ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3263/23 Справа № 175/3133/21 Категорія 47 Суддя у 1-й інстанції - Озерянська Ж. М. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Петешенкової М.Ю.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Шавкун Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргоюОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особа: приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Верховецька Валерія Едуардівна, ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2021 році ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що у період з 08 травня 1982 року по 04 липня 2006 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 . Відповідачі у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , їхні діти. Відповідач ОСОБА_4 - дружина ОСОБА_6 .

Зазначає, що за час шлюбу з ОСОБА_6 на спільні кошти ними було придбано житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2015 року, яке набрало законної сили 19 жовтня 2015 року, було розподілено між подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_6 спільне сумісне майно, набуте під час їх шлюбу, а саме: домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається з будинку літ. «А» (1 - коридор площею 3,9 кв.м, 2 - кухня площею 11,3 кв.м., 3 - кімната площею 15,0 кв.м., 4 - кімната площею 10,7 кв.м., 5 - комора площею 3,4 кв.м., 6 - кімната площею 14,5 кв.м., 7 - кімната площею 10,6 кв.м., 8 - санвузол площею 4,6 кв.м.), загальною площею 74,0 кв.м., житловою площею 50,8 кв.м., допоміжною площею 23,2 кв.м., а також господарських будівель та споруд: сараю літ. «Б» площею 20,4 кв.м., погрібу з шийкою літ. «Г» площею 11,8 кв.м., сараю н/з літ. «Д» площею 63,6 кв.м., гаражу н/з літ. «Е» площею 22,1 кв.м., колодязю літ. «К» площею 6 кв.м., замощення І площею 67 кв.м., воріт № 1 площею 7,4 кв.м., огорожі № 2 площею 29,5 кв.м., огорожі № 3 площею 27 кв.м., огорожі № 4 площею 30 кв.м. та визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_6 право власності за кожним на 1/2 частину вищезазначеного майна.

Право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 16 серпня 2016 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Зазначає, що земельна ділянка площею 0,2445 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 згідно Державного акту на право приватної власності на землю ДП ДН №027847 від 16 лютого 1998 року належить на праві власності ОСОБА_6 . Зазначеній земельній ділянці був присвоєний кадастровий номер :05:005:0190.

Вартість 1/2 частини спірної земельної ділянки згідно звіту про оцінку станом на липень 2021 року складає 36 284 грн.

Вказує, що зазначена земельна ділянка була поділена на дві окремі земельні ділянки: ділянку площею 0,0988 га з кадастровим номером :05:005:0325, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 214 та ділянку площею 0,1457 га з кадастровим номером :05:005:0326 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 214.

Вважає, що за нею повинно бути визнано право власності на половину земельної ділянки загальною площею 0,2445 га, яка складається з 2-х спірних земельних ділянок.

Зазначає, що постійно до цього часу користується всією земельною ділянкою в межах, вказаних в державному акті ДП ДН №027847.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує, що 24 червня 2021 року звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу Верховецького В.Е., яка відкрила спадкову справу після смерті ОСОБА_6 із заявою щодо отримання свідоцтв про право власності на частку у спільному майні колишнього подружжя на спірні земельні ділянки, але постановою нотаріуса від 25 червня 2021 року №159/02-31 було відмовлено у видачі свідоцтв про право власності на частку у спільному майні колишнього подружжя на нерухоме майно у зв`язку з тим, що неможливо визначити належність майна на праві спільної сумісної власності.

Зазначає, що спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняли його сини ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а також його дружина ОСОБА_4 , яка не визнає її право на половину земельних ділянок.

Враховуючи зазначене просила суд: визнати за нею ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0988 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером :05:005:0325, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_6 (номер запису про право 39580815); визнати за нею ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1457 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером :05:005:0326, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_6 (номер запису 39588559).

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2022 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано відсутністю підстав для задоволення позов, у зв`язку зі спливом строків позовної давності для звернення до суду з відповідним позовом.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції зроблено помилкові висновки стосовно питання пропуску строку позовної давності, оскільки в силу положень ст.120 ЗК України позивач автоматично є власником частини спірної земельної ділянки, тому

на позови щодо захисту права власності на нерухоме майно, строки позовної давності не застосовуються.

ОСОБА_4 подала відзив на апеляційну скаргу, у якому просила залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 з 08 травня 1982 року по 04 липня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.9) та рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2015 року.

