Справа № 606/843/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Іванченко А.М.,

при секретарі Порчик Р.І.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника служби у справах дітей Ходинецької Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Теребовлянської міської ради, про позбавлення батьківських прав, ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що від спільного шлюбу з відповідачем має двох дітей, які після розірвання шлюбу проживають разом з нею та перебувають на повному її забезпеченні. У зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей позивач просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 09.05.2023 року відкрито провадження у цивільній справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 18.07.2023 року позовні вимоги в частині позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до дитини ОСОБА_4 залишено без розгляду, також закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Представник служби у справах дітей, не заперечувала проти задоволення позовних вимог, оскільки це не буде суперечити інтересам дитини.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину, а відповідно до частини 4 статті 155 цього Кодексу ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Статтями 164, 165 СК України, передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

У будь-якому разі, не може бути сумнівів, що врахування основних інтересів дітей є вирішальним чинником у кожній справі такого типу.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є сторони по справі(а.с.8)

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 20.04.2017 року (справа № 606/364/17) шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.(а.с.12)

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 23.06.2018 року (справа № 606/313/18) з ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.10)

Відповідно до Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Теребовлянського ВДВС ОСОБА_2 станом на 10.04.2023 року має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 72227,25 грн.(а.с.13)

З довідки про проведену бесіду від 22.05.2023 року, проведену головним спеціалістом служби у справах дітей Теребовлянської міської ради з ОСОБА_3 стосовно позбавлення батька ОСОБА_2 батьківських прав вбачається, що дитина згода з позовними вимогами, оскільки батько не цікавиться навчанням сина, його здоров`ям, не дбає про розвиток, не навідує на свята.(а.с.34)

З довідки про проведену бесіду від 22.05.2023 року, проведену головним спеціалістом служби у справах дітей Теребовлянської міської ради з ОСОБА_2 у телефонному режимі, стосовно позбавлення його батьківських прав вбачається, що ОСОБА_2 заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо сина ОСОБА_3 , зазначив, що пішов на роботу, аліменти буде сплачувати. Також вказано, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та проживає разом з матір`ю дитини у с.Романівка (а.с.36)

Відповідно довідки № 02-04/26 від 25.05.2023 року ОСОБА_3 навчається у 9 класі філії опорного навчального закладу «Ласковецька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Теребовлянської міської ради Тернопільської області» Старомогильницька загальноосвітня школа І-ІІ ступенів. Батько ОСОБА_2 не бере участі у вихованні сина, не цікавиться навчанням та поведінкою сина, з класним керівником на зв`язок не виходив. На батьківські збори не з`являвся.(а.с. 37)

Згідно висновку органу опіки та піклування Теребовлянської міської ради від 29.05.2023 року є доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо сина ОСОБА_3 (а.с.30).

Відповідно до ст.164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

За тлумаченням ст.166 СК України, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

В рішенні Європейського Суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватись вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Отже, судом достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням та утриманням сина не займається, його життям не цікавиться, з боку батька відсутня будь-яка турбота про дитину, про його розвиток, проживає окремо від нього. Зазначені факти не заперечуються самим відповідачем та підтверджені наданими письмовими доказами.

За таких підстав, з урахуванням всіх встановлених обставин, суд приходить до висновку, що така поведінка відповідача ОСОБА_2 щодо приймання участі у житті та вихованні дітей свідчить про його небажання виконувати батьківські обов`язки щодо сина ОСОБА_3 , а тому суд вбачає підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина.

Крім того, на підставі ч.1ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме, судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 247, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.141, 150, 164, 165, 166, 180, 181, 183 СК України, Законом України «Про охорону дитинства», суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Теребовлянської міської ради, про позбавлення батьківських прав,- задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 судовий збір в розмірі 1073, 60 грн. (одна тисяча сімдесят три грн. 60 коп).

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А.М. Іванченко