КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 4-с/947/53/23
УХВАЛА

17.08.2023 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

за участю секретаря Матвієвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за скаргою

ОСОБА_1

на бездіяльність Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

за участі: Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»,

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛЬКОР ІНВЕСТ»,

про визнання бездіяльності протиправною

та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 26.05.2023 року звернулась до Київського районного суду міста Одеси із скаргою про визнання бездіяльності Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) протиправною та зобов`язання вчинити дії щодо зняття арештів, накладених на усе нерухоме майно ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження №24976360.

В обґрунтування скарги, ОСОБА_1 посилається на те, що в провадженні Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) перебувало виконавче провадження №24976360, з примусового виконання виконавчого листа №2-233210, який виданий Київським районним судом м. Одеси від 26 жовтня 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» грошової суми у розмірі 611263,24 грн. 26 грудня 2013 року державним виконавцем відділу ДВС винесено постанову по виконавчому провадженні №24976360 про повернення виконавчого документу стягувачу, матеріали виконавчого провадження передані на зберігання до архіву.

В рамках вищезазначеного виконавчого провадження 03.03.2011 року старшим державним виконавцем Першого Київського відділу ДВС ОМУЮ Стояновим Р.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №24976360 та одночасно застосовано обтяження у виді арешту всього нерухомого майна відносно боржника - ОСОБА_1 . Таке обтяження було зареєстроване 12.03.2011 року за №10928301 реєстратором: Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

Яку стверджує заявниця, 13 квітня 2023 року вона - ОСОБА_1 звернулась із заявою до Першого Київського відділу ДВС у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) про зняття арешту у зв`язку з тим, що виконавчий документ було повернуто стягувачу.

Однак, 12 травня 2023 року засобами поштового зв`язку отримала відповідь від Першого Київського відділу ДВС у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеса), в якій її повідомлено, що матеріали виконавчого провадження №24976360 були знищені у зв`язку із закінченням строків зберігання в порядку передбаченому законодавством, а також про відсутність підстав для зняття арешту по вказаному виконавчому провадженню.

Враховуючи викладене, приймаючи, що виконавче провадження завершено, знищено, закінчені усі строки для повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання, ОСОБА_1 стверджує, що існування арешту, накладеного в рамках виконавчого провадженні № 24976360, на її майно понад 10 років, не відповідає нормам Закону га порушує її права.

Вказані обставини стали підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з цією скаргою.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаною скаргою розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 30.05.2023 року, вищевказану скаргу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні на 04.07.2023 року о 12 год. 00 хв.

Одночасно, судом ухвалено витребувати з Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) належним чином завірені копії матеріалів, у тому числі документи сформовані в електронній формі, щодо виконавчого провадження №24976360.

26.06.2023 року до суду від заінтересованої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення АТ «Банк «Фінанси та Кредит» з ринку надійшло повідомлення про відступлення АТ «Банк «Фінанси та Кредит» прав вимоги за кредитним договором №№к-2033 від 13.10.2006 року, укладеним з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛЬКОР ІНВЕСТ».

03.07.2023 року до суду від представника Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) надійшла відповідь на виконання ухвали суду від 30.05.2023 року в частині витребування доказів, одночасно з відзивом на позовну заяву, в якому представник просить суд відмовити у задоволенні скарги, з посиланням на законність дій державного виконавця, відсутності інформації про виконання виконавчого документа, та відсутності підстав для скасування арешту накладеного в рамках виконавчого провадження №24976360.

До судового засідання призначеного на 04.07.2023 року сторони у справі не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином. Однак, 04.07.2023 року від представника скаржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 до суду надійшло клопотання про проведення судового засідання за її відсутності, з одночасною вимогою про витребування доказів.

Судом в судовому засіданні 04.07.2023 року без видалення до нарадчої кімнати було ухвалено залучити до участі по справі в якості заінтересованої особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛЬКОР ІНВЕСТ», .

Також судом 04.07.2023 року було постановлено ухвалу, якою клопотання представника скаржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про витребування доказів задоволено. Витребувано з Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради належним чином завірену копію постанови Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського Міністерства управління юстиції від 03.03.2011 року №24976360, на підставі якої зареєстровано обтяження у виді арешту нерухомого майна, запис №10928301, на усе нерухоме майно належне ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у тому числі на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна №101.

Приймаючи залучення заінтересованої особи, 04.07.2023 року судом було ухвалено відкласти судове засідання на 17.08.2023 року о 15 год. 30 хв.

18.07.2023 року до суду надійшла відповідь з Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради про неможливість виконання ухвали суду від 04.07.2023 року.

До судового засідання призначеного на 17.08.2023 року сторони по справі не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином. Від представника скаржника до суду надійшла заява про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за її відсутності.

Представник Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського Міністерства управління юстиції та представники заінтересованих повідомлені належним чином, що підтверджується кур`єрськими повідомленнями про вручення судових повісток представнику державної виконавчої служби та АТ «Банк «Фінанси та Кредит», а також повернутим конвертом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛЬКОР ІНВЕСТ» без вручення, з підстав відсутності адресата за вказаною адресою, що у відповідності до положень п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України.

У відповідності до ч.1 ст. 450 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Приймаючи викладене, судом було ухвалено здійснити розгляд справи в судовому засіданні 17.08.2023 року за відсутності сторін по справі, за наявними документами в матеріалах справи.

Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає скаргу підлягаючою до задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.10.2006 року між Філією «Одеське регіональне управління банку Фінанси та Кредит» товариство з обмеженою відповідальністю та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №к-2033, згідно якого банк надає позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 70 000, 00доларів США з оплатою по процентній ставці 12% процентів річних. Кредитні ресурси отримані позичальником за цим договором використовуються за цільовим призначенням: для придбання трьохкімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 55,6кв.м., житловою площею 35,1кв.м.

В провадженні Київського районного суду міста Одеси на розгляді перебувала цивільна справа №2-2332 2010 рік за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське РУ» АТ «Банк Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №к-2033 від 13.10.2006 року.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20.07.2010 року, яке набрало законної сили 31.07.2010 року, ухваленим за наслідком розгляду справи №2-2332 2010 рік, позов ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське РУ» АТ «Банк Фінанси та Кредит» було задоволено. Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ Банк Фінанси та Кредит в особі філії Одеське РУ АТ Банк Фінанси та Кредит заборгованість за кредитним договором №к-2033 від 13.10.2006року у розмірі 611263,24грн., судові витрати у розмірі 1700,00грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу у розмірі 30,00грн.

На виконання вказаного заочного рішення суду, 26.10.2010року Київським районним судом м. Одеси були видані відповідні виконавчі листи.

У відповідності до листа Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 12.05.2023 року за №25776, наданої відповіді вказаного відділу від 30.06.2023 року за №55670, а також довідки ВП- спец розділ, сформованої 30.06.2023 року вбачається, що в провадженні Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження №24976360 з примусового виконання виконавчого листа №2-233210, який видано Київським районним судом міста Одеси 26.10.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» грошової суми у розмірі 611263,24 грн.

Вказане виконавче провадження відкрито на підставі постанови ВП №24976360, винесеної 03.03.2011 року старшим державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Стояновим Р.В. про відкриття виконавчого провадження, з одночасним накладенням арешту на майно боржника ОСОБА_1 .

Також, судом встановлено, що в рамках вказаного виконавчого провадження №24976360 відносно ОСОБА_1 , 26.12.2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції діючій на момент винесення постанови.

У відповідності до вищевказаних відповідей, Першим Київським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) також повідомлено, що матеріали виконавчого провадження №24976360 з примусового виконання виконавчого листа № 2-233210, який виданий Київським районним судом м. Одеси від 26 жовтня 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» грошової суми у розмірі 611263,24 грн., були знищені у зв`язку із закінченням строків зберігання в порядку передбаченому законодавством.

