РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2023 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Верніка В.М.

за участі: секретаря Лавріненко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Вінницької обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 18.04.2022 року звернувся до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Вінницької обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Жмеринської окружної прокуратури та Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області із вимогами стягнути на його користь з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України моральну шкоду в сумі 1000000 грн. з кожного відповідача як моральну шкоду за триваючу бездіяльність. В обґрунтуванні позовних вимог позивач посилався на обставини того, що з 2016 року відповідачі в порушення вимог КПК України про швидке неупереджене слідство, незважаючи на його звернення до них, проявляють повну бездіяльність за станом досудового слідства та відсутність контролю за слідством. Спосіб захисту та обгрунтування шкоди зазначений в постанові Вінницького апеляційного суду в його позові (а.с.1).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 28.07.2022 року відкрито провадження в даній справі та призначено підготовче засідання в порядку загального позовного провадження.

30.09.2022 року на електронну адресу суду надійшов відзив відповідача ГУНП у Вінницькій області на даний позов ОСОБА_1 , згідно якого ГУНП у Вінницькій області не визнає позовні вимоги, вважає їх безпідставними та необгрунтованими з наступних причин. Відповідно до вимог Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" основним критерієм для відшкодування шкоди є незаконність дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури та суду, що в теперішній час вважають позивачем недоведеним. Оскарження дій чи бездіяльності органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування здійснюється у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. Проте, наразі відсутнє жодне рішення суду в порядку КПК України, яке б свідчило про незаконність дій ГУНП у Вінницькій області, вчинених по відношенню до позивача, а відтак факт незаконності дій ГУНП є недоведений, що свідчить про відсутність підстав для відшкодування шкоди, завданої органом дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду на підставі ст.1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду". Крім того, умовами настання моральної шкоди має бути фізичний або психічний вплив на особу, які в теперішній час є відсутніми і не доведеними з боку позивача. Адже за таких обставин позивач мав би подати до суду обвинувальний вирок суду щодо осіб органів внутрішніх справ, прокуратури, яким має бути встановлено наявність такого впливу. З огляду на обставини справи, факт наявності у позивача моральної шкоди залишається не доведеним, адже в матеріалах справи відсутні будь-які докази її завдання.

05.10.2022 року до суду надійшов відзив відповідача Вінницької обласної прокуратури на дану позовну заяву ОСОБА_1 , згідно якого Вінницька обласна прокуратура не визнає позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову з огляду на таке. У позовній заяві не міститься виклад обставин, яким позивач обгрунтовує свої вимоги, а саме, які конкретно рішення, дії, бездіяльність яких саме посадових осіб чи органів, які притягнуті до справи у якості відповідачів, завдали йому моральної шкоди, у чому полягає моральна шкода, обгрунтований розрахунок сум, які позивач просить стягнути, зміст позовних вимог до Вінницької обласної прокуратури. У порушення ст.175 ЦПК України у позові номер кримінального провадження (кримінальних проваджень), з яким (якими) позивач пов`язує завдання йому моральної шкоди не наведений; які саме вимоги КПК України та посадові обов`язки й ким з відповідачів не виконані і порушені у змісті позову не вказано; не зазначено також процесуальний статус ОСОБА_1 у кримінальному (кримінальних) провадженнях. Недотримання позивачем вимог ЦПК України щодо змісту позовної заяви із поєнанням з вимогами стягнути з Держави Україна 1000000 грн носить ознаки зловживання правом звернення до суду. При цьому слід зазначити, що із вимогами ст.175 ЦПК України позивач знайомий, оскільки подання ним позовів, зокрема, до органів прокуратури, носить систематичний та триваючий характер та здійснюється роками. Крім того, позивач не зазначає правову підставу позову. Так, у позовній заяві не наведено, які саме страждання, фізичні чи душевні зазнав позивач внаслідок бездіяльності, за його твердженням, обласної прокуратури, їх глибину, чи відбулось погіршення його здібностей та можливість їх реалізації, інші обставини, що свідчать про заподіяння моральної шкоди. Позивачем не надано доказів на підтвердження заподіяння йому шкоди відповідачами, не доведено наявність жодного з елементів складу цивільно-правової відповідальності щодо заподіяння моральної шкоди, як і самого факту моральної шкоди, причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями відповідачів, що відповідно до ст.81 ЦПК є його процесуальним обов`язком. З огляду на викладене підстави для задоволення позову відсутні.

