печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2023 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Бусик О.Л.

при секретарі судових засідань - Рябошапці М.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ТОВ «ЖК Сервіс Груп»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖК Сервіс Груп» про визнання договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позову вказувала, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що також підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

24 січня 2020 року між позивачкою та ТОВ «ЖК Сервіс Груп» було укладено договір №114/13 від 23 жовтня 2019 року про надання послуги з управління Будинком. Без укладення цього договору відповідач відмовлявся надавати позивачці ключі від вказаної квартири та підключити квартиру до внутрішньобудинкових систем постачання холодної поди та електроенергії.

Вказувала, що договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (зміни до нього) від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку укладається з визначеним відповідно до законодавства управителем співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками. У випадках, визначених законом, договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком укладається від імені співвласників багатоквартирного будинку уповноваженою особою органу місцевого самоврядування.

Однак, позивачу відомо, що у Будинку жодного разу не проводились загальні збори співвласників. Позивач зверталась до відповідача з проханням надати документи, які могли б підтвердити право відповідача бути управителем Будинку та укладати з співвласниками Будинку договір про надання послуг з управління Будинком, однак таких документів відповідачем надано не було, лише було повідомлено про те, що Товариство прийняло Будинок в управління згідно наказу «Про передачу на обслуговування і експлуатацію житлових будинків» ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» №00046/0/-19 від 21 червня 2019 року.

Вважає, що на момент укладення договору відповідач не був визначеним, відповідно до законодавства, управителем будинку та не мав законних прав та повноважень на укладення договорів на послуги з управління Будинку.

Вартість послуги на управління Будинком та інші істотні умови цього договору, обов`язкові для виконання всіма співвласниками Будинку, не були затверджені загальними зборами співвласників будинку. Також загальні збори співвласників будинку не приймали рішення щодо визначення відповідача управителем.

Зазначає, що відповідач нараховує співвласникам квартир тариф на свої послуги з управління будинком за різною ставкою та не нараховує тариф власникам нежитлових приміщень Будинку, чим порушує право позивача на пропорційність витрат щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, відповідно до його частки.

Включення п.2.4.4. до оспорюваного договору надає відповідачу право в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд, або на підставах не зазначених у договорів можливість збільшувати ціну без надання позивачу право розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору, що є умовою, яка є несправедливою для позивача як споживача.

Відповідно до п.2.4.8 договору управитель має право призупинити надання послуг у випадку затримки їх оплати співвласником на строк понад 30 днів, до здійснення останнім відповідних розрахунків, що є умовою, яка є несправедливою для позивача, як споживача.

Також вважає несправедливими та такими, що не відповідають законодавству і призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позивачці і умови п.2.4.13 оспорюваного договору, за яким управитель має право у випадку затримки оплати співвласником на строк понад 30 календарних днів за надані управителем послуги та невиконання співвласником п.2.3.2 цього договору управитель надає співвласнику акт звірки по оплаті, шляхом прикріплення акту до квитанції та вкладення в поштову скриньку співвласника будинку, акт звірки вважається прийнятним та погодженим співвласником якщо він не з`явиться та не оскаржив його у відділенні управителя на протязі 10 робочих днів та в подальшому на основі акту, який підтверджує наявність затримки оплати та відсутність погашення заборгованості в строк 10 банківських днів управитель має право обмежити співвласнику подачу електроенергії, холодної води та опалення та помешкання співвласника, при цьому управитель не несе відповідальності за пошкодження майна або здоров`я співвласника, інших осіб, що перебували у помешканні, та не матиме жодних претензій до управителя.

Пунктом 2.4.13 договору, за яким управитель має право відмовити співвласнику в наданні будь-якої відповіді на інформаційний запит, в разі, якщо в день реєстрації запиту від співвласника у нього є наявний борг за надані послуги, а співвласник, підписуючи цей договір погоджується з цим, і не матиме до управителя жодних претензій по відмові. За співвласником залишається право подати запит після погашення боргу. Позивачка вважає вказаним пунктом порушено її право на отримання будь-якої необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації.

Відповідно до п.9.1 договору він може бути достроково розірваний за одностороннім бажанням управителя або за згодою обох сторін. Але такі положення договору не відповідають законодавству, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу та є несправедливими щодо позивача, як споживача.

Пункт 2.4.16 договору порушує конституційне право позивача щодо вільного збору інформації, його права, як споживача, та грубо порушує приписи Законів №2657-ХІІ, 393/96 ВР, №2939-VI, №1023-ХІІ.

Посилаючись на те, що шляхом укладення оспорюваного договору відповідач, замовчуючи відсутність законних повноважень на укладення оспорюваного договору та факт того, що ціна послуги була встановлена неналежним чином, мав умисел отримати функції управителя будинку та встановити ціну послуги на управління Будинком на свій розсуд, всупереч діючому на момент укладення законодавства, просила задовольнити позов та визнати недійсним предмет договору між ОСОБА_1 та ТОВ «ЖК Сервіс Груп» про надання послуги з управління багатоквартирним будинком №114/13 від 23 жовтня 2019 року; визнати недійсними пункти 3.2 (ціна послуг), 2.4.4, 2.4.8, 2.4.13, 2.4.16, 9.1 вказаного договору; визнати недійсним договір, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «ЖК Сервіс Груп» про надання послуги з управління багатоквартирним будинком №114/13 від 23 жовтня 2019 року; стягнути з відповідача на користь позивачки кошти, одержані за недійсним правочином у сумі 29 313 грн. 98 коп., інфляційні втрати у розмірі 9 452 грн. 45 коп., компенсацію за неправомірне користування утримуваними грошима (3% річних) у розмірі 1 608 грн. 28 коп., а також вирішити питання судових витрат.

Ухвалою судді від 27 квітня 2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

19 травня 2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Представник вказувала, що ТОВ «ЖК Сервіс Груп» здійснює обслуговування, утримання та експлуатацію багатоповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі наказу ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» від 21 червня 2019 року за №00046/0/8-19 «Про передачу на обслуговування і експлуатацію житлових будинків. При здачі будинку в експлуатацію забудовником ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» не було продано 100 % квартир й загальні збори співвласників не проводились. За час здійснення відповідачем управління багатоквартирним будинком жодного протоколу зборів співвласників щодо визначення управителя до Управляючої компанії не надходило. Тому відповідач здійснює управління будинком на підставі наказу №00046/0/8-19 від 21 червня 2023 року. Крім того, витрати (тариф) на управління багатоквартирним будинком було погодженого із співвласниками згідно Протоколу власників (співвласників) квартири багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 щодо зазначення переліку та розміру витрат (ціни, тарифу) на управління багатоквартирним будинком від 01 серпня 2019 року, а також відомості на отримання рахунку згідно додатку №1 до договору по АДРЕСА_2 щодо ціни послуги з управління багатоквартирним будинком. У вказаній відомості є підпис також і позивачки по справі.

Зазначає, що оспорюваний договір відповідає вимогам норм чинного законодавства, зокрема ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в зв`язку з чим відсутні підстави для визнання його недійсним. Позивач є дієздатною особою, а тому, у відповідності до вимог ст. 30 ЦК України, своїми діями здатна створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Також представник позивача вказувала, що Товариство виконує умови договору та в повному обсязі надає житлово-комунальні послуги. У випадку надання послуг не в повному обсязі, відповідач зменшував тарифи мешканцям, про що свідчать копії наказів №12а/г від 28.03.2022 р., №30 а/г від 29.04.2022 року, №43 а/г від 25 травня 2022 року, №54 а/г від 22.06.2022 р., №89 а/г від 27 жовтня 2022 р. «Про зміну тарифу». Також на виконання умов оспорюваного договору Товариство уклало з ТОВ «ТРИ ААА» договір про надання послуг з охорони №25/02-2020 Ф від 25 лютого 2020 року. Після закінчення строку договору, Товариство уклало з ФОП ОСОБА_2 договір про надання охоронних послуг №28/04-2020 Ф від 28 квітня 2022 року. Також відповідачем були укладені наступні договори: з ТОВ «Еко-Грінко» про надання послуг по вивезенню та знешкодженню твердих побутових відходів (договір №КЛ-20181119/004 від 19 листопада 2018 року); з ПП «СПС-А» про технічне обслуговування систем диспетчеризації внутрішньо-будинкових систем обліку постачання холодної та гарячої води (договір №03/03-19 від 01.07. 2019 р.). По виконанню зобов`язань по технічному обслуговуванню встановлених систем диспетчеризації складались відповідні акти здачі-приймання робіт. Також 28 вересня 2019 року з ТОВ «Вірра Світ» укладено договір №28/09-19 на виконання робіт з технічного обслуговування та ремонту ліфтів, 23 жовтня 2019 року з ТОВ «Вілмат - Україна» укладено договір №2019-10-19 про виконання робіт з технічного обслуговування обладнання від 23 жовтня 2019 року; 15 липня 2020 року з ТОВ «Дорн» укладено договір №15/07/20ПСЛ13А про надання послуг з технічного обслуговування систем автоматичної пожежної сигналізації.

Про виконання зобов`язань за вказаним договором складались відповідні акти здачі-приймання робіт. Також ТОВ «ЖК Сервіс Груп» надає перелік виконаних робіт по АДРЕСА_2 за 2022 рік. Таким чином, відповідач проводив нарахування плати за спожиті відповідачем житлово-комунальні послуги згідно ціни/вартості, щодо обумовлена умовами договору та додатків до нього, які є обов`язковими до застосування.

Також представник зазначає, що позивачка отримувала житлово-комунальні послуги, але постійно порушувала умови договору, про що свідчить акт звірки взаєморозрахунків за період з 23.10.2019 року по 16 грудня 2022 року, який був надісланий ОСОБА_1 на її запит.

Посилаючись на викладене, представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову, вважаючи його безпідставним та необґрунтованим.

19 травня 2023 року від позивачки надійшла відповідь на відзиву, в якому вона, посилаючись на необґрунтованість доводів відповідача, просила задовольнити позов.

