.11 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» постановлено вищевказане виконавче провадження закінчити (а.с.27-27 зворот, 46).Постановляючи ухвалу суд виходив з того, що, 13.03.2020 року (без вихідного номера) начальником відділу Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Глушко Т.О. скеровано заяву (повідомлення) до Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області про внесення відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань щодо директора Відокремленого підрозділу «Шахта «Червоноградська» ДП «Львіввугілля» ОСОБА_3 , за невиконання вищевказаного рішення суду (а.с.41-45).Доказів про отримання заяви повідомлення про внесення відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань щодо директора Відокремленого підрозділу «Шахта «Червоноградська» ДП «Львіввугілля» Крась Вадима Миколайовича, за невиконання рішення суду, суду не подано, тому у начальника відділу Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Глушко Т.О. не було підстав в цей же день закінчувати виконавче провадження, не пересвідчившись, що за даним фактом внесено відомості про кримінальне правопорушення. Вимоги про визнання дій незаконними спростовується вищенаведеним, державний виконавець діяв у рамках Закону України «Про виконавче провадження», лише постанову про закінчення виконавчого провадження виніс передчасно.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду обставинам, що мають значення та вимогам закону не відповідають, частина обставин, які суд вважав встановленими не доведена, а тому судове рішення підлягає скасуванню.

18 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою боржник: ДП «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта Червоноградська», особа, дії якої оскаржуються: Сокальський відділ державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на постанову начальника Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Глушко Т.О. від 13.03.2020, в якій просила:

- бездіяльність ДВС спрямовану на не виконання судового рішення Радехівського районного суду (справа №2-385/11) і дії по закінченню виконавчого провадження ВП № 50739515 Сокальським районним відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції визнати протиправними;

- постанову начальника відділу Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Глушко Т.О. від 13.03.2020 по виконавчому провадженні ВП № 50739515 - скасувати.

В скарзі заявниця зазначала, що рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 27.11.2012 (справа №2-385/11) визнано за нею 25% втрати професійної працездатності за період такої її фактичної втрати з 29.04.1999 р. по 05.07.2002 року відповідно до рішення та акту огляду Львівського обласного Центру медико-соціальної експертизи від 11.11.2009 року, а також зобов`язано ДП «Львіввугілля» ВП «Шахта «Червоноградська» провести виплату належних їй сум відшкодування шкоди. На підставі цього рішення 12.12.2013 Радехівським районним судом Львівської області видано виконавчий лист №2-385/11, а Сокальським районним відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відкрито виконавче провадження ВП №50739515. Проте протягом майже дев`яти років виконання судового рішення всіляко зволікалось. Рішення так і залишається не виконаним. Боржник всіма способами перешкоджає виконанню такого простого рішення і це стало підставою для її звернення до поліції про внесення злочину, передбаченого ст. 382 КК України в ЄРДР. 09.02.2022 року під час дослідження доказів судом по справі за її позовом до ДП «Львіввугілля», в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Червоноградська», з цих же правовідносин, але з інших підстав, оголошено про наявність постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження. З повним змістом цієї постанови заявниця ознайомилася тільки 17.02.2022 після отримання її від ДВС поштовим відправленням. З цього часу вона і дізналась про порушення її прав при виконанні судового рішення за виконавчим провадженням ВП №50739515. За твердженням заявниці, згідно з цією постановою про закінчення виконавчого провадження від 13.03.2020 начальником Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (надалі ДВС) Глушко Тетяною Олександрівною незаконно зазначено: «У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження». Правовою підставою державний виконавець обрала п. 11 частини першої статті 39 та статтю 40 Закону України «Про виконавче провадження». Способами захисту своїх прав заявниця обрала визнання незаконними дій ДВС про закриття та скасування незаконної постанови ДВС у порядку передбаченому ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 15, 16 ЦК України, ст.8,19,129-1 Конституції України. Дії ДВС щодо винесення постанови вважає незаконними, оскільки поспішно закінчуючи виконавче провадження з підстав, передбачених ст.39, 40 ЗУ «Про виконавче провадження», державна виконавча служба знехтувала принципом верховенства права (ст. 8 Конституції України). Згідно з приписами цієї статті держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку, а тому державна виконавча служба повинна була вчинити дії щодо встановлення способу виконання судового рішення, в порядку ст.435 ЦПК України. На думку заявниці, спільна участь ДВС та боржника у проведенні виплат законом не передбачена, не обов`язкова, а таке є простою симуляцією виконання судового рішення. В повідомленнях ДВС поліції про вчинення кримінального правопорушення необхідності теж не було, оскільки державним виконавцям було відомо про наявність досудового «розслідування» за її багаторічною самостійною заявою. Також заявниця вказує на те, що виконавча служба не надіслала до Радехівського районного суду Львівської області виконавчий лист, виданий цим судом, як це передбачено п.11 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження». Таке, на її думку, державна виконавча служба вчинила для того, щоб виключити відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників, скасувати інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також провести інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження, що суперечить змісту ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження». За твердженням заявниці, зміст постанови не містить доказів, які б свідчили про дії ДВС, спрямовані на виконання судового рішення та свідчили про вжиті державною виконавчою службою заходи і неможливість примусового виконання рішення без участі боржника. Немає документального підтвердження здійснення ДВС перевірок боржника, як це передбачено ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження». Також ДВС не вжила заходів щодо відповідальності конкретної посадової особи боржника та юридичної особи боржника, як це передбачено ст.75 ЗУ «Про виконавче провадження» і таке повністю сприяло не виконанню ними судового рішення. Як зазначає заявниця, постанова не доведена до її відома, що свідчить про приховування такої ДВС та уникнення процедури її оскарження.