16.11.2022 року до суду надійшов відзив Державної казначейської служби України на дану позовну заяву ОСОБА_1 , згідно якого просила відмовити у задоволенні позовни вимог. Відзив обгрунтовано тим, що позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України, оскільки вона не містить повного найменування сторін, не зазначено номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти відповідачів; розрахунку сум ціни позову; змісту позовних вимог до кожного з відповідачів; обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, відсутні будь-які докази, якими позивач обгрунтовує свої вимоги; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. При цьому, з позову не зрозумілі предмет спору та його обгрунтування. Також відповідачем зауважено що жодним нормативно-правовим актом України не передбачено, що органи Державної казначейської служби України несуть відповідальність за дії інших органів державної влади. Водночас, відповідно до ч.2 ст.2 ЦК України самостійним учасником цивільних відносин є Держава Україна, але такі поняття як "Держава" та "Державна казначейська служба України" не є тотожними. Державна казначейська служба України є самостійною юридичною особою, самостійно несе відповідальність за своїми зобов`язаннями, ніяких порушень прав та законних інтересів позивача не допускала. В Єдиному державному реєстрі судових рішень містяться аналогічні справи про той самий предмет і з тих самих підстав між тими самими сторонами, зокрема, справи №130/2202/20, 130/1169/21, №130/2294/20, №130/621/22, №130/623/22, №130/6237/21, №130/1898/20, №130/1161/22. Відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України подання позову до тих самих сторін, з того самого предмету та підстав, по яких вже прийнято рішення є підставою для закриття провадження по справі. Крім того, твердження позивача про подання доказів безпосередньо в судовому засіданні суперечить нормам ч.2 ст.83 ЦПК України, якою визначено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом поданням позовної заяви.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 23.01.2023 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті. Також відмовлено у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування з Жмеринського районного відділу поліції кримінальних проваджень, зазначених в ухвалі від 27.10.2021 року.

В судове засідання сторони за їх належним викликом не з`явилися.

При цьому, позивач ОСОБА_1 у спосіб заяви по телефону просив вирішити питання по його клопотанню про витребування доказів, які він впродовж одного року просить суд витребувати з правоохоронних органів, так як в умовах війни він не в змозі їх надати до суду та не знає взагалі де знаходяться ці справи та які у них є докази, та у разі не задоволення його клопотання розгляд по суті просив проводити без його участі.

Представник відповідача Державної казначейської служби України Кравчук С.О. представник Вінницької обласної прокуратури Лук`янчук Д.О. подали попередньо до суду письмові заяви про розгляд даної справи без їх участі.

Решта представників вказаних відповідачів причин своєї неявки суду не повідомили, ніяких клопотань не представили.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 10.05.2023 року повторне клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів залишено без рогляду у зв`язку із зловживанням ним процесуальним правом.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 10.05.2023 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 в частині вимог до Жмеринської окружної прокуратури та Жмеринського районного відділу поліції про відшкодування моральної шкоди.

Дослідивши матеріали даної цивільної справи, судом на підставі наданих та безпосередньо досліджених доказів встановлено такі факти та обставини.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 20.09.2019 року в справі №130/728/19 стягнуто з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000 грн (а.с.5-8).

Постановою Вінницького апеляційного суду від 29.10.2020 року в справі №130/2635/19 стягнуто з Держави Україна на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1000 грн (а.с.9-11).

Відповідно до копій повідомлень Жмеринської місцевої прокуратури від 08.04.2019 року та прокуратури Вінницької області від 23.10.2019 року за результатом перевірки стану досудового розслідування серед інших кримінального провадження №0000020 від 12.08.2016 року за ч.1 ст.165 КК України та кримінального проваадження №0000022 від 10.05.2018 року за ч.1 ст.382 КК України установлено, що слідчими, зокрема СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області та Барського відділення поліції допущено тяганину під час розслідування в порушення вимог ст.2,9,28 КПК України, у зв"язку з чим Жмеринською місцевою прокуратурою підготовлено вказівку на адресу начальника ГУНП у Вінницькій області про усунення виявлених порушень та вирішення питання про притягнення винних осіб до дисциплінарної відповідальності (а.с.13,15).

Згідно ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до положень ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Порядок проведення досудового розслідування, повноваження органу досудового розслідування та прокурора при здійсненні нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва, перевірка дотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування регламентовано Кримінальним процесуальним кодексом України.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора під час досудового розслідування регулюється §1 глави 26 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ч.1-3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.11 ЦК України завдання моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до п.9 ч.2 ст.16 ЦК України відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Згідно ст.55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Положеннями ст.56 Конституції України закріплено право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті тобто така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Відповідно до ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Згідно ро`яснень, що містяться у пунктах 3 4, 5, 10, 14 Постанови пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Також що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Аналізуючи вказані норми права, слід дійти висновку, що відшкодування моральної шкоди можливе внаслідок порушення прав особи, тобто має бути причинно-наслідковий зв`язок між порушенням прав особи та правом на відшкодування моральної шкоди.

Так, позивач ОСОБА_2 вважає, що діяльністю відповідачів йому заподіяна моральна шкода, яку він оспорює в сумі по 1000000 грн з кожного з відповідачів.

Оскільки для виникнення зобов`язання щодо відшкодування шкоди в порядку ст. 1176, 1174, 1167 ЦК України необхідна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу дізнання, попереднього (досудового) слідства та їх посадових осіб, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, підлягають доказуванню на загальних підставах та є обов`язком позивача (ст.12, 81 ЦПК України).

Отже, позивач повинен надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності службової особи органу державної влади, так і докази спричинення йому моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою.

Рішенням Конституційного Суду України №6-рп/2001 від 23.05.2001 року кримінальне судочинство визнано як врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх Конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Згідно ст.1 ч.1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Главою 26 КПК України врегульовано порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора, ухвал слідчого судді тощо.

Тобто кримінальним процесуальним законодавством визначено інший порядок розгляду скарг учасників кримінального провадження та осіб, права яких порушуються як під час досудового розслідування, так і під час підготовчого провадження у суді.

Підставою для стягнення моральної шкоди ОСОБА_2 визначив бездіяльність усіх вказаних ним відповідачів щодо виконання вимог КПК про неупереджене та швидке слідство у кримінальних провадженнях, однак позивач не вказав, чи розглядалося в порядку КПК України оскарження дій, бездіяльності та рішень окремих службових осіб відповідачів у рамках певного кримінального провадження, а також не надав суду доказів на підтвердження їх незаконної бездіяльності.

Будь-якого рішення, що набрало законної сили, про визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності вказаних органу поліції, територіального органу Національної поліції чи їх службових осіб позивачем суду не надано.

Так, суд не приймає до уваги посилання позивача на постанови Вінницького Апеляційного суду від 20.09.2019 року в справі 130/728/19 та постанови Вінницького Апеляційного суду від 29.10.2020 року в справі 130/2635/19, так як вони не мають преюдиціального значення щодо спірних правовідносин у даній справі.

Крім того, суд визнає неналежними доказами представлені позивачем повідомлення органів прокуратури, оскільки в межах його доводів стосовно спричинення йому моральної шкоди протиправною бездіяльністю службових осіб, заявлених відповідачам в даній справі, з підстав довготривалого досудового розслідування кримінальних проваджень вказані повідомлення не містять інформування прокурора вищого рівня про надання ним відповідному прокурору обов`язкових для виконання вказівок щодо прийняття процесуальних рішень, лише які передбачені за наявності підстав для задоволення скарги щодо недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування у відповідності до положень ст.308 КПК України. Натомість з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства в межах розгляду даної справи суд не має повноважень надання правової оцінки діям відповідачів щодо неналежної тривалості строків досудового розслідування, здійснення чого передбачено лише в порядку кримінального оскарження.

Також за заявленим предметом позову у даній цивільній справі суд не наділений законом процесуальним правом витребування доказів з власної ініціативи.

Таким чином, аналізуючи надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв`язку у сукупності, суд, вважає за необхідне відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у зв`язку з їх неналежним обгрунтуванням та недоведеністю належними і допустимим доказами обставин, з підстав яких вони заявлені позивачем.

З урахуванням підстав звільнення позивача за даним предметом спору від сплати судового збору його слід віднести на рахунок держави.

Враховуючи викладене, керуючись ст.56 Конституції України, ст.15, 23, 1167, 1176 ЦК України, ст.4, 10, 12, 13, 76, 82, 141, 247, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Вінницької обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000000 гривень з кожного відповідача відмовити.

Судові витрати із сплати судового збору віднести на рахунок держави.

Рішення суду набуває законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, Вінницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.

Повне судове рішення складено 29.05.2023 року.

Суддя Вернік В.М.