У відповідності до договору про відступлення прав вимоги від 23.04.2019 року та договору про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 23.04.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кисельовою Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №312, укладені між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «АЛЬКОР ІНВЕСТ» вбачається, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» передало, а ТОВ «Фінансова компанія «АЛЬКОР ІНВЕСТ» набуло право вимоги у тому числі за кредитним договором №к-2033 від 13.10.2006 року, укладеного з ОСОБА_1 , та іпотечним договором укладеним в забезпечення вказаного кредитного договору.

Згідно з витягом Автоматизованої системи виконавчого провадження, який перебуває у вільному доступі, сформованим 17.08.2023 року, судом встановлено відсутність наявність відкритого виконавчого провадження відносно ОСОБА_1 з примусового виконання виконавчих листів виданих з виконання рішення Київського районного суду міста Одеси від 20.07.2010 року по справі №2-2332 2010 рік, стягувачем за яким є: ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» або ТОВ «Фінансова компанія «АЛЬКОР ІНВЕСТ».

У відповідності до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 328967652 від 12.04.2023 року вбачається наявність зареєстрованого 12.03.2011 року та чинного обтяження, у виді арешту на усе нерухоме майно ОСОБА_1 , зареєстрованого за №10928301, реєстраційний номер обтяження 10928301, накладений на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №;24976360 від 03.03.2011 року, яка винесена старшим державним виконавцем першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Стоянова Р.В.

Приймаючи відсутність триваючого виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-2332 2010, а також існування арешту на майно поза межами виконавчого провадження на протязі 10 років, ОСОБА_1 звернулась до Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про скасування вищевказаного арешту, накладеного в рамках виконавчого провадження №24976360 на усе належне їй нерухоме майно, однак вказаним листом від 12.05.2023 року за №25776 її повідомлено про відсутність підстав для скасування арешту.

Вказані обставини стали підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з цією скаргою.

У відповідності до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Положеннями пункту 4 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо зокрема стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Повернення виконавчого документа стягувачу на підставі статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній на час повернення виконавчих документів стягувачу) не встановлювало прямого обов`язку державного виконавця знімати арешт з майна боржника.

Відповідно до положень частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду 03 листопада 2021 року в справа № 161/14034/20 (провадження№ 61-1980св21) міститься висновок про те, що «арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України «Провиконавче провадження» підлягає примусовому виконанню. Водночас, у випадку повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні. У справі, що переглядається, встановлено, що після повернення банку виконавчого документа про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості, боржник повідомив виконавчу службу про повне виконання зобов`язань за кредитним договором та просив зняти арешті з належного йому майна. При цьому виконавчою службою не оспорювався факт погашення боржником заборгованості за виконавчим документом після повернення виконавчого документа стягувачу у серпні 2012 року. Саме у зв`язку із цим ОСОБА_1 просив зняти арешт з його майна.

Законом України «Про виконавче провадження» не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа у зв`язку з його добровільним виконанням після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності майна у боржника, на яке може бути звернено стягнення.

Приймаючи викладене, суд зазначає, що як вже є встановленим спірний арешт було накладено 03.03.2011 року в рамках виконавчого провадження №24976360, за яким 26.12.2013 року виконавчий документ повернуто стягувачеві.

У відповідності до відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження, вбачається відсутність інформації про повторне звернення стягувача з вказаним виконавчим листом до примусового виконання відносно боржника ОСОБА_1 , що свідчить про сплив усіх строків пред`явлення виконавчих документів до виконання, визначених Законом України «Про виконавче провадження» як в редакції, яка діяла на момент повернення виконавчого документа, так і в редакції, яка діє на час розгляду справи.