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно вимог ст. 449 ЦПК України, Скаргу може бути подано до суду:

а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;

б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Також, відповідно до ст. 120 ЦПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Окрім цього згідно ст. 122 ЦПК України, строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

За ст. 123 цього ж Кодексу, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Та за ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів справи, 18 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на постанову начальника Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Глушко Т.О. від 13.03.2020 року.

Також, як вбачається із матеріалів справи, постановою начальника Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Глушко Т.О. від 13.03.2020 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-385/11, виданого Радехівським районним судом Львівської області 12.12.2013, закінчено на підставі п.11 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Дійсно, у матеріалах справи та виконавчого провадження, відсутні дані про отримання копії такої постанови про закінчення виконавчого провадження стягувачем.

Відповідно до змісту ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Також, із практики Європейського суду з прав людини, вбачається, що «...право на суд, захищене статтею 6 [Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод], було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" ( 980_079 ) (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" ( 980_075 ) (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], N 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V)» (цитата п. 51 Рішення ЄСПЛ Юрій Миколайович Іванов проти України від 15.10.2009 року Заява N 40450/04.

Крім цього, що стосується дотримання процесуальних строків, то, слід вважати, що сторони повинні таких дотримуватись та пропуск таких, за загальним правилом, призводить до втрати права особою на вчинення певної процесуальної дії у даному випадку на подання скарги.

Дійсно, у певних випадках про що йдеться у ч.2 ст. 126 та ч.2 ст. 449 ЦПК України, пропущений з поважних причин строк може бути поновлено судом.

Відповідно до вказаних вище норм закону, суду слід з`ясовувати чи пропущено особою строк на подання скарги та у випадку якщо так чи є підстави для поновлення такого строку. Вказане стосується в особливому порядку випадків коли рішення, дії чи бездіяльність оспорюються через значні проміжки часу, що має місце і у даному випадку.

Як вказано вище особа має право на оскарження дії, рішення чи бездіяльності державного виконавця у стислий десятиденний строк з дня коди вона дізналась або повинна була дізнатись про порушення її прав чи свобод.

Відповідно слід з`ясувати коли заявниця дізналась або могла дізнатись про оскаржувану нею постанову начальника Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Глушко Т.О. від 13.03.2020 року про закінчення виконавчого провадження, оскільки у випадку коли особа не дізналась або не могла дізнатись про такі, строк про який йдеться не слід вважати пропущеним.

Із матеріалів справи вбачається, що достовірних даних про вручення копії оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження заявниці немає.

Однак, як вбачається із матеріалів справи та, про що йшлося вище, заявниці достеменно було відомо про проведення виконавчих дій, зважаючи на те, що така є стягувачкою у виконавчому провадженні.

Відповідно, слід вважати, що знаючи про виконавче провадження заявниця відповідно могла дізнатися і про постанову від 13.03.2020 року про закінчення виконавчого провадження, як сторона виконавчого провадження реалізовуючи свої права при здійсненні виконавчого провадження та маючи можливість знайомитись з матеріалами таких у будь-який зручний для неї спосіб (особисто шляхом прибуття до відділу ДВС чи у електронному вигляді як учасник виконавчого провадження, що має доступ до такого відповідно до Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №43/5 від 20.05.2003 року).

Вказане нею і вчинено, однак після спливу майже двох років з дня винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

Жодних доводів про будь-які перешкоди, наявність об`єктивних, непереборних обставин, що перешкоджали заявниці вчинити вказане протягом майже двох років, нею не наведено та доказів цього не представлено.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що подана заявницею скарга по спливу значного строку після винесення оскаржуваної постанови та зважаючи на те, що заявниця була обізнана про існування виконавче провадження, однак тривалий час не цікавилась долею виконавчого провадження, у якій вона є стягувачкою, що значно перевищує десятиденний, встановлений законом строк на оскарження рішень державного виконавця, а також відсутність будь-яких доводів з приводу поважності причин пропуску такого значного строку, підлягала залишенню без розгляду.

Твердження суду про те, що заявниця дізналася про наявність оскарженої постанови лише 15.02.2022 року, що стверджується штампом оператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта» на конверті, долученому заявницею до скарги на підтвердження дати отримання оскаржуваної постанови, жодним чином не свідчить про неможливість її дізнатись про таке раніше та перешкоди у цьому, про що йшлося вище.

Відповідно ухвала суду, якою такий строк поновлено та скарга розглянута по суті підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою скаргу слід залишити без розгляду.

Відповідно доводи скарги слід вважати частково обґрунтованими та таку слід задовольнити частково, ухвалу ж суду, слід скасувати з постановленням нової ухвали, якою скаргу слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч. 1 п.2-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Державного підприємства «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта Червоноградська» задовольнити частково.

Ухвалу Радехівського районного суду Львівської області від 04 квітня 2022 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , боржник: ДП «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта Червоноградська», особа, дії якої оскаржуються: Сокальський відділ державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в порядку статті 74 ЗУ «Про виконавче провадження» на постанову начальника Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Глушко Т.О. від 13.03.2020 залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 06 червня 2023 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра