Справа № 727/2668/23
Провадження № 2/727/701/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 року суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Танасійчук Н.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін ) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини -

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів посилаючись на те, що вона перебувала з відповідачем ОСОБА_4 в зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2001 року, який рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 09 лютого 2010 року був розірваний. У шлюбі із відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5 . Відповідно до актового запису №58 від 11 червня 2021 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) ОСОБА_5 змінив прізвище на ОСОБА_6 .

Після припинення шлюбних відносин сторін, син ОСОБА_7 залишився проживати з матір`ю ОСОБА_1 .. Оскільки відповідач не надавав матеріальної допомоги рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 грудня 2011 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, починаючи з 24 жовтня 2011 року до повноліття дитини. Та рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 18 вересня 2020 року зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_8 , на 1/5 частину зі всіх видів його заробітної плати (доходу) щомісячно до повноліття дитини.

У зв`язку із тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 виповнилось 18 років, він досяг повноліття, а тому припинено стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина.

Після закінчення школи ОСОБА_7 вступив до Буковинського державного медичного університету і став студентом І курсу де навчається на денній формі навчання за контрактом за спеціальністю «221 - стоматологія». Навчання в навчальному закладі є платним та за період за 2022 - 2023 роки становить 43 900,00 грн.

У зв`язку із тим, що син ОСОБА_7 продовжує навчання у вищому навчальному закладі на платній основі та потребує матеріальної допомоги від свого батька - відповідача ОСОБА_2 просять суд постановити рішення яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , в розмірі1/5 частини всіх видів його заробітку щомісячно на період навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років, починаючи з дня звернення до суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23.03.2023 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 31 березня 2023 року задоволено клопотання ОСОБА_3 про залучення її у якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини.

Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї.

За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.ст.11, 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_9 перебувала з відповідачем ОСОБА_4 в шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 лютого 2010 року був розірваний (а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 11).

Згідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 від 11.06.2021 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) ОСОБА_5 змінив прізвище з ОСОБА_10 на ОСОБА_6 . (а.с. 12)

Із довідки № 343 від 02.03.2023 року, виданої Буковинським Державним медичним університетом встановлено, що ОСОБА_7 є студентом І курсу 2022/23 навчального року стоматологічного факультету та навчається на денній формі навчання за контрактом за спеціальністю «221 - стоматологія (магістр)». (а.с.21)

Із копії договору №38Ф/3Іст від 19.09.2022 року про надання платної освітньої послуги Буковинським державним медичним університетом, судом встановлено, що вартість навчання ОСОБА_7 становить 239 500,00 грн.- за весь період навчання , в тому числі за 2022 - 2023 навчальний рік - 43 900,00 грн. (а.с.22-23)

Із платіжних доручень від 08.09.2022 року та 27.12.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 оплатила на рахунки Буковинського державного медичного університету суму коштів за навчання ОСОБА_7 (а.с.24-25)

Позивачем також додано до позову ряд медичної документації, з якої вбачається, що сину сторін ОСОБА_7 встановлено діагноз - хронічна ревматична хвороба серця , ревматична недостатність аортального клапана, внаслідок чого ОСОБА_7 неодноразово проходив діагностику та лікування ( а.с.26-29)

З довідки про доходи встановлено, що позивач ОСОБА_1 за період з травня 2022 року по лютий 2023 року отримала дохід в сумі 45010.46 грн. ( а.с.31)

Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_3 є стягувачем за виконавчим листом виданим Шевченківським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів ( а.с.46)

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , ОСОБА_2 має неповнолітню доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с.74)

Так, правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України (далі - СК України).

Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків.

Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і, у зв`язку з цим, потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

За змістом ст. 201 Кодексу до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Частиною першою статті 182 СК України регламентовано, що суд при визначенні розміру аліментів враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом ст. 201 Кодексу до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

З наведеного слідує, що відповідач, як батько, зобов`язаний утримувати повнолітнього сина, оскільки останній потребує матеріальної допомоги, у зв`язку із навчанням на платній основі в університеті. Судом також враховано хворобливий стан здоров"я сина сторін ОСОБА_7 , тому наявні правові підстави для стягнення з відповідача аліментів. При цьому, суд зважає на наявність у відповідача обов"язку щодо утримання своєї матері ОСОБА_3 та неповнолітньої доньки ОСОБА_2 і приходить до висновку про часткове задоволення позову і стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання у розмірі 1/6 всіх видів заробітку щомісячно на весь період начання, але не більш як до досягнення 23-х річного віку.

На підставі положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 1073,60 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне:

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивач надала попередній розрахунок суми судових витрат по справі на загальну суму 12400 грн.

Відповідач не надсилав до суду заяв про завищений розмір цих витрат чи їх неспівмірність складності справи.

Разом з тим, серед переліку наданих позивачу послуг, адвокат зазначає участь в судових засіданнях - 4800 грн та підготовка клопотань і заяв по справі - 2000 грн. Оскільки розгляд даної справи проводиться без участі сторін у судовому засіданні , а інші документи окрім позовної заяви та додатків до неї, позивачем до суду не надсилалися, зазначені витрати стягненню на користь позивача не підлягають.

Пунктом третім частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З наведеного слідує, що з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, оскільки позивач просить стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 5600 грн (інші суми були відхилені судом), стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати в розмірі 4666.5 грн, що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 180-183,184,191, 198-201 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 5, 10, 18, 133, 259, 263-265, 273, 430 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 ) аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (РНОКПП НОМЕР_6 ) в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку, щомісячно, на весь період навчання сина, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років, починаючи з дня звернення позову до суду.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4666.5 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя: Танасійчук Н.М.