РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Лутая А.М.

за участю секретаря судового засідання Ваврисевич О.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні у м. Володимир цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ

Позивачка у лютому 2023 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, який обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилась спадщина за законом на належне йому спадкове майно, яке він успадкував після смерті свого батька ОСОБА_4 , однак не оформив своїх спадкових прав. Спадкове майно складається, зокрема з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами номер АДРЕСА_1 .

Позивачка зазначає, що вона є спадкоємцем першої черги після смерті батька ОСОБА_3 . Спадкоємцем після смерті батька могла бути мати позивачки, відповідач по справі ОСОБА_2 , однак остання відмовилася від прийняття спадщини. Відтак інших спадкоємців, які прийняли спадщину немає.

Вказує, що звернувшись до нотаріуса для оформлення спадщини, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з ненаданням правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами номер АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 01.03.2023 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Позивачка у підготовче засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач у підготовче засідання також не з`явилася, однак подала суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Враховуючи те, що учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити за результатами підготовчого провадження.

Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, приймаючи до уваги безумовне визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 батько позивачки. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис №129, копією свідоцтва про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 та копією свідоцтва про одруження позивачки серії НОМЕР_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1218, ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається спадщина, до складу якої входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої входить право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами номер АДРЕСА_1 , яку він успадкував після смерті свого батька ОСОБА_4 , що підтверджується витягом з по господарської книги №67 за 2003 рік Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району №260 від 06.12.2022 та довідкою Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області №9 від 17.01.2022.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч.1 ст.1261 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1,3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно довідки №9 від 17.01.2022, наданої Зимнівською сільською радою Володимир-Волинського району Волинської області, з дня смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла його дочка ОСОБА_1 .

Дружина померлого ОСОБА_2 відповідач по справі, згідно матеріалів спадкової справи, відмовилася від прийняття спадщини.

Отже, за наданими відомостями позивачка є спадкоємицею першої черги після смерті батька, яка прийняла спадщину. Крім неї інших спадкоємців за законом першої черги, немає.

31 січня 2023 року позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, постановою державного нотаріуса Володимирської державної нотаріальної контори Волинської області А.П. Долгунської від 31.01.2023 року, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п. 11 ч. 1ст. 346 ЦК України).

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року).

Верховний Суд України у постанові Пленуму № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.23 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцею за законом першої черги вищевказаного спадкового майна, однак, через відсутність правовстановлюючих документів на дане майно, не може оформити свої спадкові права, тому її права підлягають захисту у судовому порядку шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно.

Оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивачки є обґрунтованими, доведеними, законними, а тому позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 142, 200, 206, 265 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1216-1218,1297 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно -задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами номер АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_4 , зареєстрована по АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_5 , зареєстрована по АДРЕСА_1 .

Головуючий А.М. Лутай