ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/17173/22

Провадження № 22-ц/4820/712/23

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.

розглянув без повідомлення учасників справи справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницькенергозбут» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 листопада 2022 року, суддя Продан Б.Г., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницькенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,

встановив:

В серпні 2022 року ТОВ «Хмельницькенергозбут» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 16127,96 грн.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач є споживачем електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , однак не здійснює оплату за спожиту електричну енергію в повному обсязі, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.11.2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції зауважив, що заборгованість відповідача по оплаті за спожиту електричну енергію виникла через бездіяльність уповноважених осіб АТ «Хмельницькобленерго», які невчасно розглянули заяву ОСОБА_1 про припинення електропостачання від 20.11.2018 року. Крім того, за період нарахування заборгованості ОСОБА_1 , у провадженні суду перебувала справа щодо вселення його у будинок АДРЕСА_1 та зобов`язання іншого співвласника будинку, ОСОБА_2 , не чинити йому перешкоди щодо вселення.

В апеляційній скарзі ТОВ «Хмельницькенергозбут» просило суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

На обґрунтування скарги апелянт зазначив, що інформація про використану відповідачем електроенергію подавалося ТОВ «Хмельницькенергозбут» оператором системи розподілу, яким є АТ «Хмельницькобленерго», відтак діями позивача права відповідача порушено не було. ОСОБА_1 не надано до справи доказів на підтвердження обставин щодо того, що ним не здійснювалося споживання електроенергії за період з 01.01.2019 року по 01.08.2022 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , пославшись на обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, зазначив, що він не споживав електричної енергії, оскільки не проживав у будинку АДРЕСА_1 через спір про вселення з іншим співвласником будинку. Хоча суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відмови в застосуванні наслідків спливу позовної давності, однак, оскільки ця обставина не призвела до порушення його прав, тому він не оскаржив рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Розгляд справи проведений в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Встановлено, що згідно з даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на праві приватної часткової власності, в рівних частках кожному, належить домоволодіння (житловий будинок з надвірними будівлями), по АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі - продажу від 16.11.2011 року.

19.01.2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Хмельницькобленерго» було укладено договір про постачання електричної енергії №5033157 за адресою: АДРЕСА_1 .

04.02.2013 року ОСОБА_2 уклала з ПАТ «Хмельницькобленерго» договір про постачання електричної енергії №5033352 за тією ж адресою.

Електропостачання домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , до 01.01.2019 року здійснювалось АТ «Хмельницькобленерго».

З 01.01.2019 року і до цього часу постачання електричної енергії, відповідно до положень Закону України «Про ринок електричної енергії», здійснює постачальник універсальних послуг ТОВ «Хмельницькенергозбут». Послуги з розподілу електричної енергії надаються оператором системи розподілу, яким є АТ «Хмельницькобленерго».

18.03.2019 року частина будинку, в яку здійснюється постачання електричної енергії згідно з договором №5033157, була відключена АТ «Хмельницькобленерго» від електроживлення на підставі звернення ОСОБА_1 від 20.11.2018 року.

Згідно з інформацією, отриманою від АТ «Хмельницькобленерго», обсяг спожитої електроустановками ОСОБА_1 електричної енергії, починаючи з жовтня 2018 року до моменту відключення, становив: жовтень 2018 року 567 квт/год., грудень 2019 року 1423 квт/год., лютий 2019 року 9256 квт/год., березень 2019 року 78 квт/год.

Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного позивачем, за спожиту електричну енергію до часу відключення електричної енергії відповідачу було нараховано заборгованість у розмірі 16639,85 грн., з яких заборгованість перед АТ «Хмельницькобленерго» 511,89 грн., заборгованість перед ТОВ «Хмельницькенергозбут» 6127,96 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо та електропостачанням, опаленням, а також вивезенням побутових відходів у порядку встановленому законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надати другій стороні (споживачеві) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Так, відповідно до п.п. 74, 84 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії», ринок електричної енергії - система відносин, що виникають між учасниками ринку під час здійснення купівлі-продажу електричної енергії та/або допоміжних послуг, передачі та розподілу, постачання електричної енергії споживачам; споживач - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання.

Згідно з п. 93 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії», універсальна послуга - постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам, що гарантує їхні права бути забезпеченими електричною енергією визначеної якості на умовах, визначених відповідно до цього Закону, на всій території України;

Частиною першою статті 56 вказаного Закону передбачено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Пунктом 7.9 розділу VII Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року, №312, передбачено, що електроживлення електроустановки може бути припинено оператором системи за заявою власника цієї електроустановки у зазначений заявником термін (за погодженням з оператором системи) та на погоджений електропостачальником строк (який визначається власником електроустановки) після оплати власником цієї електроустановки оператору системи послуги з відключення.

Відповідно до пункту 11.5.11 глави 11.5 розділу XI Кодексу систем розподілу, у разі тимчасового припинення/обмеження розподілу електричної енергії Користувач зобов`язаний повідомити ОСР не пізніше ніж за 10 робочих днів до бажаної дати припинення обмеження розподілу електричної енергії. За наявності технічної можливості ОСР зобов`язаний припинити/обмежити розподіл електричної енергії Користувачу із заявленої ним дати бажаного тимчасового припинення/обмеження розподілу електричної енергії або остаточного припинення експлуатації електроустановки та або продажу/передачі прав власності користування на електроустановку (об`єкт).

Відповідно до пункту 6 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Заперечуючи проти задоволення позову ОСОБА_1 вказав, що заборгованість перед ТОВ «Хмельницькенергозбут» в розмірі 16127,96 грн. за період з 20.11.2018 року до 28.03.2019 року виникла у зв`язку із використанням послуг із електропостачання іншим співвласником, ОСОБА_2 , при цьому факт споживання послуг та його розмір відповідачем спростовано не було.

Суд першої інстанції, погодившись із твердженнями відповідача, не врахував, що Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не передбачено права споживача відмовитися від оплати наданих послуг з електропостачання у разі їх невикористання при наявності приладів обліку використаної електричної енергії.

Враховуючи, що заборгованість ОСОБА_1 була розрахована з урахуванням показників його лічильника, який було встановлено у його частині будинку згідно із укладеним з ним договором про постачання електричної енергії №5033157, та останнім не спростована, відповідна заборгованість підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Хмельницькенергозбут».

Доводи ОСОБА_1 щодо відсутності його обов`язку сплачувати за надані комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із його відсутністю за вказаною адресою є необґрунтованими та зводяться до невірного тлумачення норм матеріального права.

Відхиляючи як необґрунтовані доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності, колегія суддів зазначає наступне.

Законом України від 30.03.2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) на всій території України з 12.03.2020 року установлено карантин, правовий режим якого діє до сьогодні. Так, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України №1423 від 23.12.2022 року дію карантину продовжено до 30.04.2023 року.

Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню у тому випадку, коли строк позовної давності не сплив на момент встановлення карантину на території України.

Близькі за змістом висновки викладено в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.09.2022 року у справі №679/1136/21 (провадження №61-5238св22) та від 26.09.2022 року у справі №372/3235/20 (провадження №61-6797св22).

Відповідно до п. 5.10 типового договору про постачання електричної енергії до якого приєднався ОСОБА_1 шляхом відкриття особового рахунку № НОМЕР_1 та фактичного споживання електроенергії, оплата рахунку постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

Згідно з положеннями комерційної пропозиції, яка є додатком №4 до договору про постачання електричної енергії, платіжні документи на оплату надаються споживачам після 5 числа після закінчення розрахункового періоду через персональну сторінку споживача на веб-сайті електропостачальника або електронним чи поштовим зв`язком. Оплата рахунку здійснюється протягом 10 робочих днів від дня отримання, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

Розрахунковим періодом за договором про постачання електричної енергії є календарний місяць (п. 5.8 договору.)

Таким чином, з огляду на те, що заборгованість ОСОБА_1 по сплаті послуга за електропостачання виникла за період з грудня 2018 року по березень 2019 року, відповідний термін виконання грошових зобов`язань зі сплати житлово-комунальних послуг настав 20.01.2019 року, 20.02.2019 року, 20.03.2019 року, 20.04.2019 року за кожен попередній місяць відповідно.

Враховуючи що строк позовної давності щодо кожного із вказаних грошових зобов`язань до дати введення карантину на території України не збіг, посилання відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності зі стягнення відповідних платежів є необґрунтованим.

Суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, невірно застосував норми матеріального права, у зв`язку з чим оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового судового про задоволення позову.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, апеляційний суд проводить розподіл судових витрат наступним чином.

З урахуванням результату розгляду апеляційної скарги, позовні вимоги задоволено повністю, відтак з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Хмельницькенергозбут» за розгляд справи в суді першої інстанції підлягає стягненню судовий збір в сумі 2481 грн.

В суді апеляційної інстанції позивачем ТОВ «Хмельницькенергозбут» сплачено 3721,50 грн. судового збору, відтак вказана сума підлягає компенсації за рахунок відповідача ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницькенергозбут» задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 листопада 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницькенергозбут» заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 16127 грн. 96 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницькенергозбут» 2481 грн. судових витрат по сплаті судового збору в суді першої інстанції та 3721,50 грн. судових витрат по сплаті судового збору в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова