н/п 2/490/1250/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого - судді Чулуп О.С.

при секретарі Ребрина Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаїв цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2 ,

третя особа Перша миколаївська державна нотаріальна контора

про скасування заборони відчуження майна

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду до відповідача із позовом в якому просить: скасувати заборону відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 . В обгрунтування позову позивач вказує, що 23 травня 1996 року вона уклала з ОСОБА_3 договір довічного утримання на 24/50 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , який був посвідчений державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори. При посвідченні цього договору нотаріусом була накладена заборона на відчуження вказаного в договорі частини домоволодіння. Співвласником вищевказаного домоволодіння є відповідач по справі ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. За час з 1997 року по 2012 рік після вступу в законну силу рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.03.1997 року змінились частки вищевказаного домоволодіння і на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради остання отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 28 серпня 2012 року на 65/100 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач по справі отримав згідно вказаного рішення виконкому свідоцтво про право власності на нерухоме майно на 35/100 часток домоволодіння. Рішенням виконкому Миколаївської міської ради № 502 від 31 травня 2013 року житловому будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 надали нову адресу: АДРЕСА_2 .

Позивач вказує, що маючи намір укласти договір купівлі-продажу частки домоволодіння та звернувшись до нотаріуса отримала повідомлення про те, що заборона на відчуження житлового будинку, яка була посвідчена за договором довічного утримання до цього часу дійсна. Окрім того позивач вказує, що вона отримала роз`яснення від Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області про неможливість скасування заборони відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 в зв`язку з тим, що встановлено нотаріусом невідповідність відомостей, що містяться в наданих нею нотаріусу документах: договорі довічного утримання та посвідчувальному написі на договорі відомостям про обтяження, які містяться в реєстрі для реєстрації заборон відчуження жилих будинків та Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та роз`яснено про необхідність звернутися для вирішення цього питання до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Представник третьої особи надав заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності, а рішення прийняти на розсуд суду.

Відповідно до приписів частини третьої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього ЦПК України.

Згідно ч. 1 статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (частина четверта статті 206 ЦПК України).

Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд з огляду на приписи частини другої статті 200 ЦПК України вважає за можливе провести розгляд справи у підготовчому судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом досліджено договір довічного утримання від 23.05.1996 року згідно якого ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_1 24/50 часток домоволодіння АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 зобов`язалась довічно утримувати останнього, забезпечуючи його їжею, одягом, необхідної допомогою. Договір містить посвідчувальний напис про заборону відчуження 24/50 часток домоволодіння АДРЕСА_1 до припинення дії вказаного договору довічного утримання.

Судом досліджено свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 згідно якого ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом досліджено рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 березня 1997 року згідно якого визнано за ОСОБА_2 право власності на 28/100 часток будинку АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_1 право власності на 72/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1 .

Судом досліджено свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 28.08.2012 року згідно якого ОСОБА_1 є власником 65/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1 .

Судом досліджено свідоцтво про державну реєстрацію прав від 04.10.2012 року згідно якого за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 65/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1 .

Судом досліджено свідоцтво про власності на нерухоме майно від 28.08.2012 року згідно якого ОСОБА_2 є власником 35/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1 .

Судом досліджено свідоцтво про державну реєстрацію прав від 04.10.2012 року згідно якого за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 35/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1 .

Судом досліджено лист КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 11.07.2022 року згідно якого станом 28.12.2012 року співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 (65/100 часток на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.08.2012 року, виданого виконавчий комітетом Миколаївської міської ради, зареєстрованого в КП «ММБТІ» 04.10.2012 року № 186), та ОСОБА_2 (35/100 часток на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.08.2012 року, виданого виконавчим комітетом Миколаївської міської ради, зареєстрованого в КП «ММБТІ» 04.10.2012 року № 186).

Судом досліджено витяг з рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 502 від 31 травня 2013 року «Про зміну та надання адрес і внесення змін до рішень виконкому міської ради» згідно якого вирішено об`єкту нерухомого майна, який утворився в результаті виділення зі складу об`єктів в житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 надати нову адресу: АДРЕСА_2 .

Судом досліджено витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.12.2022 року згідно якого вбачається, що на домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстровано обтяження ( тип заборона, р/н 3515782, зареєстровано 26.07.2006 року, реєстратор: Перша Миколаївська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: договір довічного утримання, б/н 23.05.1996 рік).

Судом досліджено лист Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 06.12.2022 року згідно якого роз`яснено, що при посвідченні договору довічного утримання нотаріусом було накладено заборону відчуження 24/50 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , а Реєстрі для реєстрації заборон відчуження жилих будинків та Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було внесено запис про реєстрацію на цілий житловий будинок, належний ОСОБА_1 , в той час як згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого виконкомом Миколаївської міської ради 28.08.2012 року ОСОБА_1 належить 65/100 частин домоволодіння, а не цілий житловий будинок. Враховуючи вищевикладене нотаріусом роз`яснено про неможливість зняття заборони відчуження цілого житлового будинку АДРЕСА_1 та рекомендовано звернутись до суду за вирішення вказаного питання.

Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.321ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391ЦК України передбачене право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до висновку Верховного суду України у справі №6-26цс 13 від 15 травня 2013 року вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Відповідно до ч. 2 ст. 754 ЦК України на майно, передане набувачу за договором довічного утримання (догляду), не може бути звернене стягнення протягом життя відчужувача.

Відповідно до ч. 2 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача.

Отже, судом встановлено, що дія договору довічного утримання від 23.05.1996 року припинилася у зв`язку зі смертю відчужувача. За такого відпали і підстави щодо накладення арешту на спірний будинок. На даний час позивач є власником 65/100 часток спірного домоволодіння. Суд приходить до висновку, що права позивача порушуються, оскільки остання не може вільно розпоряджатись майном через наявність арешту на це майно, а тому права її підлягають судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття заборони відчуження майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.18, 259, 263-265, 280, 281, 284 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Зняти заборону відчуження жилого будинку АДРЕСА_1 , що була накладена 23.05.1996р. нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори при посвідченні договору довічного утримання за реєстровим № 1-3226 від 23.05.1996р.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст.273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п?ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя