Справа № 149/315/23
Провадження №2/149/280/23
Номер рядка звіту 70
У Х В А Л А

28.03.2023 року м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вергелеса В.О.,

за участі секретаря Лисої В.В.,

позивачки ОСОБА_1 , представника адвоката Костюк Г.М.,

відповідачки ОСОБА_2 ,

розглядаючи у відкритому підготовчому засіданні в м. Хмільнику цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Тиврівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькій області Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про оспорювання батьківства та виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Хмільницького міськрайонного суду перебуває вказана цивільна справа.

Треті особи та їх представники в судове засвідання не з"явилися, про день, час та місце судового засіданні повідомленні належним чином. Подали заяви про розгляд справи за їх відсутності та відсутності їх представників.

28.03.2023 року через канцелярію суду, безпосередньо у день судового засіданні у справі, надійшла заява відповідачки ОСОБА_2 про відвід судді Вергелеса В.О. у даній справі.

Заява про відвід мотивована тим, що представник позивача ОСОБА_5 надавала правову допомогу по захисту прав і свобод ОСОБА_6 про перерахунок та виплату пенсії у Вінницькому окружному адмінстративному суді. Таким чином, представник протилежної сторони Костюк Г.М. та суддя Вергелес В.О. перебувають у дружніх стосунках або принаймі контактують з особистих питань головуючого судді у даній справі.

Також суддя Вергелес В.О. навіть не витребував доказів від позивача про наявність обставин передбачених статтею 137 СК України. Без з"ясування вищенаведених обставин справи, очевидно, що суддею буде прийнято знову завідомо неправосудне рішення. Формальний підхід судді Вергелеса до розгляду справи викликає обурення, адже суддя навіть не намагається захистити права людини, хоча це є прямим обов"язком судочинства.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні клопотання підтримала та просила його задовільнити з підстав наведених у заяві про відвід.

Позивачка ОСОБА_1 та представник адвокат Костюк Г.М. просили у задоволенні заяви про відвід відмовити через його безпідставність та надуманість.

Суд, дослідивши зміст заяви про відвід, заслухавши думку та пояснення відповідачки, позивачки та її представника, прийшов до наступного.

Частиною першою - третьою статті 40 ЦПК України визначено, що що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Так як заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, то питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Обставини, що виключають участь судді в розгляді цивільної справи, передбачені ст. ст. 36, 37 ЦПК України.

У відповідності до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Європейський суд з прав людини за результатами розгляду справ "Мироненко і Мартенко проти України" (заява № 4785/02), "Олександр Волков проти України" (заява № 21722/11) зазначив, що при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, на якій наголосив суд у справі "Олександр Волков проти України", існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод повинно встановлюватися згідно з:(і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Разом з тим, як вбачається з заяви про відвід судді Вергелеса В.О. та пояснень відповідачки ОСОБА_2 в судовому засіданні, доводи відповідачки про те, що представник позивача ОСОБА_5 надавала правову допомогу по захисту прав і свобод ОСОБА_6 про перерахунок та виплату пенсії у Вінницькому окружному адмінстративному суді, що представник протилежної сторони Костюк Г.М. та суддя Вергелес В.О. перебувають у дружніх стосунках або принаймі контактують з особистих питань головуючого судді у даній справі, не відповідають дійсності та є абсолютно надуманими. ОСОБА_5 ніколи не надавала правової допомоги судді Вергелесу В.О. в жодних справах. Головуючий у справі суддя ніколи не контактував з ОСОБА_5 і з нею не знайомий.

При цьому суд звертає увагу і на те, що відповідачка ОСОБА_2 на поставлені їй питання на обґрунтування підстав відводу, уникала конкретних відповідей та посилання на докази, що свідчить про надуманість та штучне створення підстав для відводу судді.

Що стосується твердження відповідачки, що суддя Вергелес В.О. навіть не витребував доказів від позивачки про наявність обставин передбачених статтею 137 СК України та що без з"ясування вищенаведених обставин справи, очевидно, що суддею буде прийнято знову завідомо неправосудне рішення, що формальний підхід судді Вергелеса до розгляду справи викликає обурення, адже суддя навіть не намагається захистити права людини, хоча це є прямим обов"язком судочинства, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до вимог статей 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та диспозитивності.

Статтею 12 ЦПК України визначено, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Порядок подання та витребування доказів визначений положеннями статей 81-84 ЦПК України і суддя не вправі без з`ясування думки сторін з цього приводу, поза межами судового засіданні, самостійно витребувати будь-які докази у цивільній справі. Саме з метою забезпечення сторонам та іншим учасникам справи реалізації своїх процесуальних прав при розгляді даної справи, суддею відповідно до вимог статті 274 ЦПК України, було ухвалено процесуальне рішення про розгляд даної справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Тобто, твердження та доводи відповідачки у цій частині відводу, не ґрунтуються на вимогах чинного процесуального законодавства і є безпідставними. Таким чином, наведені відповідачкою ОСОБА_2 аргументи та доводи на необхідність відводу головуючого у справі судді Вергелеса В.О., жодним чином не підтверджуються, як не підтверджуються сумніви відповідачки у безсторонності судді Вергелеса В.О. Враховуючи викладене, суд приходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви відповідачки ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Вергелеса В.О. у даній справі. На підставі викладеного, керуючись статтями 2-4, 12,13, 36, 37, 39, 40, 260 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви відповідачки ОСОБА_2 про відвід судді Вергелеса Валерія Олександровича від розгляду цивільної справи № 149/315/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Тиврівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькій області Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про оспорювання батьківства та виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Валерій ВЕРГЕЛЕС