Провадження № 2-др/357/47/23
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 червня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючий суддя - Цукуров В. П.,
секретар судового засідання - Чайка О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Біла Церква Київської області заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Галюрова М.Ю. про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -
09.05.2023 року заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 02.07.2021 року в розмірі 486577,04 гривень, десять процентів річних від простроченої суми в розмірі 3999,26 гривень, а також суму судового збору у розмірі 4905,76 гривень (а.с. 84-88).
15.05.2023 засобами поштового зв`язку на адресу суду представник позивача направив клопотання про розподіл судових витрат по даній справі (а.с. 91-94).
Статтею 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
02.06.2023 року в судове засідання позивач або його представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належними чином. 02.06.2023 року до канцелярії суду засобами електронного зв`язку від представника позивача - адвоката Галюрова М.Ю. надійшла заява, у якій останній просив здійснювати розгляд клопотання про розподіл судових витрат без його участі. Вимоги клопотання підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити (а.с. 107).
02.06.2023 року в судове засідання відповідач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленою належними чином. Причини неявки суду не повідомила. Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги або інших заяв, клопотань на адресу суду не надходило (а.с. 105).
Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Таким чином, неприбуття у судове засідання 02.06.2023 року учасників даної справи не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.
Розглядаючи дану заяву суд враховує наступні приписи законодавства України.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 ст.133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.3, ч.4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
До висновку про справедливість і співмірність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу на 50% від попередньо заявленої суми у аналогічній ситуації дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 11.03.2021 року у справі № 911/2681/19.
На підтвердження витрат на правничу допомогу у даній справі представником позивача надано копії наступних документів: договору №02/12/22-1 від 02.12.2022 року про надання правової допомоги; акту виконаних робіт (наданих послуг) до Договору №02/12/22-1 про надання правової допомоги від 02.12.2022 року (а.с. 95-97, 98).
Відсутність доказів фактичного перерахування коштів адвокату у даному випадку не має правового значення, оскільки п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України передбачає, що підлягають розподілу витрати на правничу допомогу адвоката як сплачені, так і ті, що підлягають сплаті відповідною стороною. У той же час, встановлення того чи іншого порядку оплати послуг адвоката є виключним правом сторін, яке фіксується у належному договорі та не може бути поставлено судом під сумнів.
Правова позиція про те, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд має право з власної ініціативи не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, міститься в постанові Верховного Суду від 12.01.2023 року у справі №908/2702/21.
Згідно з ч.3 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд бере до уваги те, що дана справа не є унікальною та складною, враховуючи наявність у провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області та інших судів великої кількості аналогічних спорів, а тому не потребувала значного часу.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.133,137, 142, 270 ЦПК України, суд -
Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Галюрова М.Ю. про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Апеляційну скаргу на додаткове рішення суду може бути подано до Київського апеляційного суду учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому додаткового рішення суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 . РНОКПП: НОМЕР_2 .
Повне додаткове судове рішення складено 02.06.2023 року.
Суддя В. П. Цукуров