Також, з метою перевірки обставин, що мають значення до справи, судом встановлено, що ані АТ «Банк «Фінанси та Кредит», ані ТОВ «Фінансова компанія «АЛЬКОР ІНВЕСТ» не звертались до суду з заявами про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання в рамках цивільної справи № 2-2332 2010 рік, відносно боржника ОСОБА_1 .

Судом також приймається відсутність в матеріалах справи жодних доказів на підтвердження наявності жодних майнових претензій у стягувача до ОСОБА_4 з приводу виконання виконавчого листа №2-233210, виданого Київським районним судом міста Одеси 26.10.2010 року. Про зазначені обставини також свідчить процесуальна поведінка ТОВ «Фінансова компанія «АЛЬКОР ІНВЕСТ» з нез`явлення до судового засідання з розгляду зазначеної скарги.

Розглядаючи зазначену скаргу, судом також враховується висновок Верховного Суду викладений у постанові від 13.07.2022 року по справі №2-0301/806/11 у відповідності до якого, застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.

Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У Постанові Верховного Суду від 12.10.2022 року по справі №203/3435/21 (провадження № 61-5972св19) зазначено, що наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

У відповідності до ч.2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Приймаючи вищевикладене, відсутність відкритого виконавчого провадження та сплив майже десяти років після повернення виконавчого документа стягувачеві, відсутність майнових претензій до боржника, відсутність за десять років жодних дій стягувача спрямованих на виконання рішення суду, свідчить про відсутність правових підстав для продовження дії арештів майна відносно ОСОБА_1 , накладеного в рамках виконавчого провадження №24976360.

Одночасно, судом не приймаються доводи державного виконавця стосовно законності постанови про накладення арешту, оскільки спір у справі виник не у зв`язку з оскарженням бездіяльності у вигляді не зняття арешту державним виконавцем, який здійснював виконавчі дії у виконавчому провадженні №24976360, станом на момент повернення виконавчого документа стягувачеві у 2013 році.

Розглядаючи питання ефективності захисту порушеного права особи на майно якої у рамках виконавчого провадження накладено арешт, судом враховується висновок Верховного суду, викладений у постанові від 28.10.2020 року по справі № 204/2494/20, відповідно до якого: «Позивач який є боржником перед банком, є стороною виконавчого провадження. У п.24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 №6 судам роз`яснено, що вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту з майна розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України».

За наслідком чого, суд доходить до висновку про вірність обраного заявником способу захисту порушених прав та інтересів.

При вищевикладених обставинах, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 є обґрунтованою, доведеною та такою, що підлягає задоволенню, за наслідком чого наявні підстави для визнання неправомірною бездіяльність Першого Київського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо не зняття арешту, накладеного на усе нерухоме майно ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження №24976360, та зобов`язання Перший Київський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчинити дії з поновлення порушених прав ОСОБА_1 шляхом зняття арешту, накладеного на усе нерухоме майно ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження №24976360, на підставі постанови від 03.03.2011 року, зареєстроване 12.03.2011 року за №10928301, реєстраційний номер обтяження №10928301.

Керуючись ст.ст.5, 12, 13, 18, 76-81, 89, 211, 258, 263-265, 354,451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 ) на бездіяльність Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (місцезнаходження: 65065, м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 1), за участі: Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (місцезнаходження: 04050, м. Київ, вул. Артема, 60), Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛЬКОР ІНВЕСТ» (місцезнаходження: 04119, місто Київ, вулиця Зоологічна, будинок 4-А, офіс 139/1) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність Першого Київського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо не зняття арешту, накладеного на усе нерухоме майно ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження №24976360.

Зобов`язати Перший Київський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчинити дії з поновлення порушених прав ОСОБА_1 шляхом зняття арешту, накладеного на усе нерухоме майно ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження №24976360, на підставі постанови від 03.03.2011 року, зареєстроване 12.03.2011 року за №10928301, реєстраційний номер обтяження №10928301.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 21.08.2023 року.

Головуючий Калініченко Л. В.