Справа №:755/2787/22
Провадження №: 2/755/1178/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2023 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.,

за участю секретаря - Зілінської М.В.,

учасники справи:

представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Литвин І.О.,

інші учасники справи - не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, заяву відповідача ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Литвином І.О., про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Сетам», приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравця Вадима Валентиновича, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коберська Олена Юріївна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Тіоніт Груп», про визнання результатів електронних торгів недійсними, визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів,-

в с т а н о в и в :

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 24 липня 2023 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до Державного підприємства «Сетам», приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравця Вадима Валентиновича, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коберська Олена Юріївна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Тіоніт Груп», про визнання результатів електронних торгів недійсними, визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, встановити відповідачу ОСОБА_1 строк для подання доказів щодо розміру понесених нею судових витрат - до 31 липня 2023 року включно та призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати.

29 липня 2023 року представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Литвином І.О. направлено до суду заяву, в якій представник просить суд ухвалити додаткове рішення в даній справі щодо розподілу судових витрат, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 39 000,00 грн (т.2 а.с.61-63).

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Литвином І.О. вимоги заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підтримав у повному обсязі та просив стягнути понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 39 000,00 грн. Надав пояснення аналогічні доводам, викладеним у заяві та додатково пояснив, що представляє інтереси ОСОБА_1 в декількох справах, в поданому ним ордері вказаний договір на правничу допомогу, укладений безпосередньо з ОСОБА_1 , проте наразі цей договір у представника відсутній та він не може повідомити про викладені в цьому договорі умови.

Інші учасники справи в судове засіданні не з`явились, були належним чином повідомлені по день час та місце розгляду справи.

Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.4 ст.270 ЦПК України).

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши доводи поданої заяви, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно положень п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч.3 ст.270 ЦПК України).

За правилом п.2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Тлумачення наведеної норми права дає підстави для висновку, що можливість подання сторонами доказів в підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу у відповідній інстанції, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи у конкретній інстанції.

Тобто докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції подаються до закінчення судових дебатів у справі саме в суд першої інстанції, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом першої інстанції за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У відзиві представник відповідача ОСОБА_1. виклав відповідну заяву.

Заява відповідача ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу з додатками на її обґрунтування подана до суду її представником - адвокатом Литвином І.О., в межах визначеного судом строку - 29 липня 2023 року.

Отже, стороною відповідача виконано вимоги ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо подання доказів на підтвердження розміру витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Як визначено в ст. 15 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатське об`єднання має самостійний баланс, може відкривати рахунки у банках, мати печатку, штампи і бланки із своїм найменуванням. Стороною договору про надання правової допомоги є адвокатське об`єднання. Від імені адвокатського об`єднання договір про надання правової допомоги підписується учасником адвокатського об`єднання, уповноваженим на це довіреністю або статутом адвокатського об`єднання. Адвокатське об`єднання може залучати до виконання укладених об`єднанням договорів про надання правової допомоги інших адвокатів на договірних засадах. Адвокатське об`єднання зобов`язане забезпечити дотримання професійних прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно з ч. 2 вказаної вище статті порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно ч.3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 ЦК України. Зокрема, ст. 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору. За приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки: (1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині другій статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність"); (2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; (3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; (4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; (5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; (6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 27 червня 2018 року у справі №8261216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених відповідачем ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в даній справі до суду подано: договір №16/05/2022 про надання правничої допомоги

від 16 травня 2022 року, укладений між АО «ЛЕКСФОР» та ОСОБА_1 (т.2 а.с.64-68); договір №05/2022 про надання юридичних послуг від 16 травня 2022 року, укладений між

АО «ЛЕКСФОР» та адвокатом Литвином І.О. (а.с.73-74); договір №06/2022 про надання юридичних послуг від 16 травня 2022 року, укладений між АО «ЛЕКСФОР» та адвокатом Сьомочкіною Є.М. (а.с.76-77); акт приймання-передачі за договором №16/05/2022 про надання правничої допомоги від 16 травня 2022 року, підписаний АО «ЛЕКСФОР» та ОСОБА_1

27 липня 2023 року (а.с.69); звіт про надані послуги правничої допомоги за договором №16/05/2022 про надання правничої допомоги від 16 травня 2022 року, складений керуючим партнером АО «ЛЕКСФОР» 27 липня 2023 року (т.2 а.с.71); акт приймання-передачі за договором №05/2022 про надання юридичних послуг від 16 травня 2022 року, підписаний

АО «ЛЕКСФОР» та адвокатом Литвином І.О. 27 липня 2023 року (т.2 а.с.75); акт приймання-передачі за договором №06/2022 про надання юридичних послуг від 16 травня 2022 року, підписаний АО «ЛЕКСФОР» та адвокатом Сьомочкіною Є.М. 27 липня 2023 року (а.с.78); рахунок №1 від 27 липня 2023 року згідно з договором №16/05/2022 про надання правничої допомоги від 16 травня 2022 року (т.2 а.с.70), та квитанцію до платіжної інструкції про сплату ОСОБА_1 АО «ЛЕКСФОР» 28 липня 2023 року 39 000,00 грн за договором №16/05/2022 про надання правничої допомоги від 16 травня 2022 року (т.2 а.с.72).

У своїй практиці ЄСПЛ керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі.

Разом з тим, згідно правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року в справі №922/1163/18, від 19 листопада 2019 року в справі №5023/5587/12, від 12 серпня 2020 року в справі №916/2598/19, від 27 серпня 2020 року в справі №873/2/20, від 07 вересня 2020 року в справі №910/4201/19 та від 17 вересня 2020 року в справі №904/3583/19, у разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Як убачається з матеріалів справи, представництво інтересів ОСОБА_1 в даній справі здійснювали: адвокат Сьомочкіна Є.М. (яка підписала та подала до суду відзив на позовну заяву) за ордером на надання правничої (правової) допомоги серії АІ №1233103, виданим на підставі договору про надання правничої допомоги/ доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги б/н від 18 травня

2022 року (т.1 а.с.164); адвокат Литвин І.О. (який брав участь в судових засіданнях) за ордером на надання правничої (правової) допомоги серії АІ №1238567, виданим на підставі договору про надання правничої допомоги/ доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги б/н від 08 червня 2022 року (т.1 а.с.216).

Проте матеріали справи не містять ані договорів б/н від 18 травня 2022 року, б/н

від 08 червня 2022 року, ані актів приймання-передачі виконаної роботи за цими договорами, ані доказів оплати за ними тощо.

Отже, за поданими стороною відповідача ОСОБА_1 доказами, відсутня можливість встановити не лише факт проведення оплати правничої допомоги адвокатам за договорами, на підставі яких вони надавали відповідачу правничу допомогу в даній справі, або домовленість про відкладальну обставину з цього приводу, та факт прийняття відповідачем виконаної адвокатами роботи, а й дійсну домовленість між адвокатами та клієнтом щодо розміру гонорару адвоката.

При цьому суд враховує, що договір про надання правової допомоги укладається між двома суб`єктами - адвокатом та його клієнтом, однак, у випадках встановлених Цивільним процесуальним кодексом, на його підставі можуть виникнути права та обов`язки у особи, яка не є стороною цього договору та на яку судом буде покладено обов`язок щодо їх відшкодування.

Зважаючи на зазначене, Цивільним процесуальним кодексом України, зокрема в статтях 137, 141, встановлено повноваження суду щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, відмови у їх відшкодуванні, залишення без розгляду заяви про їх відшкодування тощо.

Укладаючи договір про надання правової допомоги, адвокат не тільки обізнаний про порядок, умови та особливості укладення договору про надання правової допомоги, правові наслідки пов`язані з його виконанням, а також розподілом витрат на професійну правничу допомогу між сторонами за результатами розгляду справи, а й повинен забезпечувати допомогу клієнту щодо отримання відшкодування витрат понесених ним у зв`язку з судовим розглядом справ (в тому числі щодо формування тексту договору, погодження розміру витрат (вартості робіт), підтвердження їх первинними документами тощо).

У Практичних рекомендаціях: вимоги щодо справедливої компенсації (стаття 41 Конвенції), виданих Головою Європейського суду з прав людини відповідно до Правил 32 Регламенту Суду від 28 березня 2007 року, з поправками від 09 червня 2022 року, ЄСПЛ зазначає, що витрати, понесені (як на національному рівні, так і під час розгляду справи в самому Суді) у спробі запобігти порушенню чи з метою отримання компенсації після того, як воно сталося, мають бути фактично понесені. Фактично понесені означає, що «заявник мав сплатити їх або бути зобов`язаним сплатити їх відповідно до юридичного або договірного зобов`язання. Документи, що підтверджують те, що заявник сплатив або зобов`язаний сплатити такі витрати, мають бути надані суду» (пункт 18).

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про не доведеність відповідачем обставин, що могли б бути підставою для відшкодування відповідачеві судових витрат на правничу допомогу за рахунок позивача, оскільки матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження як досягнутої відповідачем та адвокатами Сьомочкіною Є.М. і Литвином І.О. домовленості щодо розміру гонорару адвоката, порядку його оплати, так і прийняття клієнтом виконаної адвокатами роботи та здійснення оплати за договорами б/н від 18 травня 2022 року та б/н від 08 червня 2022 року, на підставі яких здійснювалось представництво інтересів

ОСОБА_1 у суді.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на наведене, суд убачає визначені законом підстав для відмови у відшкодуванні судових витрат на правничу допомогу в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 76-81, 89, 133, 137, 141, 258, 263-265, 270, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 , поданої представником - адвокатом Литвином І.О., про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 18 серпня 2023 року.

Суддя: