Єдиний унікальний номер: 379/994/23
Провадження № 2/379/218/23
УХВАЛА

04 серпня 2023 рокум.Тараща

Суддя Таращанського районного суду Київської області Шабрацький Г.О., розглянувши матеріали позовної заяви позовної заяви ОСОБА_1 до виконавчого комітету Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

14.07.2023 ОСОБА_1 звернувся до Таращанського районного суду Київської області з даним позовом до виконавчого комітету Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії.

Оскільки подана позовна заява не відповідала вимогам закону,позивачу було направлено ухвалу судді про залишення позову без руху та надання часу на усунення недоліків, при цьому було роз`яснено, що у разі неусунення недоліків, заява буде вважатися неподаною та буде повернута позивачу.

02.08.2023 представник позивача- адвокат Гнатюк Т.В. подала до суду заяву про усунення недоліків, проте недоліки вказаної заяви не усунула.

Слід зазначити, що вказані в ухвалі суду недоліки не є надмірним формалізмом чи обмеженням доступу до правосуддя, оскільки являє собою прояв забезпечення реалізації балансу принципу верховенства права та принципів цивільного судочинства щодо рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, юридичної визначеності та диспозитивності.

Так згідно з ч. 1ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України(далі по тексту -ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Від змісту позовної заяви залежать дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи у судовому засіданні та при її розгляді по суті, у тому числі і про її судову юрисдикцію та підсудність, про визначення обставин, що мають значення для її вирішення, про залучення в процес інших осіб, дослідження доказів тощо.

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.10.2017 року у справі № 914/1128/16.

Отже, ефективний спосіб захист має бути таким, що відповідає змісту порушеного права та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Із змісту позовних вимог не вбачається порушення цивільних прав позивача, не викладені обставини та не зазначені докази порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивачів за захистом яких позивачі мають право в порядку визначеному ЦПК України звертатися до суду.

Зі змісту позову не вбачається, які саме права позивача порушені, оскільки, порушення, допущені секретарем сільської ради, які не впливають на волевиявлення спадкодавця щодо розпорядження власним майном не є підставою для оспорюваності заповіту, а лише свідчить про недобросовісне виконанням секретарем сільської ради своїх обов`язків щодо вчинення нотаріальних дій (Постанова Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховний Суд від 17 листопада 2021 р. у справі № 755/8776/18). А отже в даному випадку порушено право померлої особи - ОСОБА_2 . Таким чином, позивачем у позовній заяві не зазначено які саме його права та інтереси порушені заповітом, а отже ним не доведено, що він має право на звернення до суду із цим позовом.

Представник позивача у заяві про усунення недоліків посилається на те, що з-за неналежного виконання посадовою особою своїх обов`язків при реєстрації заповіту ОСОБА_1 не може реалізувати своє право на отримання спадщини, тобто порушене його право на спадкування.

Тому, суд роз`яснює, позивачу, що він має право звернутись до суду з позовом про визнання права власності на спадщину за заповітом, під час розгляду якого надати свої доводи дійсності заповіту..

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З урахуванням цих обставин суддя вважає, що позовну заяву необхідно повернути позивачу та вважати її неподаною.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до виконавчого комітету Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії- повернути позивачу разом з усіма доданими до неї документами.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Суддя Таращанського районного суду Київської області Григорій ШАБРАЦЬКИЙ