Провадження №22-ц/812/591/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 червня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Царюк Л.М. та Яворської Ж.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу №945/918/22 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення, яке постановив Жовтневий районний суд Миколаївської області під головуванням судді Глубоченка Сергія Михайловича у приміщенні цього суду 07 квітня 2023 року, повний текст якого складений того ж дня, за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

у с т а н о в и в :

26 вересня 2022 року Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК» (далі АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що у жовтні 2017 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» запустив новий проєкт monobank, в межах якого відкриваються поточні рахунки клієнтами (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank.

Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт.

Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.

Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення.

06 березня 2018 року ОСОБА_3 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 06 березня 2018 року та, встановивши мобільний додаток monobank, отримала розрахункову карту.

Положеннями Анкети-заяви визначено, що Анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг.

Усе листування щодо цього договору відповідач просив здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору (п.11).

На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з можливістю його коригування, за умови сплати відсотків за користування кредитом.

АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» свої зобов`язання перед відповідачем виконав, надавши можливість ОСОБА_1 розпоряджатися кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту, а остання у свою чергу прострочила зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором понад 90 днів, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 12 липня 2022 року становить 40598, 02 грн.

Відповідно до пункту 4.16 Умов і правил обслуговування фізичних осіб у разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за кредитом вважається простроченою. На залишок простроченої заборгованості банк нараховує, а клієнт сплачує штраф у розмірі згідно із тарифами, але не більше 50% від суми, одержаної клієнтом кредиту.

При цьому діє відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 0,00001% річних.

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, в той час як відповідачка взятих на себе зобов`язань по договору не виконала, своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами не надавала, на прохання погасити заборгованість не реагувала.

Посилаючись на викладене, АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» просив суд стягнути з ОСОБА_1 цю заборгованість за Договором про надання банківських послуг monobank від 06 березня 2018 року.

У відзиві на позовну заяву відповідачка ОСОБА_1 не заперечувала укладання з позивачем договору про надання банківських послуг, відкриття на її ім`я карткового рахунку, отримання та використання наданих позивачем кредитних коштів. Натомість зазначила, що між сторонами не узгоджено істотних умов договору, зокрема щодо сплати відсотків, пені та штрафів, тому їх нарахування позивачем є безпідставним, а, відповідно, збільшення тіла кредиту за рахунок указаних платежів здійснено без правової підстави. Додані позивачем умови та правила обслуговування фізичних осіб відповідачем не підписано, з огляду на що їх не можна розцінювати як складову укладеного договору. Заява ж, яка підписана сторонами, не містить умов про встановлення відповідальності ОСОБА_1 , тому у даному випадку неможливо застосувати до цих правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України. Оскільки збільшення тіла кредиту відбулося за рахунок погашення нарахованих відсотків та штрафних санкцій, то таке нарахування є безпідставним. Виходячи з фактично отриманих та повернутих сум грошових коштів згідно здійсненого розрахунку, просила суд стягнути з неї грошові кошти у розмірі різниці між фактично отриманими та повернутими грошовими коштами, що становить 5483,11 грн, в задоволенні решти позовних вимог позивачка просила відмовити.

У відповіді на відзив, представник АТ «Універсал Банк» не погоджується з доводами відповідача, що вказані у відзив на позовну заяву та просить суд позов задовольнити, оскільки договір є укладеним відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Укладення договору про надання банківських послуг АТ «Універсал Банк» в рамках проекту monobank передбачає, що без ознайомлення з умовами та тарифами подальше укладення електронного договору кредиту є неможливим. Отже, заповненням анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, які діяли станом на 06 березня 2018 року, та засвідчила своїм підписом, що вона повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Оскільки відповідача підтвердила, що ознайомилася з умовами та правилами надання банківських послуг, в тому числі й шляхом цілодобового доступу до тарифів у мобільному додатку, то нарахування відсотків, та штрафних санкцій здійснено відповідно до Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів. Наявність заборгованості ОСОБА_1 підтверджується випискою про рух коштів по картковому рахунку, а наданий позивачем розрахунок заборгованості є належним доказом розміру заборгованості.

Рішенням Жовтневий районний суд Миколаївської області від 07 квітня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Мonobank» від 06 березня 2018 року в розмірі 5779 грн. 76 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», витрати по сплаті судового збору в розмірі 353 грн. 21 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з наданих позивачем копії тарифів, Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, встановлено, що вони не містять власноручного підпису відповідачки або його електронного цифрового підпису, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви від 14 жовтня 2018 року.

З урахуванням вказаного відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, також підписана сторонами Анкета-заява від 06 березня 2018 року не містить посилання на конкретні розміри процентної ставки.

Отже позивач має право на повернення фактично отриманих відповідачкою за кредитним договором грошових коштів.

За такого, заборгованість відповідача перед позивачем по погашенню тіла кредиту становить 5779 грн. 76 коп.

Не погодившись з рішенням суду, АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» подало апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» крім того, що надавались та були отримані відповідачем у мобільному додатку, перебувають в загальному доступі, розміщені на офіційному сайті фінансової установи та, в розумінні статей 641, 644 ЦК України, є публічною інформацією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Згідно пункту 2.5 розділу I Умов в рамках договору щодо банківського обслуговування надаються наступні види послуг, зокрема, надання послуг клієнту з дистанційного банківського обслуговування рахунків, в тому числі за допомогою мобільного додатку.

Для входу у мобільний додаток необхідно ввести: фінансовий номер телефону, ПІН-код та ОТР-пароль.

Згенерований особистий ключ Клієнта захищається паролем та може бути розміщений у хмарному сховищі. Відкритий ключ розміщається в Анкеті-заяві, яка підписується Клієнтом.

Умови опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням, що включають тарифи, паспорт споживчого кредиту Чорної карти monobank.

Згідно скріншоту з сайту, який є в апеляційній скарзі, вбачається, що Умови і правила в редакції від 06 березня 2018 року були дійсні в період з 28 лютого 2018 року по 27 березня 2018 року, а отже відповідачка на час підписання Анкети-заяви не могла бути ознайомлена з будь-якими іншими правилами.

Усі правила за всі періоди розміщені на сайті http://www.monobank.ua/terms є публічно та легкодоступними 24 години на добу, викладеними в форматі pdf, з зазначенням рішень, на підставі яких були прийняті та часом набуття їх чинності.

06 березня 2018 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг.

Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета заява разом з Умовами, тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердила, що ознайомилась та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується його виконувати його умови.

Враховуючи, що послуги банку надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу, а Умови і правила, які включають тарифи, були надані відповідачу саме через мобільний додаток, та такі правила є загальнодоступними на сайті Банку, ОСОБА_1 була ознайомлена саме з Умовами, які діяли на дату підписання Анкети-заяви.

Також в самому мобільному додатку на постійній основі містяться тарифи. Таким чином, з використанням власного пін-коду відповідачка по справі має цілодобовий доступ до тарифів та реальну можливість з ними ознайомитись.

Суд першої інстанції також посилається на висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Однак, як вважає позивач, слід врахувати саму специфіку договору monobank.

Він не є договором, подібним до тих, що укладаються Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», на судову практику за участю якого посилається суд першої інстанції. Оскільки проект monobank не є ідентичним кредитним карткам виданим Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (так, в правилах Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відсутні дати прийняття правил, дати затвердження правил, що позбавляло суди можливості визначити часовий діапазон дії таких правил чи внесення змін. Такі правила не надавались в мобільному додатку).

Таким чином, необґрунтованим та безпідставним є висновок про надання кредитором разом із позовною заявою Витягу з Умов у найбільш сприятливій для нього редакції з метою отримання позитивного рішення суду, оскільки в момент оформлення заявки на видачу картки monobank на офіційному сайті банку за посиланням для ознайомлення боржнику були доступні діючі на той час Умови та правила обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів.

В Анкеті-заяві відповідач підтверджує, що усе листування щодо договору просить здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору (п.11).

Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою боргу та/або сум санкцією є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Аналогічну позицію сформував ВС у постанові у справі № 127/23910/14-ц від 23 грудня 2020 року.

Тому АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» вважає доведеним існування між сторонами по справі договірних зобов`язань та суми боргу, яка вказана і в розрахунку заборгованості і в позовній заяві.

Розрахунок заборгованості також є належним доказом, котрий підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний розпис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів Боржником, кількість днів за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом.

Картка monobank не є кредитною карткою, а є платіжною карткою/електронним платіжним засобом, яка дозволяє здійснювати грошові перекази, платежі, безготівкові операції в торгівельно-сервісній мережі та мережі Інтернет, отримувати готівкові кошти, використовувати поточний рахунок, в тому числі, але не виключно, з можливістю встановлення кредитної лінії.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачка ОСОБА_1 що підписана нею з позивачем Анкета-заява містить лише анкетні данні та контактну інформацію, і не містить жодних даних про умови кредитування та обрання певної банківської послуги. Проте нею не погоджувалися та не підписувались ні Умови і правила надання банківських послуг, ні Тарифи, ні Таблиця обчислення вартості кредиту, ні паспорт споживчого кредиту. Вважає, що зазначені документи без підпису позичальника, який може свідчити про ознайомлення з ними, не можуть бути доказами у справі, оскільки це роздруківки банку, які повністю залежать від волевиявлення і дій банку, який може вносити і вносить відповідні зміни в зазначені документи без будь-якого погодження з відповідачем по справі. Аналогічної позиції притримується Верховний Суд у постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17.

