Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

18 серпня 2023 року Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Морозова В.В.

при секретарі Швидкій І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати, ОСОБА_3 , яка за життя розпорядилася своїм майном склавши заповіт, що був посвідчений 04 травня 1998 року ОСОБА_4 , секретарем виконавчого комітету Леськівської сільської Ради народних депутатів Черкаського району, Черкаської області та зареєстрований в реєстрі за №34, відповідно до якого, належне їй майно заповіла своїм дітям йому та його брату ОСОБА_2 .

Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки, що належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку ЧР № 17-9-576 т, виданого Леськівською сільською Радою народних депутатів Черкаського району, Черкаської області 17 січня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 576 т.

Зазначена земельна ділянка (цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва) розташована на території Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області площею 1.19 га, в тому числі сільськогосподарських угідь 1.19 га, з них: ріллі 1.19 га.

В установленому законом порядку, після смерті матері він звернувся до П`ятої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, в тому числі і 1/2 (одну другу) частку спадкового майна.

Другий спадкоємець за заповітом є його братом, якому було відомо про смерть матері, наявність спадкового майна, а також він був обізнаний про необхідність прийняття спадщини, але не подав заяву про прийняття спадщини, а отже, є таким, що не прийняв спадщину.

06 серпня 2009 року, як спадкоємець за заповітом він отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом за № 47618322 від 06 серпня 2009 року на 1/2 (одну другу) частку земельної ділянки, видане державним нотаріусом П`ятої одеської державної нотаріальної контори Мізрахі Е.В. та зареєстрував право власності на земельну ділянку, площа якої становить 0,5966 га (кадастровий номер :01:004:1576), що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 274889633 від 13 вересня 2021 року.

Зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06 серпня 2009 року вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 була заведена державним нотаріусом П`ятої одеської державної нотаріальної контори Мізрахі Е.В. за № 269/2009 та зареєстрована в реєстрі за № 3-2085 Станом на сьогодні дана спадкова справа знаходиться в Одеському державному нотаріальному архіві.

Таким чином, після державної реєстрації 1/2 частки успадкованої земельної ділянки 13 вересня 2021 року, він є її власником (вид власності - спільна часткова).

Порядок та умови використання земельної ділянки, що знаходиться у спільній частковій власності, визначаються за згодою всіх співвласників, тобто рішення щодо володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою повинні бути спільними та одностайно схваленими усіма співвласниками.

Станом на сьогодні, він обмежений у володінні, користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, що розташована на території Леськівської сільської ради Черкаського району, Черкаської області, через неприйняття спадщини другим спадкоємцем.

Наразі його брат ОСОБА_2 фактично вважається таким, що не прийняв спадщину, оскільки він не проживав постійно разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не подав особисто нотаріусу або уповноваженій на це посадовій особі Леськівської сільської ради Черкаської області заяву про прийняття спадщини. Крім того, ОСОБА_2 протягом встановленого статтею 1270 ЦК України шестимісячного строку не подав нотаріусу чи уповноваженій на це посадовій особі Леськівської сільської ради Черкаської області заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Позивач зазначає, що зв`язок з його братом, ОСОБА_2 втрачено, жодної особистої інформації про нього невідомо, однак з останньої відомої інформації, він весь час перебуває у російській федерації. Однак він був обізнаний про смерть матері, наявність спадкового майна, а також він знав про необхідність прийняття спадщини в межах строків, установлених статтею 1270 ЦК України, а саме до 06 липня 2009 року.

Аналіз змісту норм законодавства у їх сукупності дає підстави для висновку, що враховуючи те, що його брат не подав заяву про прийняття спадщини протягом встановленого ст. 1270 ЦК України строку, він вважається таким, що не прийняв її відповідно до ст. 1272 ЦК України.

Так як заповіт був складений на нього та його брата ОСОБА_2 , однак у зв`язку з тим, що брат не прийняв у встановленому порядку та строки спадщину, то 1/2 частка спадкового майна його брата, ОСОБА_2 за заповітом тепер має перейти до нього відповідно до частини 1 статті 1275 ЦК України.

У зв`язку із вищевикладеним, позивач просить суд визнати за ним право власності у порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 1.19 га, в тому числі сільськогосподарських угідь 1.19 га, з них: ріллі 1.19 га, розташовану на території Леськівської сільської ради Черкаського району, Черкаської області, яка належала померлій ОСОБА_3 , на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку ЧР № 17-9-576 т, виданого Леськівською сільською Радою народних депутатів Черкаського району, Черкаської області 17 січня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №576 т.

У судове засідання позивач не з`явився, подавши до суду заяву про слухання справи за його відсутності за станом здоров`я, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області у судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про слухання справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, суд позбавлений можливості повідомити ОСОБА_2 про розгляд справи, оскільки не виявилось можливим встановити будь-які дані про третю особу.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 державним нотаріусом П`ятої одеської державної нотаріальної контори Мізрахі Е.В. 06.08.2009 року видано свідоцтво про право на спадщину на підставі заповіту, посвідченого Культенко Г.Т. секретарем виконавчого комітету Леськівської сільської ради народних депутатів Черкаського району Черкаської області 04.05.1998 року і зареєстрованого у реєстрі на № 34 на 1/2 частину зазначеного у заповіті майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкове майно складається з земельної ділянки належної померлій на праві приватної власності площею 1,19 га у тому числі сільськогосподарських угідь 1,19 га, з них ріллі 1,19 га, розташованої на території Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, яку було передано для товарного сільськогосподарського виробництва та належала померлому на підставі Державного акту на право приватної приватної власності на землю ЧР № 17-9-576т.

За ОСОБА_1 13.09.2021 року зареєстровано відповідне право приватної спільної часткової власності на 1/2 частину вищезазначеної земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:1576 площею 0,5966 га, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.09.2021 року № 274889633.

З матеріалів копії спадкової справи № 269/2009, заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та яка надійшла на адресу суду на виконання ухвали суду від 27.07.2023 року від Одеського державного нотаріального архіву вбачається наступне.

Відповідно до заповіту від 04.05.1998 року, який посвідчено секретарем виконавчого комітету Леськівської сільської ради народних депутатів Черкаського району Черкаської області Культенко Г.Т. зареєстрованого у реєстрі на № 34, ОСОБА_3 заповіла усе своє майно на випадок своєї смерті синам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частинах.

Третя особа ОСОБА_2 звернувся до П`ятої Одеської державної нотаріальної контори 10.06.2009 року з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , в якій зазначав, що він є громадянином російської федерації, та на час подання заяви перебуває у довгостроковому дипломатичному відрядженні за кордоном у Республіці Бразилія, тому не має змоги особисто бути присутнім при оформленні необхідних документів.

06.08.2009 року, Одеською державною нотаріальною конторою за вих. № 2173/02-14 ОСОБА_2 за адресою його перебування, вказаною у його заяві надіслано лист, в якому роз`яснено, що йому необхідно особисто з`явитись до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 та надати відповідні документи.

Однак, з матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_2 з 2009 року для отримання свідоцтва про право на спадщину до нотаріальної контори не звертався.

Окрім зазначеного вище свідоцтва про право спадщину на 1/2 частину земельної ділянки, на ім`я позивача 06.08.2009 року також видано свідоцтво по право на спадщину на 1/2 частину грошових вкладів ОСОБА_3 у філії Соснівського відділення № 220 ВАТ Державний ощадний банк України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Відповідно до частин 1, 5 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина 1 статті 1225 ЦК України).

Згідно ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Таким чином, суд встановив, що спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 , який відповідно до заповіту мав право на 1/2 частину земельної ділянки, у встановлений законом строк звернувся з заявою про прийняття спадщини, однак з 2009 року не вчинив жодних дій для отримання свідоцтва про право на спадщину, що перешкоджає позивачу володіти, користуватись та розпоряджатись належною йому іншою 1/2 частиною землеьної ділянки, яка перебуває у спільній частковій власності.

Однак, позивач просить визнати на ним право власності на цілу земельну ділянку, в той час як ним отримано свідоцтво про право на спадщину на 1/2 її частину та зареєстровано вказане право у встановленому законом порядку. Враховуючи, що інший спадкоємець за заповітом не оформив право на спадщину на іншу 1/2 частину земельної ділянки, право на спадкування за законом переходить до позивача, як спадкоємця першої черги за законом.

З огляду на вищевикладене та те, що позивачем отримано свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину вказаної земельної ділянки, позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково на визнати за ним право власності на 1/2 частину земельної ділянки.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1217, 1218, 1222, 1266, 1276 ЦК України, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1/2 частину земельної ділянки площею 1.19 га, в тому числі сільськогосподарських угідь 1.19 га, з них: ріллі 1.19 га, розташовану на території Леськівської сільської ради Черкаського району, Черкаської області, яка належала померлій ОСОБА_3 , на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку ЧР № 17-9-576 т, виданого Леськівською сільською Радою народних депутатів Черкаського району, Черкаської області 17 січня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №576 т.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: В. В. Морозов