Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/473/23
Провадження № 2-о/376/16/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2023 р.

Сквирський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Віговського С.І.,

при секретарі - Кропивлянській С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник, ОСОБА_1 , звернувся до суду із вказаною заявою в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: проживання в зоні посиленого радіологічного контролю в період із жовтня 1988 року по теперішній час.

Встановлення факту, що має юридичне значення необхідно заявнику для призначення пенсії на пільгових умовах, після якої у заявника виникнуть права та пільги, передбачені для пенсіонерів, а тому він вимушений звернутися до суду з відповідною заявою.

Заявник в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області в судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно з вимогами п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з жовтня 1988 року постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 постійно проживав на території зони посиленого радіоекологічного контролю та станом на 1 січня 1993 року не менше чотирьох років йому було видано посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю серія НОМЕР_2 від 01.08.1994 р (категорія 4).

Заявник 01 лютого 2023 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області з метою призначення йому пенсії згідно ст. 55 Закону України «Про статус та соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку.

Однак рішенням № 82 від 09 лютого 2023 року виданого відділом призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області заявнику було відмовлено у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у зв`язку з не підтвердженням факту проживання (роботи) у зоні посиленого радіологічного контролю на 01.01.1993 року не менше 4 років.

У зв`язку з чим, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання в зоні посиленого радіологічного контролю в період із жовтня 1988 року по теперішній час.

Враховуючи вказане вище, постійним місцем проживання заявника з жовтня 1988 року даний час є АДРЕСА_1 . Однак іншим чином встановити факт його проживання не має можливості, так як паспорт громадянина України був виданий заявнику в 1998 році.

Окрім того, факт постійного проживання в зоні посиленого радіологічного контролю в період із жовтня 1988 року по теперішній час підтверджують свідки, а саме: ОСОБА_2 (сусідка по під`їзду) та ОСОБА_3 (колега по роботі на Білоцерківському комбінаті хлібопродуктів).

Вказані обставини встановлені матеріалами справи, які досліджені судом безпосередньо в судовому засіданні.

Відповідно до статей 55,124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Разом з тим згідно із ч. 2ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналіз наведених норм процесуального права дає підстави зробити висновок про те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з ч. 1 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Приписами ст. 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з ч. 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення місця постійного проживання за відповідною адресою заявника необхідно для призначення пенсії, після отримання якої у нього виникнуть права передбачені для пенсіонерів.

Згідно п. 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Постановою Кабінету Міністрів України №51 від 20.01.1997 р. посвідчення потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи видаються особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток №7).

Ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Таким чином, дослідивши надані докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 33, 55, 124 Конституції України, ст.ст. 4, 10, 12, 30, 76, 81, 259, 263-265, 268, 293-294, 315-319, 365 ЦПК України, ст. 29 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, про встановлення факту, що має юридичне значення (місцезнаходження: вул. Морехідна, буд. 1, м. Миколаїв , ), про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити.

Встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гурівці, Козятинського району, Вінницької області в м. Біла Церква, Київської області з 01 жовтня 1988 року по теперішній час, тобто не менше чотирьох років на території зони посиленого радіоекологічного контролю станом на 01 січня 1993 року.

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: http://sk.ko.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С. І. Віговський