Зазначення позивачем, що відповідачка ознайомилися з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту шляхом висловлювання в Анкеті-заяві своєї згоди з вищезазначеними документами в електронному вигляді у мобільному застосунку «monobank» шляхом застосування електронного цифрового підпису не можна взяти до уваги.

Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

На момент підписання Анкети-заяви у відповідачки не було особистого ключа, а тому вона не мала можливості накласти його на електронний цифровий підпис.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції відповідає таким вимогам закону.

За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи і таке встановив суд першої інстанцій 06 березня 2018 року між ОСОБА_3 та Акціонерним товариством «Універсал Банк» укладений кредитний договір шляхом підписання відповідачкою Анкети-заяви до договору про надання банківських послуг (а.с.11)

Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 від 27 серпня 2021 року, виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_3 27 серпня 2021 року внаслідок реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 змінила своє прізвище на ОСОБА_5 (а.с.57).

Згідно з наданими банком розрахунками заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 12 липня 2022 року становить 40598,02 грн. та складається із залишку заборгованості за наданим кредитом. Інших складових заборгованість не має.

Отже предметом позову у справі, яка переглядається, є стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 40598,02 грн, що є заборгованістю за тілом кредиту.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша статті 634 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа першого цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) зроблено висновок, що «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 18 лютого 2011 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (18 лютого 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20 лютого 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, кредитор має право вимагати виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погодилася із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів».

У постанові Верховного Суду від 09 січня 2020 року у справі № 643/5521/19 (провадження №61-20093св19) зазначено, що: «в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Встановивши, що анкета-заява від 18 березня 2011 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками пеню, комісію і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту.

Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19)».

На застосуванні таких правових позицій наголошується в постанові Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі № 697/302/20 за позовом АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» до фізичної особи про стягнення заборгованості.

У справі, що переглядається апеляційним судом, в анкеті-заяві від 06 березня 2018 року ОСОБА_1 просить відкрити поточний рахунок у гривні на її ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в додатку, відповідно до умов договору, порядок повернення кредитних коштів, зокрема, строки та розміри здійснення періодичних платежів не встановлені, процентна ставка та відповідальність позичальника за невиконання умов договору не визначена (а. с. 104).

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, установлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, Банк не пред`явив.

Так зі змісту оригіналу Анкети-заяви від 06 березня 2018 року (а.с. 104), наданої позивачем згідно ухвали суду від 13 березня 2023 року про витребування доказів, вбачається, що укладання договору (підписання заяви) відбулося власноручно як зі сторони уповноваженого представника позивача так і зі відповідачкою.

Відомостей, щодо використання відповідачем згенерованого електронного підпису матеріали справи не містять та позивачем не доведено, всупереч положенням статті 81 ЦПК України, що сторонами укладено електронний договір з дотриманням вимог, визначених Законом України «Про електронну комерцію».

Долучені до позовної заяви Умови і правилами обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових рахунків, на які позивач посилається як на підставу для своїх позовних вимог, відповідачем не підписані (а.с.18-27).

До позовної заяви позивач додав Витяг з тарифів чорної картки monobank від 02 липня 2022 року, в якій визначено умови користування кредитними коштами, порядок розрахунків, обумовлено сплату коштів за користування кредитними коштами, та визначено розміри і порядок застосування штрафних санкцій за неналежне виконання умов договору (а.с.28-30).

Однак, вказаний витяг не містить даних про ознайомлення позичвальника ОСОБА_3 з наведеними тарифами. Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових рахунків, що підписана ОСОБА_3 06 березня 2018 року, не містить відомостей, якого саме виду платіжну кредитну карту вона отримала, та з якими тарифами була ознайомлена.

З огляду на вищезазначене, апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 була ознайомлена та погодилась з умовами та правилами обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових рахунків шляхом отримання їх у мобільному додатку, а також, що ці умови та правила, є загальнодоступними та розміщені на офіційному сайті фінансової установи, оскільки такі твердження ґрунтуються на припущеннях, що є неприйнятним з огляду на приписи частини шостої статті 81 ЦПК України.

За таких обставин суд першої інстанції правильно вважав, що надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи не є складовою укладеного сторонами договору та не визначають його суттєві умови, в тому числі щодо розміру процентів за користування кредитом, а колегія суддів відхиляє доводи про помилковість таких висновків в апеляційній скарзі, які суперечать наведеним положенням закону та правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Зокрема, колегія суддів вважає помилковим доводи апеляційної скарги про те, що висновки, викладені у вказаній вище постанові Верховного Суду, не можуть бути застосовані у справі, яка переглядається, через наявність різних правовідносин, оскільки правовідносини у цих справах є однорідними, пов`язаними із отриманням кредитних коштів на картковий рахунок та обґрунтуванням позивачем своїх вимог тим, що сторони визначили умови кредитування відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, а також Тарифів за відсутності в матеріалах справи підтверджень про узгодження таких умов з позичальником.

