ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6022/23 Справа № 215/5331/22 Суддя у 1-й інстанції - Лиходєдов А.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

сторони справи :

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика»

відповідач- ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2023 року, ухваленого суддею Лиходєдовим А.В., в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 21 квітня 2023 року,

ВСТАНОВИВ

У грудні 2022 р. позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначив, що 21.05.2021 р. між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту №315638-КС-001, відповідно до якого ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 20 000 грн., строком до 10.09.2021 р., на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 0,77501351% в день (фіксована ставка).

04.08.2021 р. між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 , було укладено Додаткову угоду 1 до Договору про надання кредиту №315638-КС-001 від 21.05.2021 р., відповідно до якої відповідачу було додатково надано кредит у розмірі 14 000 грн., строком до 19.01.2022 р.

Заборгованість за договором кредиту, ОСОБА_1 сплачена лише частково, а саме в розмірі 22 317,50 грн.

Станом на 29.12.2022 р. відповідач має заборгованість - 59 238,22 грн., з яких: - 24 773,72 - заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом; 32 364,50 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом; 2100 грн. - заборгованість за нарахованою комісією за надання кредиту.

Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 24 квітня 2023 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволені.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» з ОСОБА_1 59 238 грн. 22 коп. заборгованості за кредитним договором, з яких: 24 773 грн. 72 коп. - заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом; 32 364 грн. 50 коп. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом; 2100 грн. - заборгованість за нарахованою комісією за надання кредиту, а також 2481 грн. судового збору, а всього - 61 719 грн. 22 коп.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність оскаржуваного судового рішення, яке не відповідає нормам матеріального права, просить його скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ТОВ "Бізнес Позика" в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та стягнути з позивача на його користь судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 3721,50 грн.

Відповідач вважає, що позивачем суду не надано доказів того, що наявна в матеріалах справи копія договору кредиту, створювалася у порядку, визначеному Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг" та що він підписувався ектронним цифровим підписом уповноваженою на те особою (із можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документу. Скаржник зазначає, що позивачем не доведено факту укладення сторонами договору та додаткової угоди до договору кредиту, що на його думку свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань, тому вважає вимоги позивача необгрунтованими.

Окрім того, відповідач звертає увагу на те, що позивачем, як доказ отримання відповідачем грошових коштів надано лист від АТ "Таскомбанк" від 17.11.2022 та від 07.12.2022, які не є первинними обліковими бухгалтерськими документами, тому в силу вимог чинного законодавства та сталої судової практики Верховного Суду не можуть бути належними та допустимими доказами отримання відповідачем будь- яких коштів від позивача. Вказує, що за відсутності доказів отримання відповідачем коштів від позивача, вважає, що рішення суду першої інстанції про обгрунтованість вимог винесено з порушенням норм чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Відповідач не погоджується з висновком суду про те, що він частково сплатив заборгованість по кредиту в розмірі 22 317,50 грн., посилаючись на те, що листи від ТОВ "Платіжні системи" від 16.11.2022 не можуть свідчити, що відповідач сплачував будь- які кошти на виконання договорів.

Наголошує на тому, що позивач нарахував заборгованість за процентами до 29.12.2022 вже після спливу визначеного договором строку кредитування.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача, позивач ТОВ "Бізнес Позика", просить рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 21 квітня 2023 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки переглядається справа з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 21.05.2021 р. між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту №315638-КС-001, відповідно до якого ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 20000 грн., строком до 10.09.2021 р., на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 0,77501351% в день (фіксована ставка).

04.08.2021 р. між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 , було укладено Додаткову угоду 1 до Договору про надання кредиту №315638-КС-001 від 21.05.2021 р., відповідно до якої ОСОБА_1 було додатково надано кредит у розмірі 14000 грн., строком до 19.01.2022 р.

Заборгованість за договором кредиту, ОСОБА_1 сплачена лише частково, а саме в розмірі 22 317,50 грн.. (а.с. 9-48).

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 49-53) відповідач має заборгованість перед позивачем станом на 29.12.2022 р. у розмірі 59238,22 грн., яка складається з: 24773,72 - заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом; 32364,50 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом; 2100 грн. - заборгованість за нарахованою комісією за надання кредиту.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про повне задоволення позовних вимог ТОВ «Бізнес Позика» виходив з того, що позивач, свої зобов`язання за кредитним договором та додатковою угодою перед ОСОБА_1 виконав у повному обсязі, тоді як відповідач, користуючись кредитними коштами, належним чином не виконував свої зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків не виконав у строки, передбачені графіком погашення кредиту, кредит та проценти за його користування не сплатив у повному обсязі, порушивши вимоги кредитного договору та ст.ст.525, 526, 530, 1054 ЦК України.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції і не може погодитись з доводами відповідача викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

За вимогами ст.ст.263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі вважає, що суд першої інстанції у повній мірі з`ясував всі обставини, які мають значення для справи, та виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі є законним і належним чином обґрунтованим.

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

При цьому, ч.1 ст.207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно із ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідачем було укладено договір про надання кредиту №315638-КС-001 відповідно до якого ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 20 000 грн., строком до 10.09.2021 р., а також Додаткову угоду 1 до Договору про надання кредиту №315638-КС-001 від 21.05.2021 р., відповідно до якої відповідачу було додатково надано кредит у розмірі 14 000 грн.

