Справа № 351/1747/22
Провадження № 22-ц/4808/440/23
Головуючий у 1 інстанції ПОСОХОВ І. С.
Суддя-доповідач Фединяк В.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач)

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Кошман Ірини Вадимівни на ухвалу Снятинського районного суду від 06 лютого 2023 року, постановлену в складі судді Посохов І.С. в м. Снятині у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовна заява обґрунтована тим, що 17 жовтня 2011 року між ним та ОСОБА_2 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського районного управління юстиції в Донецькій області зареєстрований шлюб, актовий запис №141, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 17 жовтня 2011 року. У шлюбі народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з ним та перебувають на його утриманні. Вказує, що через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин призвели та втрати почуття поваги та любові один до одного. Після вторгнення рф в Україну він з неповнолітніми дітьми переїхав у безпечне місце проживання, а відповідачка разом з іншим чоловіком залишилась проживати в м.Селидове. Вважав, що поновлення шлюбно-сімейних відносин та збереження сім`ї є неможливим, надання строку для примирення є недоцільним, просив розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 , який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського районного управління юстиції в Донецькій області, актовий запис №141.

Ухвалою Снятинського районного суду від 06 лютого 2023 року клопотання ОСОБА_2 про надання строку для примирення задоволено частково. Надано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк для примирення та збереження сім`ї тривалістю - 4 місяці, тобто до 06.06.2023. На час примирення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу зупинено до 06.06.2023.

На зазначену ухвалу представник ОСОБА_1 адвокат Кошман І.В. подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що з оскаржуваною ухвалою не погоджується у повному обсязі. Просила ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вказує про те, що категорично заперечує можливість збереження сім`ї з відповідачем та їх примирення, а дії відповідача розцінює як бажання затягнути розгляд справи. Вважає, що визначений судом термін на примирення строком чотири місяці є не обґрунтований.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 03 березня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кошман Ірини Вадимівни на ухвалу Снятинського районного суду від 06 лютого 2023 року в частині надання строку для примирення повернуто на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

Таким чином ухвала суду першої інстанції переглядається в частині зупинення провадження у справі.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судове засідання представник ОСОБА_1 адвокат Кошман І.В. не з`явилась, подала заяву розглядати справу в їх відсутності та задовольнити подану апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про надання сторонам строку на примирення та зупиняючи провадження у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що строк для примирення 4 місяці є достатніми для вчинення дій або вжиття відповідних заходів відповідачем з метою збереження шлюбу. У зв`язку із наданням строку на примирення суд, керуючись пунктом 4 частини першої статті 251 та пунктом 3 частини першої статті 253 ЦПК України, зупинив провадження у справі до закінчення строку примирення.

Ухвалена судо першої інстанції рішення відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001року).

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та ст.4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що у листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Снятинського районного суду від 05 січня 2023 року відкрито провадження у справі тапризначено справу до розгляду на 06 лютого 2023 року

06 лютого 2023 року ОСОБА_2 подала до суду заяву про надання строку на примирення протягом 6 місяців, посилаючись на те, що непорозуміння, яке сталось між сторонами має тимчасовий характер та має бажання зберегти сім`ю.

Згідно ст.11 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно роз`яснень пункту 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Ухвала суду про відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення не підлягає оскарженню в апеляційному та касаційному порядку (статті 293, 324 ЦПК).

Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Відповідно до положень частини сьомої статті 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Пунктом 4 частиною першою статті 251 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Згідно з пунктом 3 частиною першою статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 4 частини першої статті 251 цього Кодексу, до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

Зупинення провадження у справі це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час розгляду справи з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому її розгляду.

Отже, у разі, якщо суд приходить до висновку про необхідність надання подружжю строку для примирення, він відповідно до імперативної вказівки пункту 4 частини першої статті 251 ЦПК України зобов`язаний зупинити провадження у справі. Строк, на який зупинено провадження судом першої інстанції, не перевищує загальний строк, встановлений частиною сьомою статті 240 ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі, оскільки згідно пункту 4 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кошман Ірини Вадимівни залишити без задоволення.

Ухвалу Снятинського районного суду від 06 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня підписання та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 30 березня 2023 року.

Судді: В.Д.Фединяк

І.О.Максюта

Л.В.Васлишин