Дата документу 07.06.2023
Справа № 334/4371/23
Провадження № 2/334/1963/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Баруліна Т.Є., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування, Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дитини з матір`ю, припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

05.06.2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_2 , треті особи Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування, Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дитини з матір`ю, припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів.

Окрім того, разом з позовною заявою позивачка ОСОБА_1 подана заяву про забезпечення позову у вищевказаній справі, а саме просила зупинити дію постанови державного виконавця Гуляйпільського районного відділу ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м. Дніпро) Жовніренко Н.С. ВП 63515713 від 29.01.2021 року про звернення стягнення на заробітну плату боржника до набрання законної сили рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Своє клопотання про забезпечення позову позивачка обґрунтовує тим, що наразі дитина знаходиться на повному її утриманні, стягнення з неї аліментів на утримання дитини становить її в нерівне положення з відповідачем, який ніякої допомоги на утримання сина не надає, а продовжує отримувати аліменти та використовувати їх не за цільовим призначенням. Стягненням аліментів завдається реальна шкода інтересам малолітньої дитини, оскільки безпідставно зменшується її дохід, з якого позивачка особисто утримує дитину. Кошти до дитини не доходять, а залишаються у розпорядженні відповідача.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову, а також матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

За змістом частини 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Положеннями статті 150 ЦПК України визначені види забезпечення позову та зазначається, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті. (ч.10 ст.150 ЦПК України).

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Із матеріалів позовної заяви та заяви про забезпечення позову вбачається, що між позивачем та відповідачем виник спір, предметом якого є припинення стягнення аліментів.

При цьому стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 проводиться органом ДВС в рамках виконавчого провадження ВП 63515713 від 06 листопада 2020 року на підставі виконавчого листа №315/653/20 від 22 жовтня 2020 року, який видав Гуляйпільський районний суд Запорізької області.

Відповідно до приписів пункту 9 статті 129 Конституції України обов`язковість судового рішення є однією з засад судочинства.

Згідно частини 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Зупинення виплат аліментів на утримання дитини за виконавчим провадженням, фактично зупинить виконання судового рішення, яке набрало законної сили, що в свою чергу призведе до порушення гарантованого державою права інших учасників виконавчого провадження на своєчасне виконання рішення суду.

Метою вирішення питання про зупинення виконання судового рішення є недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка подала відповідне клопотання, інших осіб, які є учасниками справи, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з виконанням судового рішення.

Відповідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» та постанови Верховного Суду від 01.10.2020 року у справі №524/188/18 (провадження № 61-38051св18), недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Аналогічна позиція викладена і в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 серпня 2020 року по справі N 950/2492/19, провадження N 61-11673ск20.

В даному випадку позивач фактично просить зупинити виконання судового рішення про стягнення з неї аліментів на утримання дитини, яке набрало законної сили, що суперечить гарантованому Конституцією України принципу обов`язковості судових рішень.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149-153, 258-261 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування, Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дитини з матір`ю, припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Баруліна Т. Є.