При цьому, підписавши анкету-заяву, пройшовши ідентифікацію клієнта, відповідачка уклала з позивачем договір про надання банківських послуг (далі Договір), що підтвердила своїм підписом на заяві, в межах умов якого отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Такий договір є укладеним, оскільки дотримано вимоги до письмової форми (укладений шляхом підписання документу) і сторони, таким чином, дійшли згоди щодо істотних умов, притаманних даному виду договору.

Кредитна картка - це іменний (з ідентифікатором власника) грошовий оплатно-розрахунковий банківський документ, який використовується для надання споживчого кредиту.

Згідно наданих сторонами доказів щодо руху коштів на рахунку, відкритому на ім`я відповідачки (а.с. 74-81, 120-171) після укладання договору про надання банківських послуг відповідачка отримала кредитну картку, за допомогою якої використовувала кредитні кошти, надані позивачем.

Таким чином Банк надав відповідачці грошову банківську споживчу позику, тобто грошовий банківський споживчий кредит шляхом кредитування за допомогою кредитної картки.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

В силу частини 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Банк виконав передбачені Договором зобов`язання, надавши відповідачці кредит у вигляді ліміту.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, виписки з особового рахунку, відповідачка використовувала кредитні кошти та тривалий час проводила виплати з їх повернення.

Звертаючись з позовом, Банк наполягав на тому, що у відповідачки утворилась заборгованість за основаним боргом, яка станом на 12 липня 2022 року складає 40598 грн. 02 коп.

Враховуючи, що в Анкеті-заяві від 06 березня 2018 року розміри процентної ставки не визначені, строки здійснення періодичних платежів за кредитом не встановлені, суд першої інстанції обґрунтовано визнав неправомірним та безпідставним списання Банком внесених боржником в рахунок погашення кредиту коштів та зарахування цих коштів на погашення відсотків, що призвело до збільшення суми заборгованості за тілом кредиту за рахунок протиправно списаних банком відсотків.

Судом першої інстанції вірно встановлено за інформацією, що міститься у виписці з банківського рахунку відповідачки та довідці, яку надала відповідачка, що ОСОБА_1 використала кредитні кошти, що були надані їй в межах ліміту користування виданими картками у загальному розмірі 134301,11 грн. з урахуванням відсотків, що були списані з її рахунку, шляхом збільшення заборгованості, а також списаних Банком за її рахунок судових витрат в сумі 2481 грн., з яких повернула 91222, 09 грн.

При здійснені підрахунку витрат ОСОБА_1 за її рахунком, вбачається, що сума списання відсотків, за рахунок яких було збільшено тіло кредиту та включення сюди ж судових витрат, здійснено Банком у розмірі 37299, 26 грн. Таким чином, сума фактично отриманих ОСОБА_1 коштів становить 97001, 85 грн (134 301, 11 грн 37299, 26 грн).

Різниця між використаними та повернутими коштами становить 5779,76 грн, що й підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Банку.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно застосував до спірних правовідносин висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 є помилковими, оскільки спростовуються висновками того ж Верховного Суду, зокрема, у наведеній постанові від 18 травня 2022 року у справі № 697/302/20 за позовом АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» до фізичної особи про стягнення заборгованості.

Колегія суддів не погоджується також з аргументами апеляційної скарги, що розрахунок заборгованості є належним доказом, котрий підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний розпис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом з огляду на те, що у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц зроблено правовий висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно вказаної норми Закону України підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 1 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, первинним є документ, який містить відомості про операцію. Зокрема, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписка з рахунка особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 01 грудня 2021 року у справі № 752/14554/15-ц, від 01 червня 2022 року у справі № 175/35/16-ц.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене судове рішення ухвалене без додержання норм матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін, оскільки його ухвалено з дотриманням вимог матеріального закону, який регулює спірні правовідносини, та дотриманням вимог процесуального законодавства.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, то у колегії суддів з урахуванням положень частини тринадцятої статті 141 ЦПК України відсутні підстави для розподілу судових витрат, які в цій справі покладаються на позивача.

Керуючись статтями 367-369, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 07 квітня 2023 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий: Т.М.Базовкіна

Судді: Л.М. Царюк

Ж.М. Яворська

________________________________________

Повний текст постанови складений 06 червня 2023 року