Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ додаткове /

31 травня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А., за участю секретаря - Фареник А.О., розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК-Логістик» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 11 квітня 2023 року в задоволенні позову ТОВ «ТК-Логістик» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

04 квітня 2023 року представником позивача подано до суду заяву про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25 460, 00 гр.

13 квітня 2023 року до суду надійшла заява представника відповідача про зменшення розміру судових витрат, у якій посилається на те, що заявлений розмір витрат є неспівмірним зі складністю виконаних робіт, оскільки розгляд справи проводився за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, тобто без проведення судових засідань, що безумовно впливає на кількість вчинених представником (адвокатом) юридичних дій, направлених на захист інтересів клієнта у суді.

Наголошує на тому, що зазначені у звіті види послуг прямо не відносяться до надання правової допомоги по даній справі та (або) їх розмір є явно завищеним, а тому вони не відповідають критеріям реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру.

28 квітня 2023 року до суду надійшла заява представника відповідача про розподіл та стягнення судових витрат на правничу допомогу в розмірі 20 000, 00 гр.

Зазначає, що вартість юридичних послуг (правничої допомоги) по даній справі була визначена у твердій фіксованій сумі і зазначена у Додатковій угоді №1 до Договору про надання правової допомоги від 26 вересня 2022 року, тому, враховуючи позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 28 грудня 2020 року по справі № 640/18402/19, детальний опис робіт, виконаних під час надання правової допомоги не потрібен.

Вважає, що розмір витрат є співмірним зі складністю справи.

Просить задовольнити заву.

Відповідно до ч.ч.1,2,3,4 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Сторони в судове засідання не викликалися.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви представника відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, виходячи з наступного.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 11 квітня 2023 року в задоволенні позову ТОВ «ТК-Логістик» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

В порядку виконання вимог ч.3 ст.178 ЦПК України відповідачем при зверненні до суду з відзивом було зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи.

При ухваленні рішення питання про стягнення судових витрат та витрат на професійну правничу допомогу судом вирішено не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України во витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на положення п.2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд не знаходить підстав для задоволення заяви представника позивача про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25 460, 00 гр.

З матеріалів справи вбачається, що 26 вересня 2022 року між відповідачем та адвокатом Захарчуком І.А. було укладено Договір про надання правової допомоги.

Відповідно до п. 2.4. Договору оплата послуг адвоката за цим договором та компенсація витрат адвоката, здійснених ним для надання правової допомоги за цим договором, проводиться у розмірах, в порядку та на умовах, визначених додатковою угодою до договору.

Згідно з п. 2. додаткової угоди №1 до Договору про надання правової допомоги від 26 вересня 2022 року сторони дійшли згоди, що вартість послуг визначається у фіксованій сумі та оцінюється в розмірі 20 000, 00 гр.

Крім цього, разом із заявою про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача подано до суду Акт приймання-передачі наданих послуг №1 до Договору про надання правової допомоги від 14 квітня 2023 року, згідно якого адвокат надав, а клієнт прийняв юридичні послуги.

Звертаючись до суду із заявою про розподіл і стягнення судових витрат зазначає, що вартість юридичних послуг (правничої допомоги) по даній справі була визначена у твердій фіксованій сумі, що, відповідно до постанови Верховного Суду від 28 грудня 2020 року по справі № 640/18402/19, не потребує приведення детального опису робіт.

Статтею 59 Конституції закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до п.п.6, 9 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 30 Закону передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Проте, у постанові Верховного Суду від 28 грудня 2020 року по справі № 640/18402/19, зазначено, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

З огляду на це, не надання детального опису робіт не є підставою для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу.

З точки зору ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні розміру судових витрат, які підлягають підлягають відшкодуванню на користь відповідача, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України за клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Це відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказує на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

В свою чергу, в постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 ) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

У постанові від 28 грудня 2020 року в справі №640/18402/19 Верховний Суд зазначив, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову.

Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.

У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Представник позивача 15 травня 2023 року звернувся до суду із запереченнями на заяву про розподіл і стягнення судових витрат, в якій посилається на відсутність доказів сплати клієнтом коштів за надані адвокатом послуги та неспівмірність суми витрат з виконаною адвокатом роботою.

Просив заяву представника відповідача про розподіл судових витрат залишити без задоволення.

Враховуючи викладене вище, предмет спору сторін, який не представляє особливої складності для фахового адвоката, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, характер та обсяг виконаної адвокатом роботи в справі, принцип співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, суд приходить до висновку про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 7 000, 00 гр.

Керуючись ст.ст. 133, 134, 141, 270 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву представника відповідача задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК-Логістик» на користь ОСОБА_1 7 000, 00 гр. витрат на професійну правничу допомогу.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ТК-Логістик», 04119, м. Київ, вул. Деревлянська, 13, каб. 317, .

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Л.А. Шереметьєва