Справа № 203/770/23
Провадження № 2/0203/685/2023
УХВАЛА

28 березня 2023 року у місті Дніпрі суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Ханієва Ф.М., перевіривши матеріали позовної заяви Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2023 року поштою від представника позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України адвоката Сечка Сергія Володимировича до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська надійшла позовна заява до ОСОБА_1 , в якій просить суд:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 22935,50грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.02.2023 року, цивільну справу № 203/770/23, провадження № 2/0203/685/2023, було розподілено головуючому судді Ханієвій Ф.М., яка передана судді канцелярією суду 14.02.2023 року.

14 лютого 2023 року судом було направлено запит до Національна соціальна сервісна служба України про надання інформації з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб щодо відповідача ОСОБА_1 , у відповідь на який 27.03.2023 року надійшла відповідь, що станом на 23.03.2023 року інформація про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутня.

Суд зазначає, що у ст. ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України визначені вимоги до позовної заяви.

Водночас суд, вивчивши позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України дійшов висновку, що вона підлягає залишенню без руху, оскільки подана без додержання вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 177 УПК України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Проте, ч. 3 ст. 58 ЦПК України передбачено, що юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 62 ЦПК України встановлено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, в тому числі, довіреністю фізичної або юридичної особи.

Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами, що відповідає приписам ч. 3 ст. 62 ЦПК України.

Як видно з копії довіреності, наданої представником позивача МТСБУ Сечком С.В., така копія довіреності підписана Генеральним директором Шевченком В.І., який уповноважив ОСОБА_2 на підписання позовних заяв, засвідчення копій документів тощо.

Проте жодного документу на підтвердження повноважень Генерального директора Шевченко В.І. суду не надано.

Отже, в порушення ч. 7 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача Сечком С.В., не додано документу, що підтверджує повноваження Генерального директора Шевченка В.І., яким було уповноважено ОСОБА_2 підписувати позовну заяву, засвідчувати копії документів тощо (наказ про призначення на посаду, витяг з Єдиного державного реєстра юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суд, вирішуючи питання щодо залишення без руху позовної заяви, також керується практикою Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

У свою чергу, суд звертає увагу на те, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року).

Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку, що позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху з наданням йому строку для усунення недоліків позовної заяви, відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу залишити без руху.

Встановити позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Визначені недоліки позовної заяви позивачу усунути шляхом надання суду виправленої редакції позовної заяви з зазначенням:

- документа на підтвердження повноважень Генерального директора Моторного (транспортного) страхового бюро України Шевченка В.І.

Копію ухвали направити позивачу.

Суд роз`яснює позивачу, що у випадку, якщо недоліки заяви не будуть усунені у зазначений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Ф.М. Ханієва