Постанова

Іменем України

09 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 756/5516/20

провадження № 61-10932св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Грушицького А. І.,

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Петрова Є. В. (суддя-доповідач),

Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: товариство з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Техінсервіс», відділ з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Оболонської районної у місті Києві державної адміністраці,

особа, що подала апеляційну скаргу, - публічне акціонерне товариство «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» на ухвалу Київського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року у складі колегії суддів: Головачова Я. В., Вербової І. М., Нежури В. А., у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Техінсервіс», відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання трудових правовідносин припиненими та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Техінсервіс» (далі - ТОВ «Група компаній «Техінсервіс»), відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання трудових правовідносин припиненими та зобов`язання вчинити дії.

Позов мотивовано тим, що з 06 вересня 2011 року він перебував на посаді директора у ТОВ «Група компаній «Техінсервіс», а з 14 листопада 2013 року призначений на посаду генерального директора строком на три роки.

У зв`язку із закінченням трьохрічного строку перебування на посаді

з 14 листопада 2016 року ОСОБА_1 займав посаду тимчасово виконуючого обов`язки генерального директора.

Позивач вирішив розірвати трудові правовідносини з товариством,

у зв`язку із чим написав заяву про звільнення. Також ним було ініційовано скликання загальних зборів, але через неявку засновників (учасників) товариства загальні збори не відбулися.

Посилаючись на те, що на момент подання позовної заяви до суду позивач

не звільнений, просив суд визнати трудові правовідносини з відповідачем припиненими з 13 березня 2020 року у зв`язку з його звільненням за власним бажанням на підставі положень статті 38 КЗпП України та зобов`язати відділ з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про керівника ТОВ «Група компаній «Техінсервіс» у зв`язку із його звільненням із посади генерального директора з 13 березня 2020 року шляхом проведення реєстраційної дії за судовим рішенням.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 08 вересня 2020 року позов задоволено частково.

Визнано припиненими трудові правовідносини ОСОБА_1 із ТОВ «Група компаній «Техінсервіс» у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 із посади директора ТОВ «Група компаній «Техінсервіс» за власним бажанням на підставі частини першої статті 38 КЗпП України з 13 березня 2020 року з внесенням відповідних даних у Єдиний державний реєстр юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнено з ТОВ «Група компаній «Техінсервіс» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що уповноважений орган відповідача проігнорував повідомлення позивача про звільнення і не розглянув його протягом передбачених законодавством строків, а тому трудові правовідносини між сторонами необхідно вважати припиненими. Разом із тим, підстави для зобов`язання відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації внести відповідні записи до реєстру відсутні, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, публічне акціонерне товариство «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» (далі - ПАТ «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз») як особа, що не брала участі у справі, оскаржило його в апеляційному порядку.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» на заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08 вересня 2020 року закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що оскаржуваним судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки АТ «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» не вирішувалося. Предметом розгляду справи у суді першої інстанції було вирішення спору між найманим працівником та юридичною особою, у якій він працював. При цьому ПАТ «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» не було учасником ТОВ «Група компаній «Техінсервіс».

Зі змісту оскаржуваного судового рішення не вбачається, що у ньому розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є ПАТ «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз», або містяться судження про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи у відповідних правовідносинах.

З огляду на зазначене, апеляційний суд вважав наявними правові підстави для закриття апеляційного провадження у справі в порядку, передбаченому пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

02 листопада 2022 року ПАТ «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року,

у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до апеляційного суду.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 14 грудня 2022 року поновлено ПАТ «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.

У січні 2023 року справу № 756/5516/20 передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 08 лютого 2023 року справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 15 лютого 2023 року зупинено касаційне провадження у справі № 756/5516/20 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Техінсервіс», відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання трудових правовідносин припиненими та зобов`язання вчинити дії, до закінчення перегляду

в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Судусправи

№ 448/362/22 (провадження № 14-113цс22).