Також судом встановлено, що договір про надання кредиту №315638-КС-001 та Додаткову угоду 1 до Договору про надання кредиту №315638-КС-00відповідач підписав електронним цифровим підписом - одноразовим ідентифікатором - G-8955 та G-9933, чим підтвердив факт ознайомлення з умовами отримання кредитних коштів та їх прийняття.

При цьому, приймаючи умови договорів, відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися, які розміщені в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та опубліковані на їх офіційних сайтах.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Після укладення кредитного договору №315638-КС-00, він разом з додатком №1 та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗПОЗИКА» був відправлений відповідачу на його електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 та розміщений в особистому кабінеті клієнта для перегляду та скачування в цілодобовому режимі без обмежень, що підтверджено паперовою копією веб - сторінки з електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_2 та візуальною формою послідовності дій, щодо укладення електронного договору (а.с.9-10; 26-27; 29-30).

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Так, позивачем на підтвердження заявлених до ОСОБА_1 позовних вимог суду надано наступні докази: Договір №315638-КС-00 про надання кредиту від 21 травня 2021 року в розмірі 20 000 грн., який підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікаторомG-8955; Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки; Правила надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА»; Візуальну форму послідовності дій Клієнта; Анкету Клієнта - витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи; Додаткову угоду №1 до Договору №315638-КС-00 про надання кредиту від 21 травня 2021 рокувід 04.08.2021, якою кредит збільшився на 14 000 грн. та яка підписана електронним підписом одноразовим ідентифікаторомG-9933; Інформаційні довідки ТОВ «Платежі Онлайн» про оплату кредиту від 16.11.2022; ксерокопію паспорта ОСОБА_1 ; ксерокопію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера; Квитанцію №409773421 від 21.05.2021 про перерахування ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 20 000 грн. та квитанцію №430657805 від 04.08.2021 про перерахування ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 14 000 грн.; Підтвердження АТ «ТАСКОМБАНК» від 17.11.2022 №20277/40.33 про переказ грошових коштів ТОВ «БІЗПОЗИКА» - 21.05.2021 15:46:56 на картку отримувача ОСОБА_1 № НОМЕР_1 в сумі 20 000 грн.; Підтвердження АТ «ТАСКОМБАНК» від 07 грудня 2022 №22692/40.33 про переказ грошових коштів ТОВ «БІЗПОЗИКА» - 04.08.2021 21:42:51 на картку отримувача ОСОБА_1 № НОМЕР_1 в сумі 140 000 грн.; Розрахунок заборгованості (а.с.9-54).

Наведені вище та надані позивачем докази повністю спростовують позицію відповідача про не укладення електронного кредитного договору та додаткової угоди, неотримання відповідачем грошових коштів від позивача в розмірі 20 000 грн. та 14 000 грн. та непогашення відповідачем кредиту, тобто про недоведеність позовних вимог.

Надані позивачем докази підтверджують укладення електронного кредитного договору та додаткової угоди, а також те, що позивач двічі переказував відповідачу на його власний картковий рахунок № НОМЕР_1 грошові кошти в зазначених вище сумах відповідно до Договору №315638-КС-00 про надання кредиту від 21 травня 2021 (20 000 грн.) та Додатковоїугоди №1 до Договору №315638-КС-00 про надання кредиту від 21 травня 2021 рокувід 04.08.2021 (14 000 грн.), що зокрема підтверджено Підтвердженнями АТ «ТАСКОМБАНК» від 17.11.2022 №20277/40.33 (на 20 000 грн.) та від 07 грудня 2022 №22692/40.33 (на 14 000 грн.) та Квитанціями №409773421 від 21.05.2021 про перерахування ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 20 000 грн. та №430657805 від 04.08.2021 про перерахування ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 14 000 грн. (а.с.48, 54, 44, 45).

Також надані позивачем докази підтверджують, що відповідач частково сплачував заборгованість, зробивши 6 платежів на загальну суму 22 317,50 грн., що підтверджено довідками ТОВ «Платежі онлайн» (а.с.35, 41, 42,43, 46, 47).

Доводи відповідача про те, що позивач нарахував заборгованість за процентами до 29.12.2022 вже після спливу визначеного договором строку кредитування не відповідають дійсності та спростовуються наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитом, яким встановлено, що відсоткова ставка в розмірі 0,77501351% (визначена у договорі) нарахована в межах дії Договору та Додаткової угоди №1 з 21.05.2021 по 19.01.2022 - строк дії Додаткової угоди.

Перевіривши справу та доводи відповідача, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягали застосуванню, повно, всебічно та обґрунтовано встановив обставини справи, надав належну оцінку наявним у справі доказам, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення про задоволення позову, яке відповідає вимогам ст.ст.263, 264 ЦПК України.

Отже, доводи апеляційної скарги сторони відповідача не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення суду першої інстанцій, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди скаржника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, підстав для здійснення перерозподілу судових витрат не має, тому понесені відповідачем судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги залишаються за ним.

Керуючись ст.ст.367,374, 375, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 17 серпня 2023 року.

Головуючий:

Судді: