ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/1267/22

Провадження № 22-ц/4820/1226/23

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.,

з участю представника апелянта, представника позивача,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Фермерського господарства «Баркософт агро» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 квітня 2023 року, суддя Заворотна О.Л., у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Баркософт агро» про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги,

встановив:

В січні 2022 року ФОП ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , ФГ «Баркософт агро», в якому просила визнати недійсним договір про відступлення права вимоги від 19.10.2020 року.

В обґрунтування позову вказала, що 01.09.2017 року між ФОП ОСОБА_2 та ФГ «Баркософт агро» укладено договір №7, відповідно до умов якого ФОП ОСОБА_2 зобов`язалася поставити, а ФГ «Баркософт агро» зобов`язалося прийняти та здійснити оплату за поставлене обладнання.

19.10.2020 року між ФГ «Баркософт агро» та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги за договором поставки обладнання №7 від 01.09.2017 року, відповідно до умов якого первісний кредитор передав належне йому право вимоги згідно з договором №7 (поставки обладнання) від 01.09.2017 року, а новий кредитор прийняв відповідне право вимоги.

На думку позивача, оспорюваний договір про відступлення права є недійсним, оскільки він був укладений від імені первісного кредитора та нового кредитора однією і тією ж особою, що вказує на те, що спірний правочин спрямований на реалізацію інтересів однієї особи.

Крім цього, згідно з умовами договору поставки обладнання №7 від 01.09.2017 року, жодна зі сторін не має права передавати свої права за цим договором третім особам без письмової згоди іншої сторони.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06.04.2023 року позов задоволено. Визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 19.10.2020 року, який укладено між ФГ «Баркософт агро» та ОСОБА_1 ..

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що положеннями договору поставки обладнання №7 від 01.09.2017 року передбачено, що жодна зі сторін не має права передавати свої права за цим договором третім особам без письмової згоди іншої сторони.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

На обґрунтування скарги апелянт зазначила, що оспорюваний договір про відступлення права вимоги укладено щодо повернення попередньої оплати за основним договором та жодних прав позивача не порушує. Також зауважила, що право вимоги з повернення попередньої оплати було знову передано ФГ «Баркософт агро» на підставу укладених між останнім та ОСОБА_1 угод.

В апеляційній скарзі ФГ «Баркософт агро» просило апеляційний суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

На обґрунтування вимог, зокрема, зазначило, що обов`язок по поверненню розміру попередньої оплати виник саме на підставі положень закону, а не умов договору, у зв`язку з чим приписи ч. 1 ст. 516 ЦК України сторонами оспорюваного договору не порушено. Крім того, права позивача оспорюваним договором не порушено, право вимоги з повернення попередньої оплати повернуто ФГ «Баркософт агро».

В суді представник апелянта вимоги апеляційних скарг підтримав.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційних скарг заперечив, підтримав рішення суду першої інстанції.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційних скарг з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.09.2017 року між ФОП ОСОБА_2 та ФГ «Баркософт агро» в особі директора ОСОБА_3 укладено договір №7 (поставки обладнання).

Відповідно до п. 1.1. договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується поставити, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити грошові кошти у повному обсязі за поставлене обладнання, згідно з переліком, зазначеним у п. 1.2.1 цього договору.

Обладнанням, що поставляється, згідно з п. 1.2.1 договору є прес «Флоттвег» 1750 в комплекті 1 шт. Загальна ціна обладнання становить 2300000 грн. (п. 1.2.3 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору постачальник передає покупцеві обладнання за його місцезнаходженням на підставі видаткової накладної та акту прийому-передачі обладнання, підписаних повноважними представниками сторін. Постачальник зобов`язується фактично передати обладнання покупцеві протягом 5 календарних днів з дня підписання сторонами цього договору.

Рекламації по кількості поставленого обладнання можуть бути заявлені постачальнику в момент прийняття обладнання покупцем на підставі видаткової накладної, підписаної повноважними представниками сторін (п. 2.5.).

