РІШЕННЯ
ЄУН № 337/2328/23
Провадження № 2/337/939/2023
08.08.2023 м.Запоріжжя
Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді Мальованого В.О.,
за участю секретаря - Крижко Я.О.,
розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа , що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору територіальна громада міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення в квартиру та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору територіальна громада міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про визнання фізичної особи такою, що втратила право користування житловою площею,
03 травня 2023 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач за первісним позовом) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач за первісним позовом, ОСОБА_2 ) про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом її вселення до житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .
В обгрунтування позову зазначено.
У відповідності до типового договору найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду укладеного ОСОБА_2 , 26 квітня 1999 року з ГКП ВРЕЖО ЖРЕУ 28 на підставі ордера № 6012 від 15.11.1991 відповідаду за первісним позовом, як наймачу та членам його сім`ї, в тому числі ОСОБА_1 , яка є донькою ОСОБА_2 , була надана у безстрокове користування двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 50, 46 кв.м. Так, на сьогодні дана квартира є неприватизованою і є власністю територіальної громади міста Запоріжжя. У ній зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , а також рідний син ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - третя особа за зустрічним позовом, ОСОБА_3 ).
Окрім того, восени 2022 року ОСОБА_2 , протиправно ужеможливила доступ ОСОБА_1 , шляхом зміни замку на віхдних дверях квартири. Зазначивши, що неодноразово вона намаглась вирішити питання мирним шляхом з ОСОБА_2 , однак всі її намагання виявились марними. Відповідач постійно чинить перешкоди позивачу в користуванні квартирою. Відтак, своїми діями ОСОБА_2 , порушує право позивача на проживання та вселення цієї квартири, за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач, просив позов задовольнити та усунути перешкоди ОСОБА_1 , у користуванні квртирою за адресою - АДРЕСА_1 шляхом її вселення в дане житлове приміщення.
22.05.2023 до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_2 (далі - позивач за зустрічним позовом) до ОСОБА_1 (далі відповідач за зустрічним позовом), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 (далі третя особа за зустрічним позовом), третя особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору територіальна громада міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради (далі - третя особа за зустріним позовом) про визнання фізичної особи такою, що втратила право користування житловою площею.
В зустрічному позові ОСОБА_2 , просить суд визнати ОСОБА_1 , такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2 . Просила позов задовольнити, з підстав зазначених у ньому. Визнати ОСОБА_1 , такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2 .
Ухвалою суду від 08.05.2023 відкрито провадження у справі.
Ухвалою суду від 29.05.2023 прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору територіальна громада міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про визнання фізичної особи такою, що втратила право користування житловою площею в одне провадження з позовом ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору територіальна громада міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення в квартиру.
Ухвалою суду від 20.06.2023 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду.
08.08.2023 представник позивача за зустрічним позовом надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, та у зв`язку із повторною неявкою ОСОБА_1 , в судове засідання та відсутність заяви про розгляд справи у її відсутність, просила суд первісний позов залишити без розгляду.
07.06.2023 третя особа за зустрічним позовом ОСОБА_3 , надіслав заяву до суду та просив первинний позов ОСОБА_1 , залишити без задоволення, оскільки обставини зазначені в ньому не відповідають дійсності, підтримавши зустрічний позов, просив останній задовольнити.
Інші треті особи не скористались своїм процесуальним правом щодо надання суду своїх письмових пояснень.
Ухвалою суду від 08.08.2023 року первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа , що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору територіальна громада міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення в квартиру залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання.
Оскільки, сторони в судове засідання не з`явились, згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.
При вирішення зустрічного позову , суд дослідивши письмові докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Житлова площа (квартира) розташована за адресою: АДРЕСА_1 відноситься до державного житлового фонду та не приватизована. Так, ОСОБА_2 , є відповідальним наймачем даної квартири відповідно до типового договору найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду, укладеною ОСОБА_2 , 26 квітня 1999 року з ГКП ВРЕЖО ЖРЕУ 28 на підставі ордеру № 6012 від 15.11.1991. В якій зареєстровані три особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , фактично проживають дві особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Оскільки ОСОБА_1 , фактично не проживає з 2011 року, адже проживає поверхом вище в належній їй на праві приватної власності в квартирі АДРЕСА_3 (відповідно до інформаційної довідки з Дежавного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного ресєту заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 332220200 від 15.05.2023).
Так, факт непроживання ОСОБА_1 , за адресою спірної квартири пітверджується постановами: Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13.09.2022 № 337/2646/22, від 21.02.2023 № 337/136/23, де зазначено адресу її реєстрації: АДРЕСА_4 . Також, факт не проживання ОСОБА_1 , підтверджується актом ОСББ «КАЛИНА - ЗП» від 17 травня 2023 року. Крім того, ОСОБА_1 , в добровільному порядку з реєстраційного обліку не знімається.
Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне.
За статтею 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
За статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Статтею 9 ЖК Української РСР визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Відповідно до частин першої та другої статті 64 Житлового кодексу УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.
Згідно зі статтею 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Статтею 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Згідно статті 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання.
Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК Української РСР).
Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до частини першої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
За частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частин першої - третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Згідно з статтею 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь - яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь - яких шляхом, який власник вважає прийнятним.
Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав.
Зустрічний позов підлягає до задоволення, оскільки позивачем належними та допустимими доказами доведено відсутність відповідача ОСОБА_1 , з 2011 року (тобто більше шести місяців) за зареєстрованим місцем проживання без поважних причин. Судом не встановлено та ОСОБА_1 , не доведено, що у цей період ОСОБА_2 , чинила їй будь - які перешкоди у поверненні до житлового приміщення.
Керуючись ст .ст. 263 - 265 ЦПК України, суд, -
Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору територіальна громада міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про визнання фізичної особи такою, що втратила право користування житловою площею задовольнити.
Визнати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 1073, 60 грн., на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 08 серпня 2023 року.

Суддя В.О. Мальований