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП Дн № 027847 виданого 16 лютого 1998 року Виконкомом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_6 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,2445 га по АДРЕСА_1 , для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :05:005:0190 (а.с.10).

Зазначена земельна ділянка була отримана ОСОБА_6 у відповідності до декрету Кабінету міністрів України від 26 грудня 1992 року, що підтверджується витягом з рішення виконкому Новоолександрівської сільської Ради народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області (а.с.95) під час перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1

16 травня 2014 року ОСОБА_6 уклав шлюб з ОСОБА_4 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с.63).

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про поділ майна подружжя - задоволено частково; розділено між подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_6 спільне сумісне майно, набуте під час їх шлюбу, а саме: домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається з будинку літ. «А» (1 - коридор площею 3,9 кв.м, 2 - кухня площею 11,3 кв.м., 3 - кімната площею 15,0 кв.м., 4 - кімната площею 10,7 кв.м., 5 - комора площею 3,4 кв.м., 6 - кімната площею 14,5 кв.м., 7 - кімната площею 10,6 кв.м., 8 - санвузол площею 4,6 кв.м.), загальною площею 74,0 кв.м., житловою площею 50,8 кв.м., допоміжною площею 23,2 кв.м., а також господарських будівель та споруд: сараю літ. «Б» площею 20,4 кв.м., погрібу з шийкою літ. «Г» площею 11,8 кв.м., сараю н/з літ. «Д» площею 63,6 кв.м., гаражу н/з літ. «Е» площею 22,1 кв.м., колодязю літ. «К» площею 6 кв.м., замощення І площею 67 кв.м., воріт № 1 площею 7,4 кв.м., огорожі № 2 площею 29,5 кв.м., огорожі № 3 площею 27 кв.м., огорожі № 4 площею 30 кв.м., визнавши за ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , право власності за кожним на 1/2 частину вищезазначеного майна; припинено право власності ОСОБА_6 на 1/2 частину у праві спільної сумісної власності на домоволодіння АДРЕСА_1 ; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.4-7).

Земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2445 га з кадастровим номером :05:005:0190 була поділена на дві окремі земельні ділянки: ділянку площею 0,0988 га з кадастровим номером :05:005:0325, та ділянку площею 0,1457 га з кадастровим номером :05:005:0326 та 02 грудня 2022 року були зареєстровані за ОСОБА_6 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.69,70).

16 серпня 2016 року ОСОБА_1 зареєструвала право власності на 1/2 частину житлового будинку, з господарськими будівлями і спорудами що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідною інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.8).

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про визначення порядку користування земельною ділянкою відмовлено, оскільки спірна земельна ділянка належить ОСОБА_6 та права ОСОБА_1 не порушені (а.с.85-92).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 у віці 63 років помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.39).

Після смерті ОСОБА_6 його колишня дружина ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Верховецької В.Е. з заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні колишнього подружжя (а.с.64).

Постановою приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Верховецької В.Е. від 25 червня 2021 року ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки неможливо визначити належність майна на праві спільної сумісної власності (а.с.73).

За правилами ст.ст. 256-258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.ч.1, 5 ст. 261 ЦК України).

Суд першої інстанції, зазначивши у своєму рішенні про порушене право, за захистом якого звернувся позивач до суду, дійшов правильного висновку про наявність підстав про застосування строку позовної давності щодо заявлених позовних вимог ОСОБА_1 .

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обставини щодо підстав застосування позовної давності буди дослідженні у повному обсязі, що виключає можливість скасування оскаржуваного рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що до пред`явленого позову не застосовується позовна давність, колегія суддів відхиляє. Сама по собі природа вимоги про визнання права власності, не виключає застосування до неї позовної давності.

Суд першої інстанції, встановивши, що ОСОБА_1 станом на 30 листопада 2016 року було достеменно відомо про виникнення спірних правовідносин щодо спірної земельної ділянки на підставі чого вона зверталася до суду з позовом про визначення порядку користування спірною земельною ділянкою, за наслідками розгляду якого, останній було відмовлено у задоволенні позову, а з позовом до суду про визнання права власності на земельну ділянку звернулася до суду лише у серпні 2021 року, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 пропустила строк позовної давності, про застосування кого заявлено відповідачем ОСОБА_4 , що в силу вимог ст. 257 ЦК України є достатньою підставою для відмові у позові.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи фактично зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Таким чином, переглядаючи справу, відповідно до вимог 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, за наявними в справі доказами, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова