Справа №751/1207/23
Провадження №2/751/608/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 р. місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого - судді Павлова В.Г.

при секретарі Овдій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у спільному сумісному майні подружжя

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції учасників справи.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання за кожним права власності на частини квартири АДРЕСА_1 .

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що вище вказана квартира була придбана в період перебування в шлюбі з відповідачем по справі, а відтак вона є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідач у визначений судом строк відзив на позовну заяву не подала.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представники сторін по справі подали заяви про розгляд справи без їх участі.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 27.02.2023 року відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу в підготовче судове засідання /а.с.17-18/.

Ухвалою суду від 28.03.2023 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до розгляду /а.с.39/.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Згідно копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 сторони з 21.05.2010 року перебували в зареєстрованому шлюбі /а.с.7/.

Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 01.11.2021 року шлюб між сторонами було розірвано /а.с.22-23/.

Згідно договору купівлі-продажу від 29.11.2019 року ОСОБА_3 придбала у власність квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №321883000 від 03.02.2023 року право власності на 1/1 частку кв. АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_3 /а.с.11/.

V. Оцінка Суду.

Згідно ч.2 ст.71 СК України якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до вимог ЦК України.

Встановлюючи право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ч.1 ст.69 СК України визначає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

З огляду на відсутність в матеріалах справи жодних доказів в підтвердження факту придбання відповідачем саме за особисті кошти спірної квартири, презумпція права спільної сумісної власності на квартиру залишається не спростованою.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на частину квартири підлягають задоволенню, оскільки спірний об`єкт нерухомого майна придбано сторонами в період перебування в шлюбі.

Аргументи представника відповідача про відсутність спору та можливість позасудового врегулювання поділу квартири не спростовують вище викладені висновки суду, оскільки обрання певного засобу правового захисту є правом особи, а не обов`язком. Встановлення обов`язкового досудового врегулювання спору обмежить можливість позивача на реалізацію права на судовий захист.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на той факт, що відповідач позовних вимог не заявляла та не уповноважувала позивача представляти її інтереси в судових засіданнях, підстав для визнання за нею права власності на частину спірної квартири суд не вбачає.

VІ. Розподіл судових витрат.

За змістом ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме - 50% від заявлених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 641 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст.81,141,247,265,268,273,280,ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у спільному сумісному майні подружжя задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частку квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 641 грн. 20 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Суддя В.Г.Павлов