2/465/2520/23
Ухвала

про самовідвід

"17" серпня 2023 р. м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Кузь В.Я., дослідивши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення штрафних санкцій , -

встановив:

Позивач звернувся з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення штрафних санкцій.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.06.2023р., справу передано судді Кузю В.Я.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 04.07.2023р. прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

В подальшому відповідачем ОСОБА_2 через електронну пошту суду скеровано зяву про відвід судді Кузя В.Я. Заяву мотивує тим, що суддя Кузь В.Я. неодноразово виносив рішення у справах, де сторонами у справі були ті самі особи. З урахуванням наведеного вважає, що суддя Кузь В.Я може бути прямо чи побічно заінтересований в результаті розгляду даної справи, та в нього склалися певні суб"єктивні внутрішні переконання щодо правовідносин сторін, що в свою чергу може зашкодити всебічному, повному, неупередженому та об"єктивному розгляду справи.

Дослідивши матеріали цивільно справи та заяву відповідача ОСОБА_2 про відвід судді Кузя В.Я., приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про відвід судді. Вважаю обставини, викладені в заяві про відвід, надуманими та такими, що не відповідають дійсності. Також відхиляю будь - які твердження заявника щодо упередженості та необ`єктивності судді у розгляді даної справи.

Разом з тим, вважаю за доцільне заявити самовідвід від розгляду даної цивільної справи, зважаючи на те, що подання відповідачем ОСОБА_2 заяви про відвід судді Кузя В.Я. свідчить про заздалегідь сформовану позицію відповідача щодо законних дій головуючого, які відповідають вимогам ЦПК України. Крім того, така поведінка відповідача свідчить про недобросовісне користування та зловживання своїми процесуальними правами.

Згідно з правовими позиціями, висловленими у рішеннях Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), який констатує порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР (далі - Конвенція), зазначено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Крім того, в рішенні ЄСПЛ «Мироненко і Мартиненко проти України», зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Ветштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).

Приймаючи дане рішення щодо задоволення заяви про самовідвід, зважаю також на положення п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, де зазначається, що суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку коли, у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Аналогічні висновки містяться в Рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуга проти України» та Рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» де зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч.1 ст.40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Отже, з метою виключення підстав та мотивів учасників судового провадження для сумніву у безсторонності, неупередженості чи об`єктивності під час розгляду справи, заявляю самовідвід та вважаю, що заява про самовідвід судді Кузя В.Я. підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суд

постановив:

В задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про відвід судді Франківського районного суду м. Львова Кузя В.Я. від розгляду цивільної справи №465/4759/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення штрафних санкцій - відмовити.

Самовідвід судді Кузя В.Я. у розгляді цивільної справи №465/4759/23 - задоволити.

Матеріали судової справи №465/4759/23 (судове провадження № 2/465/2520/23) передати до загальної канцелярії суду на повторну реєстрацію та визначення судді в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала остаточна оскарженню не підлягає.

Суддя В. Кузь