ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5635/23 Справа № 193/391/23 Суддя у 1-й інстанції - Шумська О.В. Суддя у 2-й інстанції - Кішкіна І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Кішкіної І.В.,

суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу № 211/1012/22 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2023 року (суддя Шумська О.В.),

встановив:

15 березня 2017 року акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 11 листопада 2008 року між сторонами було укладено договір б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк виконав умови договору та надав відповідачеві кредит, однак відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, в зв`язку з чим станом на станом на 27 лютого 2023 року утворилася заборгованість в сумі 34275,94 грн, яка складається з: 28842,58 грн - заборгованість за кредитом, 5433,36 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 0,00 грн - заборгованість за комісією, 0,00 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Просив стягнути вказану суму заборгованості та понесені витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2023 року позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостіза кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 11 листопада 2008 року заборгованість за кредитом у сумі 28842,58 грн, понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 2254,56 грн.

З вказаним рішенням не погодився позивач АТ КБ «Приватбанк» та оскаржив його в апеляційному порядку, вапеляційній скарзі просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позову про стягнення заборгованості за відсотками, ухвалити нове судове рішення в цій частині про задоволення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що, позивач не погоджується з висновком суду про відсутність підстав для стягнення відсотків у зв`язку з необумовленням сторонами у письмовому вигляді сплати відсотків, оскільки суд не в повній мірі встановив дійсні обставини справи. Відповідачем підписана заява 11 листопада 2008 року, в якій зазначено тип картки «Універсальна», ліміт 500 грн, базова відсоткова ставка 2,5% на місяць або 30% на рік. Крім того, відповідачем особисто підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій зазначено базову відсоткову ставку за користування кредитом 2,5%, розмір щомісячних платежів, строк їх внесенні, та інші умови. Тобто сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частин 1, 3 статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, предметом апеляційного оскарження є рішення у справі, ціна позову у якій не перевищує 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України та пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, лише в оскаржуваній частині судового рішення і відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновки щодо неоскарженої частини.

В апеляційній скарзі позивач оскаржує рішення суду в частині відмови в задоволенні позову про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог не оскаржується, а тому апеляційний суд не має права робити висновків щодо неоскарженої частини рішення.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що 11 листопада 2008 року між Закритим акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит (кредитний ліміт) у сумі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «Приватбанк» (а.с.18).

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими у рекламному буклеті, становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і погоджується з його умовами, екземпляр договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту.

Тобто між закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту, відповідачу були видані кредитні картки 11 листопада 2008 року, 04 квітня 2011 року, 04 серпня 2014 року, 27 липня 2018 року, остання 31 травня 2021 року зі строком дії до грудня 2024 року, позивачем змінювався кредитний ліміт, в останнє 29 вересня 2020 року до 28000 грн (а.с. 16, 17).

11 листопада 2008 року позичальником ОСОБА_1 було підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», згідно якої останній своїм підписом засвідчив ознайомлення та згоду з умовами використання даного типу кредитної картки, а саме про отримання кредиту з видачею кредитної картки у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування ним з пільговою процентною ставкою у розмірі 0,01% річних, за умови погашення заборгованості до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, та за базовою ставкою 2,5% в місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році), та визначенням строку внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, з визначенням їх розміру (включаючи плату за використання кредитних коштів в звітному періоді) в розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн та не більше залишку заборгованості, зі сплатою пені за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі, який розраховується за наступною формулою: пеня = пеня 1 + пеня 2, де пеня 1 = базова відсоткова ставка по договору/30 нараховується на кожен день прострочення кредиту, пеня 2 = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн в місяць, нараховується 1 раз в місяць, при наявності заборгованості по кредиту або відсоткам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн та більше, штрафів у розмірі 500,00 грн + 5% від суми заборгованості по кредиту, з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків, за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 120 днів (а.с. 19).

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданому позивачем, відповідач станом на 27 лютого 2023 року має заборгованість в сумі 34275,94 грн, яка складається з: 28842,58 грн - заборгованість за кредитом, 5433,36 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 0,00 грн - заборгованість за комісією, 0,00 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором (а.с.4-15).

Відмовляючи в задоволенні позову щодо стягнення з відповідача 5433,36 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять підтверджень, що надані позивачем під час підписання заяви відповідачем витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також, те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема, саме у зазначених в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Посилання позивачем на Правила надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання, як другої сторони до запропонованого договору. Тому відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 5433,36 грн.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитися не можливо.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а відповідно до вимог частини другої статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно зазначив, що з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в сумі 28842,58 грн.

Однак, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови позивачу в задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитом.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Згідно із статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

11 листопада 2008 року відповідачем було підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», згідно якої останній своїм підписом засвідчив, що отримав кредит з видачею кредитної картки у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування ним з пільговою процентною ставкою у розмірі 0,01% річних, за умови погашення заборгованості до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, та за базовою ставкою 2,5% в місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році), та визначенням строку внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості (а.с. 19).

Відповідно до частин 1, 2 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася.

Договір приєднання, як і публічний договір, є узагальненою категорією таких цивільно-правових договорів, в яких умови договору встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і які укладаються лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого тексту. Друга сторона при цьому не може запропонувати свої умови договору, але саме вона вирішує та виявляє волевиявлення на укладення договору на запропонованих їй умовах. Таким чином, додержується принцип свободи договору. Чинним законодавством передбачено укладення договору лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованих умов у цілому.

Відповідач підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та фінансові умови надання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», якими погоджено тарифи банку, порядок та розмір нарахування процентів і неустойки за порушення виконання зобов`язань, тобто сторонами погоджено розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами.

Статтями 526, 530, 610, частини 1 статті 612 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений строк (термін), відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно із частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Заборгованість відповідача по відсотках за користування кредитом, з урахуванням отриманих та сплачених ним сум, за розрахунком позивача АТ КБ «Приватбанк», який позичальником не оспорюється та з яким погоджується суд апеляційної інстанції, складає 5433,36 грн.

Предметом позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» є стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 5433,36 грн.

Згідно із статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Таким чином, заборгованість відповідача за відсотками за користування кредитом, з урахуванням отриманих та сплачених ним сум відповідно до довідки-розрахунку, наданому позивачем, станом на 27 лютого 2023 року становить 5433,36 грн і ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно із пунктом 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки суд першої інстанції відмовив в задоволенні позову про стягнення заборгованості за відсотками через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову, стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 5433,36грн. Рішення в частині задоволення позову про стягнення заборгованості за тілом кредиту не оскаржувалось.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про стягнення заборгованості за відсотками, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України пропорційно задоволеної частини позовних вимог з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 2864,00грн, змінивши рішення суду першої інстанції в цій частині, за подання апеляційної скарги в сумі 4026,00 грн.

Відповідно до частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як справа є малозначною, ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2023 року в частині відмови в задоволенні позову про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом скасувати, в частині розміру судового збору змінити.

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 11 листопада 2008 року станом на 27 лютого 2023 року за відсотками за користування кредитом в сумі 5433 (п`ять тисяч чотириста тридцять три) грн 36 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» понесені витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 2864,00 грн, за подання апеляційної скарги в сумі 4026,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 14 серпня 2023 року

Судді І.В. Кішкіна

О.В. Агєєв

О.І. Корчиста