Ухвалою Верховного Суду від 09 серпня 2023 року поновлено касаційне провадження у справі.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Підставою касаційного оскарження заявник зазначає порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що, закриваючи апеляційне провадження, суд не встановив зміст правовідносин, які є корпоративними, а не трудовими, у зв`язку з чим справа не підлягала розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд не звернув увагу на те, що на підставі рішення суду першої інстанції про визнання припиненими трудових правовідносин ОСОБА_1 із ТОВ «Група компаній «Техінсервіс»припинив функціонування виконавчий орган вказаного товариства, тобто юридичний орган, який вирішує усі питання діяльності ТОВ «Група компаній «Техінсервіс». Вказане безпосередньо впливає на права ПАТ«Укрнафта» щодо виконання рішення Господарського суду м. Києва від 30 березня 2020 року у справі № 910/28/20 про стягнення заборгованості з ТОВ «Група компаній «Техінсервіс» у сумі, більшій ніж 319 млн грн.

Суд апеляційної інстанції здійснив перегляд рішення формально, без вивчення фактичних обставин справи, а тому висновки суду суперечать вимогам процесуального законодавства.

Доводи інших учасників справи

Відзив до Верховного Суду не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що відповідно до пунктів 1.2., 1.8. статуту ТОВ «Група компаній «Техінсервіс» товариство засноване за рішенням зборів учасників від 23 травня 2005 року та зареєстроване 31 травня 2005 року. Учасниками товариства є: Банджімуп Холдінгз ЛТД, Мурафол ЛТД, Муратон Холдінгз ЛТД, Денеміз Інвестментс ЛТД та Оміредіо Холдінгз ЛТД.

Наказом ТОВ «Група компаній «Техінсервіс» від 14 листопада 2013 року

№ 24К ОСОБА_1 переведено з посади директора за основним місцем роботи на посаду генерального директора за основним місцем роботи з окладом згідно зі штатним розкладом (а. с. 23, т. 1).

30 жовтня 2019 року та 28 лютого 2020 року ОСОБА_1 звертався до ТОВ «Група компаній «Техінсервіс» із заявами про звільнення за власним бажанням на підставі положення статті 38 КЗпП України.

11 лютого 2020 року позивач направив на адреси учасників товариства повідомлення про скликання загальних зборів учасників на 20 березня 2020 року, до порядку денного якого ініційовано включити питання про розгляд його заяви про звільнення з посади генерального директора за власним бажанням.

Загальні збори проведені не були, питання щодо звільнення

ОСОБА_1 не вирішено.

Також установлено, що рішенням Господарського суду м. Києва

від 30 березня 2020 року у справі № 910/28/20 стягнено з ТОВ «Група компанія «Техінсервіс» на користь ПАТ «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» та компанії «Моментум ентерпрайзерс (Східна Європа) Лімітед» на рахунок спільної діяльності заборгованість, що складає еквівалент 12 457 483,48 доларів США, що становить 298 855 028,69 грн, 3 % річних у сумі 20 157 455,57 грн та 672 350,00 грн судового збору.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, врахувавши аргументи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що оскаржувана ухвала апеляційного суду в повній мірі не відповідає вказаним вимогам закону, а тому касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Предметом перегляду в касаційному порядку є ухвала Київського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року, якою апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» як особи, яка не брала участі у справі, закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини 1 цієї статті).

Вказана конституційна норма конкретизована в статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якою учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Реалізація конституційного права на оскарження судового рішення ставиться у залежність від процесуального закону.

ЧиннийЦПК України містить декілька норм, що регулюють участь

в апеляційному перегляді осіб, які не брали участі у справі.

Статтею 17 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно зі статтею 18 ЦПК України обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи,

а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Так, закон визначає коло осіб, що наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. На відміну

від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі

у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право,

(2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

При цьому судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право

у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення

є таким, що ухвалене про права та обов`язки особи, яка не була залучена

до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі

у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого

в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Отже, виходячи з аналізу наведених норм, відповідно до вимог частини першої статті 352 ЦПК України, особи, яких не було залучено до участі

у справі, вправі оскаржити виключно рішення суду, яке безпосередньо стосується прав та обов`язків цієї особи.

У контексті зазначеного, за приписами процесуального законодавства судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, що випливають

із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини

і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Закриваючи апеляційне провадження у порядку пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції виходив із того, що предметом розгляду справи у суді першої інстанції було вирішення трудового спору між найманим працівником та юридичною особою, у якій він працював. При цьому ПАТ «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» не було учасником ТОВ «Група компаній «Техінсервіс». Зі змісту оскаржуваного судового рішення не вбачається, що у ньому розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є ПАТ «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз», або містяться судження про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи у відповідних правовідносинах.

Разом із тим, надаючи оцінку доводам ПАТ «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз», апеляційний суд належним чином не звернув увагу на доводи апелянта про те, що припинення корпоративних відносин ТОВ «Група компаній «Техінсервіс» із ОСОБА_1 у зв`язку зі звільненням останнього з посади директора за власним бажанням та внесенням відповідних записів у Єдиний державний реєстр юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, скаржник позбавляється можливості задовольнити свої вимоги щодо стягнення заборгованості з ТОВ «Група компаній «Техінсервіс», а сам позивач уникає притягнення до різного виду юридичної відповідальності як безпосередній керівник юридичної особи-боржника.

У свою чергу мотивованість судового рішення є його обов`язковою вимогою. Під умотивованістю розуміється повне і всебічне відображення в рішенні суду мотивів, якими він керувався при ухваленні свого рішення, при оцінюванні доказів для встановлення наявності або відсутності обставин, на які сторони посилалися як на підґрунтя своїх вимог і заперечень, із зазначенням, чому певні докази були взяті до уваги або відхилені, й віддзеркалення мотивів щодо позиції суду при застосуванні норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, мотивованих висновків щодо вирішення або невирішення судом першої інстанції питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ПАТ «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» ухвала Київського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року не містить, що є порушенням підпункту г) пункту 3 частини першої статті 382 ЦПК України, а тому колегія суддів приймає доводи касаційної скарги та вважає за необхідне передати справу для продовження розгляду до апеляційного суду.

Крім того, при новому розгляді апеляційному суду, у випадку встановлення права ПАТ «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» на оскарження заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08 вересня 2020 року, суду слід врахувати правові висновки, викладені у спірних правовідносинах Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14 червня 2023 року у справі

№ 448/362/22 (провадження № 14-113цс22).

Так, Велика Палата Верховного Суду виснувала про те, що звернення до суду особи, яка є одноосібним виконавчим органом товариства, для припинення її повноважень, зокрема у випадку, якщо загальні збори учасників не розглядають заяву про звільнення з посади директора, пов`язане з корпоративними відносинами у цьому товаристві. Тому доцільно зберігати єдину юрисдикційну належність спорів про припинення повноважень одноосібного виконавчого органу товариства чи члена колегіального такого органу для формування стабільної та послідовної судової практики щодо віднесення таких спорів до господарської юрисдикції. Корпоративні права на участь в управлінні товариством його учасники реалізовують, зокрема, шляхом прийняття компетентним органом товариства рішення щодо припинення повноважень одноосібного виконавчого органу (директора). Таке рішення може мати наслідки для трудових відносин, але визначальними у таких ситуаціях є відносини корпоративні.

При цьому вимогу позивача стосовно виключення з ЄДР запису про директора товариства слід розглянути у господарській юрисдикції разом із вимогою про визнання трудових відносин і відносин представництва припиненими, але не тому, що перша є похідною від другої. Належність й ефективність обох зазначених вимог має оцінити під час розгляду справи господарський суд.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється, зокрема, відповідно до цього Кодексу, а тому суд повинен вчиняти процесуальні дії згідно з його нормами.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає доводи касаційної скарги обґрунтованими та достатніми для скасування оскаржуваної ухвали апеляційного суду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційніскарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Згідно з частиною шостою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

У зв`язку із наведеним, з метою забезпечення завдання цивільного судочинства, а саме: щодо забезпечення справедливого розгляду справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржена ухвала апеляційного суду - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до апеляційного суду.

Керуючись статтями 400, 406, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий А. І. Грушицький

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

Є. В. Петров

В. В. Пророк