14 червня 2023 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 14 червня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що також підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

24 січня 2020 року між позивачкою та ТОВ «ЖК Сервіс Груп» було укладено договір №114/13 від 23 жовтня 2019 року про надання послуги з управління будинком.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно із ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч.ч.1 ст.ст. 901,903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

Статтею 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», встановлено, що договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем, або уповноваженою ним особою. У разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) з іншим виконавцем.

Згідно ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Відповідно до ч.5 ст. 26 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» процедура погодження договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Судом встановлено, що відповідач ТОВ «ЖК «Сервіс Груп» здійснює управління будинком на підставі наказу ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» від 21 червня 2019 року за №00046/0/8-19 «Про передачу на обслуговування і експлуатацію житлових будинків», тобто являється управителем та здійснює обов`язки по виконання умов договору, укладає договори з підприємствами та Товариствами на надання послуг, зокрема про надання охоронних послуг, послуг по вивезенню та знешкодженню твердих побутових відходів, технічного обслуговування систем диспетчеризації внутрішньо-будинкових систем обліку постачання холодної та гарячої води, з технічного обслуговування та ремонту ліфтів, з технічного обслуговування обладнання системи диспетчеризації інженерного обладнання, технічного обслуговування системи автоматичної пожежної сигналізації, про що складались відповідні акти здачі-приймання робіт.

З наявних в матеріалах справи доказів слідує, що відповідач ТОВ «ЖК «Сервіс Груп», як управитель багатоквартирного будинку, виконує умови оскаржуваного договору, надає житлово-комунальні послуги.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).

Обов`язковість договору для виконання сторонами закріплена в ст.629 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

За змістом .nsf/link1/an_843242/ed_2019_09_19/pravo1/T030435.html?pravo=1#843242" title="Цивільний кодекс України; нормативно-правовий акт № 435-IV від 16.01.2003">ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини (стаття 217 ЦК України).

Підписуючи оскаржуваний договір позивачка погодилась зі всіма умовами, протоколу розбіжностей до Управляючої компанії не надала.

Так, п.9.1 оспорюваного договору сторони погодили, що договір набуває чинності з дня його підписання сторонами, тобто з 23 жовтня 2019 року, та діє протягом одного року з дня укладення. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору із сторін не повідомить письмово іншій сторін про перегляд умов чи відмову від цього договору, він вважається продовженим на один рік. Також п.9.4 цього договору сторони визначили, що зміна та доповнення до договору вносяться за взаємною згодою сторін шляхом укладання додаткових угод.

В матеріалах справи відсутні та належні докази того, що позивачка, у відповідності до п.9.1 договору письмово повідомила відповідача, як управителя будинку про перегляд умов чи відмову від цього договору. В суд з позовом про визнання недійсним договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком позивачка звернулась в квітні 2023 року.

Отже, позивачка виконувала умови вказаного договору, сплачувала надані їй послуги.

Крім того, за час здійснення відповідачем управління багатоквартирним будинком жодного протоколу зборів співвласників щодо визначення управителя до Управляючої компанії не надходило, відповідач здійснює управління будинком на підставі наказу ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» №00046/0/8-19 від 21 червня 2019 року, а тому доводи позивача, що відповідач не був визначеним управителем будинку та не мав законних прав та повноважень на укладення договорів на послуги з управління будинку не заслуговують на увагу.

Враховуючи вищевикладене, суд не знаходить підстав для задоволення вимог про визнання недійсним договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком №114/13 від 23 жовтня 2019 року. Оскільки позовні вимоги про визнання недійсним предмету вказаного договору, а також п.2.4.4, 2.4.13, 2.4.16., 9.1 договору є похідними від визнання недійсним договору в цілому, то вони також не підлягають задоволенню. З цих же підстав не підлягають задоволенню й позовні вимоги про стягнення з ТОВ «ЖК Сервіс Груп» коштів в сумі 29 313 грн. 98 коп., інфляційних втрат в розмірі 9 452 грн. 45 коп. та 3% річних у розмірі 1 608 грн. 28 коп.

Посилання позивачки на те, що пункти п.2.4.4, 2.4.13, 2.4.16., 9.1 оскаржуваного договору є несправедливими і порушують її права, як споживача, не можуть бути прийняті судом до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі.

Отже, умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони, по-перше, порушують принцип добросовісності, по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, по-третє, завдають шкоди споживачеві (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 08 червня 2016 року у справі № 6-330цс16).

Судом не встановлено наявності одночасно всіх ознак, які свідчать про те, що умови договору є несправедливими відповідно до приписів статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

На підставі викладеного, перевіривши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що під час підписання оскаржуваного договору визнавала його умови прийнятними для себе, заперечень щодо змісту такого договору не мала, зміст правочинів не суперечить нормам чинного на момент укладання договору законодавства та містить всі істотні умови, передбачені законом для такого виду договорів, в ньому відсутні несправедливі умови, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 352-355 ЦПК України,Законом України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 203, 215 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖК Сервіс Груп» про визнання договору недійсним - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 03 серпня 2023 року.

Суддя О.Л. Бусик