Згідно з п. 3.1 договору, сторони домовилися, що оплата обладнання за цим договором здійснюється покупцем з відстроченням платежу (на умовах товарного кредиту згідно з приписами ст. 694 ЦК України). Умовою товарного кредиту є зобов`язання покупця оплатити повну ціну обладнання в термін до 31.12.2017 року. Сторони домовилися, що відсотки по товарному кредиту не нараховуються. Оплата здійснюється на поточний рахунок постачальника, що зазначений в реквізитах постачальника в розділі 9 цього договору. З моменту фактичної поставки обладнання покупцю і до його повної оплати постачальнику останньому належить право застави на це обладнання (п. 3.2.3).

Відповідно до п. 4.1 договору за порушення умов цього договору винна сторона відшкодовує спричинені ним збитки, що сталися внаслідок невиконання чи неналежного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором, в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Згідно з п. 7.3 договору жодна із сторін не має права передавати свої права за цим договором третім особам без письмової згоди іншої сторони.

Пунктом 8.6 договору визначено, що усі правовідносини, що виникають у зв`язку з виконанням умов цього договору і не врегульовані ним, регламентуються нормами чинного законодавства України.

Відповідно до акту звірки взаєморозрахунків між ФОП ОСОБА_2 та ФГ «Баркософт агро» від 20.12.2019 року за договором поставки обладнання №7 від 01.09.2017 року, на рахунок ФОП ОСОБА_2 станом на 26.10.2018 року надійшли грошові кошти в сумі 762600 грн.

19.10.2020 року між ФГ «Баркософт агро» в особі директора ОСОБА_1 та фізичною особою ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги, згідно з умовами якого первісний кредитор передає належне йому право вимоги згідно з договором №7 (поставки обладнання), укладеного між ФГ «Баркософт Агро» та ФОП ОСОБА_2 від 01.09.2017 року, а новий кредитор приймає право вимоги, що належне первісному кредитору за основним договором. За передане право вимоги до боржника за основним договором новий кредитор сплачує первісному кредитору суму у розмірі 762600 грн.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 14.04.2022 року позов ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задоволено частково. Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 876138,69 грн., з яких 762600 грн. - попередня оплата за договором, 65583,60 грн. - інфляційні втрати, 47955,09 грн. - 3% річних, а також понесені судові витрати в сумі 5412,65 грн.

Згідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 змінила прізвище на « ОСОБА_1 », про що складено актовий запис №10 від 21.01.2022 року.

Умовами укладеної між ФГ «Баркософт Агро» та ОСОБА_1 додаткової угоди від 05.04.2023 року до договору про відступлення прав вимоги від 19.10.2020 року сторони, з метою забезпечення правильного та однозначного тлумачення укладеного договору про відступлення права вимоги від 19.10.2020 року, вирішили викласти п. 1.1. вказаного договору в наступній редакції: «1.1. Первісний кредитор передає, а Новий кредитор приймає право вимоги яке виникло на підставі ч. 3 ст. 693 Цивільного кодексу України, щодо повернення суми попередньої оплати, а саме коштів в сумі 762600 грн., сплачених ФГ «Баркософт агро» в рахунок оплати товару ПРЕС «ФЛОТТВЕГ» 1750 в комплекті - 1 шт., по Договору №7 (поставки обладнання) від 01.09.2017 року, укладеного між ФГ «Баркософт агро» та ФОП ОСОБА_2 ».

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 3 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

За положеннями частини першої статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами частини першої статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Стаття 215 ЦК України визначає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Стаття 512 ЦК України визначає перелік основних підстав для заміни кредитора у зобов`язанні. Зокрема, за наведеною правовою нормою, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1).

Відповідно до ч. 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ч. 1 ст. 515 ЦК України заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, зокрема у зобов`язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

За змістом ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора відбувається без погодження із боржником, оскільки така заміна не впливає на характер, обсяг і порядок виконання боржником своїх обов`язків, не погіршує його становища та не впливає на його інтереси (постанова Верховного Суду від 30.06.2021 року у справі №201/2995/17).

Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно з умовами договору поставки обладнання від 01.09.2017 року, укладеним між ФОП ОСОБА_2 та ФГ «Баркософт агро», право вимоги щодо повернення попередньої оплати сплаченої покупцем, зокрема порядок пред`явлення такої вимоги, строк повернення попередньої оплати та відповідальність щодо прострочення її повернення сторонами не узгоджено.

Як вбачається зі змісту оспорюваного договору переведення боргу та укладеної додаткової угоди до нього, право вимоги було відступлене ФГ «Баркософт агро» на користь ОСОБА_1 виключно щодо повернення суми сплаченої попередньої оплати в розмірі 762600 грн.

Ця обставина сторонами не оспорюється, крім того, вказане випливає зі змісту постанови Хмельницького апеляційного суду від 14.01.2022 року у справі №673/1524/20, згідно з якою грошові кошти із попередньої оплати за договором поставки обладнання було стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Також, як вбачається зі змісту вищевказаного судового рішення, ОСОБА_1 набула права вимоги та відповідно статусу кредитора в зобов`язаннях щодо повернення суми сплаченої попередньої оплати на підставі закону, зокрема ч. 3 ст. 693 ЦК України, а не в силу договору поставки від 01.09.2017 року, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

За змістом ст. 215 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину враховуються загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було на час пред`явлення позову порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний та ефективний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося.

Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Саме на позивача покладено обов`язок обґрунтувати свої вимоги поданими до суду доказами, тобто довести, що його права та інтереси порушуються укладанням спірного договору, а тому потребують захисту. Самі по собі дії осіб, зокрема, щодо вчинення правочинів, навіть якщо вони здаються іншим особам неправомірними, не можуть бути оспорені в суді, допоки не буде доведено, що цими діями порушуються їхні права.

Відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність права обумовлює виникнення в інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить. Тобто лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог (постанова Верховного Суду від 12.04.2023 року у справі №201/5856/17).

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Зі змісту частини третьої статті 13 ЦК України випливає, що дії особи, які полягають у реалізації такою особою свого права, однак вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, є формою зловживання правом (постанова Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі №910/17529/17).

Недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим (постанова Верховного Суду від 18.01.2023 року у справі №482/2211/20).

Обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути належно виконано, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належно та своєчасно виконані. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора (постанова Верховного Суду від 27.04.2023 року у справі №461/4033/20).

Позивач ОСОБА_2 не є стороною оспорюваної угоди про відступлення права вимоги до нього, не навів в обґрунтування заявленого позову доводів та не надав доказів щодо порушення його прав та охоронюваних законом інтересів у зв`язку з укладенням оспорюваного правочину, не зазначив, в який саме спосіб оспорюваний договір про відступлення права вимоги призвів до порушення чи збільшення його обов`язків як боржника у зобов`язанні щодо повернення розміру сплаченої попередньої оплати згідно з договором поставки.

Колегія суддів також зазначає, що постановою Хмельницького апеляційного суду від 14.01.2022 року, з боржника ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто суму попередньої оплати, яка є предметом оспорюваного договору, вказане зобов`язання боржником не виконано, ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів, а з метою ухилення від виконання зобов`язань, є недопустимим та суперечить принципам добросовісності боржника.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що судом першої інстанції було помилково встановлено обставини справи та неправильно застосовано норми матеріального права, у зв`язку з чим апеляційні скарги підлягають задоволенню, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з ФОП ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 та ФГ «Баркософт агро» підлягає стягненню суми судового збору, що підлягали сплаті та були сплачені апелянтами в розмірі 1488,60 грн. за подання кожної апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Фермерського господарства «Баркософт агро» задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Баркософт агро» про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги, відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 та Фермерського господарства «Баркософт агро» судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції в розмірі по 1488,60 грн. кожному.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 серпня 2023 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова