Провадження № 2/185/1119/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
05 червня 2023 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О. за участю секретаря судового засідання Преображенської К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Луцької міської ради про позбавлення батьківських прав
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Луцької міської ради про позбавлення батьківських прав. Позивач просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач не виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання дитини, не цікавиться життям сина, не проявляє інтересу та не бажає бачитися з ним, не піклується про фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням.
Від представника позивача надійшла телефонограма про розгляд справи без її участі у судовому засіданні.
Відповідач в судове засідання не з`явився. Судом ухвалено слухати справу у заочному судовому засіданні.
Представник третьої особи надіслав заяву про розгляд справи без його участі.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.
В судовому засіданні встановлено наступне. 24.07.2004 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_3 . 28.11.2011 шлюб було розірвано за рішенням суду. Дитина проживає разом з матерію позивачем по справі.
У зв`язку з введенням в Україні воєнного стану сім`я переїхала проживати до міста Луцька та проживає в орендованому житлі на адресою: АДРЕСА_1 , за якою ОСОБА_3 взятий на облік як внутрішньо переміщена особа.
Згідно висновку Служби у справах дітей Луцької міської ради від 20.04.2023 року «Про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 » встановлено, що 24.07.2004 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_3 . Сім`я проживала у м. Ізюм Харківської області. Відносини між батьками дитини не склалися і рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 28.11.2011 їх шлюб було розірвано. За усною згодою між батьками ОСОБА_3 залишився проживати разом з матір`ю.
03.09.2013 ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище на ОСОБА_1 . У шлюбі у них народилися діти: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Після введення в Україні воєнного стану сім`я переїхала проживати до міста Луцька та проживає в орендованому житлі на адресою: АДРЕСА_1 , за якою ОСОБА_3 взятий на облік як внутрішньо переміщена особа. Відповідно до акта обстеження умов проживання від 31.03.2023 у цьому житлі є належні умови для проживання дитини. ОСОБА_3 навчається в Луцькому вищому професійному училищі.
22.09.2022 ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , посилаючись на те, що батько дитини ніяк не цікавиться життям сина, не проявляє інтересу та не бажає бачитися з ним, не піклується про фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням тощо. Однак жодних документів, які б підтвердили ці дані, ОСОБА_1 до позовної заяви не додала. Під час телефонної розмови ОСОБА_2 повідомив працівникам служби у справах дітей, що до введення в Україні воєнного стані, коли ОСОБА_3 проживав у м. Ізюмі, він спілкувався з сином, проводив з ним канікули та вихідні. Після переїзду сина до м. Луцька він спілкується з сином телефоном, сплачує аліменти на його утримання.
03.04.2023 під час зустрічі у службі у справах дітей ОСОБА_1 повідомила, що заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 не має. Неповнолітній ОСОБА_3 повідомив, що під час проживання у м. Ізюмі він регулярно зустрічався з батьком, проводив з ним вихідні дні. Після переїзду до м. Луцька він спілкується з батьком телефоном. ОСОБА_3 вважає за недоцільне позбавлення його батька батьківських прав.
03.04.2023 службі у справах дітей Ізюмської міської ради був направлений лист з проханням обстежити житлово-побутові умови ОСОБА_2 за місцем проживання, з`ясувати його думку щодо позбавлення батьківських прав та надати інформацію за результатами бесіди з батьком.
Листом від 20.04.2023 № 109-ВС служба у справах дітей Ізюмської міської ради повідомила, що ОСОБА_2 заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, оскільки до початку збройної агресії рф він регулярно приймав участь у житті ОСОБА_3 , постійно брав до себе на вихідні та канікули. Згідно з довідкою виконавчої служби від 01.04.2023, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів складає 3425,46 грн.
Оскільки фактів свідомого ухилення ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання сина не встановлено, служба у справах дітей, враховуючи інтереси дитини та керуючись п. 2 частини першої ст. 164 Сімейного кодексу України, вважає за недоцільне позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Згідно висновку Органу опіки та піклування щодо позбавлення батьківських прав Ізюмської міської військової адміністрації від 01.05.2023 року встановлено, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , є батьком неповнолітнього ОСОБА_3 , умови за місцем проживання батька задовільні. ОСОБА_2 з`являвся на бесіду до служби у справах дітей та на засідання комісії, де надав письмове пояснення по суті питання та своє заперечення щодо позбавлення його батьківських прав.
Відповідно до листа служби у справах дітей Луцької міської ради, неповнолітній ОСОБА_3 спілкується з батьком телефоном та вважає за недоцільне позбавлення батька батьківських прав.
У зв`язку з вищевикладеним, в інтересах неповнолітнього, вважають за недоцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Згідно ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
В постанові № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19 грудня 2008 р.), а саме в пункті 15 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. В пункті 16 даної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
За таких обставин суд дійшов висновку про те, що на теперішній час відсутні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини.
Зважаючи на викладене та керуючись ст. 76, 81, 263, 264, 265 ЦПК України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Луцької міської ради про позбавлення батьківських прав - відмовити.
Судові витрати компенсувати за рахунок держави.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається Дніпровському апеляційному суду.

Суддя: В. О. Головін