Справа № 226/847/23
Справа № 226/847/23
Провадження № 2/226/230/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2023 року м. Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Рибкіна О.А.,

за участю секретаря Чередниченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Мирнограді Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , звернувся з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що в період з 30.03.2018 по 24.11.2020 року він працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» та 24.11.2020 року його було звільнено за ч.3 ст.38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником законодавства про працю. Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 05.05.2021 року №226/727/21 було стягнуто з відповідача на його користь заборгованість із заробітної плати в розмірі 199864,79 грн без утримання з цієї суми передбачених податків і зборів та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.04.2021 по 05.05.2021 в сумі 8013,44 грн, з утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів. Згідно довідки відповідача, з якою погодився позивач, його середньоденний заробіток, складає 1001,68 грн, що встановлено вищевказаним рішенням суду. Виплату цих сум було проведено у примусовому порядку виконавцем 07.03.2023 року. З урахуванням суми заборгованості та тривалості невиплати заробітної плати, вважає, що справедливим буле стягнення суми, яка буде еквівалентна розміру заборгованості по заробітній платі - 199864 грн. Просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні 199864 грн. та сплачений судовий збір.

Позивач та його представник до судового засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду відзив, в якому зазначив, що заявлені позовні вимоги вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивач дійсно перебував в трудових відносинах з відповідачем та відповідно до наказу від 24.11.2020 р. № 328/ к був звільнений. 24.11.2020 року день звільнення - не робочий день, позивач не працював. Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми, мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимог про розрахунок. Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. В день звільнення та після позивач до відповідача з вимогою про розрахунок - не звертався. Звернення працівника, який у день звільнення не працював, до суду з позовом про стягнення сум, які належать йому до виплати від підприємства, установи, організації станом на день звільнення, а також середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, слід вважати пред`явленням вимоги про розрахунок, яка передбачена статтею 116 КЗпП України (якщо така вимога раніше не пред`являлась). У такому випадку відповідальність роботодавця на підставі ст. 117 КЗпП України наступає після звернення звільненого працівника до суду та невиплати після пред`явлення вимоги роботодавцем усіх сум, які йому належать. Час затримки розрахунку при звільненні Позивача починається з моменту коли Відповідачеві стало відомо про вимогу Позивача: отримання Відповідачем копії позовної заяви або проведення судом судового засідання (за відсутності відомостей про дату отримання копії позовної заяви) до фактичної виплати заробітної плати. Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні за ст. 117 КЗПП України наступає лише у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, передбачені ст. 116 КЗпП України. Тягар відсутності вини у вчиненні такого порушення покладається на роботодавця (власника або уповноваженого ним орган). За змістом статті 117 КЗпП України відповідальність роботодавця за несвоєчасну виплату належних звільненому працівникові сум настає за умови наявності вини Відповідача. Оскільки працівник в день звільнення не працював, з вимогою про розрахунок належним чином до роботодавця не звертався, то, враховуючі положення частини першої статті 116 КЗпП України, виплата нарахованих сум повинна бути проведена не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим ним вимоги про розрахунок. Проте після звільнення з вимогою про розрахунок позивач не звертався. Посилаючись на викладе, просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Також представник відповідача надав до суду доповнення до відзиву, в якому зазначив, що відповідно до рішення Димитровського міського суду Донецької області від 05.05.2021 року по справі № 226/727/21 з ТОВ «Краснолиманське» на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість із заробітної плати в розмірі 199864,79 грн без утримання з цієї суми передбачених податків і зборів та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.04.2021 по 05.05.2021 в сумі 8013,44 грн, з утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів. Це рішення виконане 07.03.2023 року, що не заперечує і сам позивач. Оскільки підприємство в день звільнення з позивачем не розрахувалося, воно має відповідати перед позивачем згідно із ст. 117 КЗпП України. У справі № 226/727/21 судом встановлено, що позивач в день звільнення 24.11.2020 року не працював. Також в справі № 226/727/21 судом встановлено, що відповідачу вперше стало відомо про вимогу позивача, коли той звернувся до ТОВ «Краснолиманське» з позовною заявою про стягнення несплачених сум при звільненні, а саме з моменту отримання ухвали про відкриття провадження 21.04.2021 року, за результатами розгляду якої ухвалено рішення Димитровським міським судом Донецької області від 05.05.2021 року. Висовуючи вимогу про стягнення з відповідача на свою користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, позивач не зазначає період затримки, а просить стягнути середній заробіток під час затримки розрахунки при звільненні, яка еквівалентна розміру заборгованості по заробітній платі - 199864,00 грн. У той же час період розрахунку відшкодування, передбачений ст. 117 КЗпП України, обмежений, він повинен бути не більше шести місяців, з моменту заявленої вимоги відповідно до ст. 116 КЗпП України, а саме з 22.04.2021 року. З урахуванням розрахункового періоду кількість робочих днів з 22.04.2021 до 22.10.2021 (останній день шестимісячного строку) становить 124. Відповідно до ч. 5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно з рішенням Димитровського міського суду Донецької області у справі № 226/727/21, яке набрало законної сили, середньоденний заробіток позивача складає - 1001,68 грн, то при розрахунку сума середнього заробітку позивача за затримку розрахунку при звільненні за період з 22.04.2021 до 22.10.2021 буде дорівнювати: 116194,88 грн, із розрахунку: 124 робочих дні х 1001 грн. 68 коп. В зазначеному Рішенні за період з 22.04.2021 року по 05.05.2021 року (включно), що складає 8 днів, стягнутий середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 8013,44 грн. З чого вбачається, що позивач вже отримав частину середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Також, позивач був звільнений за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, що за собою тягне вихідну допомогу відповідно до ст. 44 КЗпП у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Розмір вихідної допомоги позивачу склав 64680,60 грн., тобто це є не заробітна плата в розумінні законодавства України, бо відповідно до статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу, також заробітна плата має таку структуру (ст. 2 ЗУ «Про оплату праці»): Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Заборгованість перед відповідачем із заробітної плати на момент звільнення складала 135184,19 грн, а всі інші суми носять компенсаційний характер. Суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. Просить в позовних вимогах відмовити, застосувати шестимісячний строк для стягнення середнього заробітку та застосувавши принцип співмірності та пропорційності при визначенні суми середнього заробітку належного позивачеві шляхом зменшення розміру відшкодування, передбаченого ст.117 КЗпП України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач з 30.03.2018 по 24.11.2020 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, працював прохідником підземним та 24.11.2020 року його було звільнено за ч.3 ст.38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником законодавства про працю (а.с. 13-15).

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 05.05.2021 року по справі № 226/727/21 з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість із заробітної плати в розмірі 199864,79 грн без утримання з цієї суми передбачених податків і зборів та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.04.2021 по 05.05.2021 в сумі 8013,44 грн, з утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів (а.с. 5-7).

Згідно довідки відповідача середньоденна заробітна плата позивача становить 1001,68 грн (а.с. 8, 29).

Відповідно ч.1 ст.21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України, ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців (в редакції Закону № 2352-IX від 01.07.2022).

Позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 06.05.2021 (наступний день після ухвалення судового рішення по справі № 226/727/21) по 07.03.2023 (день фактичного розрахунку) в сумі еквівалентній розміру заборгованості по заробітній платі, а саме 199864 грн.

Проте, відповідно до змін внесених в ст.117 КЗпП України Законом № 2352-IX від 01.07.2022, які набули чинності 19.07.2022, період, за який працівнику має бути нарахований середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, обмежено шістьма місяцями. При цьому Закон № 2352-IX від 01.07.2022, яким працівнику обмежено нарахування відповідно до ст.117 КЗпП України середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні шістьма місяцями, відповідно до ст.58 Конституції України не має зворотної дії в часі та не поширюється на правовідносини, які існували до набуття цим Законом чинності, тобто до 19.07.2022.

Тому, враховуючи що період з 06.05.2021 (наступний день після ухвалення судового рішення по справі № 226/727/21) до 19.07.2022 (дата набуття чинності змін в ст.117 КЗпП України згідно з Законом № 2352-IX від 01.07.2022) становить значно більше шести місяців, суд вважає, що позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні саме за цей період - з 06.05.2021 по 18.07.2022 включно.

Середній заробіток позивача за затримку розрахунку при звільненні за період з 06.05.2021 по 18.07.2022 становить: 1001,68 грн. х 303 робочих дні за вказаний період = 303509,04 грн. (без утримання податків та інших обов`язкових платежів).

В той же час, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року по справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18), з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати:

- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Тому, з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року по справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18), приймаючи до уваги розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум (станом на час звільнення 199864,79 грн., з яких 135184,19 грн. заборгованість по заробітній платі, 64680,60 вихідна допомога у розмірі тримісячного середнього заробітку відповідно до ст.44 КЗпП у зв`язку з розірванням трудового договору на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України), період затримки виплати цієї заборгованості та вже стягнуту за рішенням суду від 05.05.2021 по справі № 226/727/21 суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.04.2021 по 05.05.2021 в розмірі 8013,44 грн., дії позивача і відповідача та інші обставини справи, суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат за період з 06.05.2021 по 18.07.2022 у сумі 150000 грн.

Суд не приймає доводи відповідача, зазначені у відзиві, щодо відсутності підстав для задоволенню позову, оскільки вони не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1200,00 грн. (150000 грн. х 1598,91 грн. : 199864 грн. = 1200 грн.).

На підставі ст.ст.47, 115, 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 21, 24 Закону України «Про оплату праці», керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , в інтересах якого діє Сакун Віталій Анатолійович, адреса: АДРЕСА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське», місцезнаходження: 01001, м.Київ, вул.Прорізна, буд.12-а, , про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні без утримання податків та інших обов`язкових платежів за період з 06.05.2021 по 18.07.2022 в сумі 150000 (сто п`ятдесят тисяч) грн. та судовий збір в сумі 1200 (одна тисяча двісті) грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 21.08.2023 року.

Суддя О.А.Рибкін