Справа № 185/6389/22
Провадження № 2/185/248/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2023 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Врони А.О., за участю секретаря судового засідання Астапчук Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у порядку загального позовного провадження цивільну справу ЄУ № 185/6389/22 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання при виконанні трудових обов`язків,-

ВСТАНОВИВ:

12.08.2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», мотивуючи позов тим, що позивач перебував у трудових відносинах на шахті «Дніпровська» (на зараз ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля») з 14.06.2004 року по 13.09.2019 року та працював гірничим робітником, машиністом електровозу підземним з повним робочим днем у шахті, звільнений за станом здоров`я. Згідно висновку лікарсько - експертної комісії Державної установи «Українського Науково- дослідницького інституту промислової медицини» від 21.05.2020 року, протокол № 687, позивачу встановлено діагноз: хронічне обструктивне захворюванням легень першої - другої стадії ( пиловий бронхіт першої другої стадії, емфізема легень першої - другої стадії) група В, легенева недостатність першого-другого ступеня; вібраційна хвороба першої другої стадії від дії загальної та локальної вібрацій з церебрально - периферичним ангіодистонічним синдромом, периферійним порушенням на кістках з поєднані з вираженим полірадикулопатійним синдромом з двостроннім плечолоратковим періатрозом, остеоатрозом в поєднані з періатрозами ліктьових, колінних суглобів з больовим синдромом; нейросенсорна приглухуватість першого ступеня ( з легким зниженням слуху). У висновку вказано, що вказані захворювання професійні. 12.06.2020 року комісією Головним управління Держпраці у Дніпропетровській області складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П -4, який затверджено начальник вказаного управління. Згідно якого причинами виникнення хронічного професійного захворювання є: вміст пилу перевищує в 13,1 разів (фактичне значення 26,2мг/м3 при допустимому 2мг/м3) важкість праці: перебування у незручній робочій позі 73% часу зміни при нормі 25%, рівень локальної вібрації перевищує допустимий на 2дб, загальної вібрації на 2 дб, вологість повітря перевищую на 17%, еквівалентний рівень шуму перевищує нормативний на 13дБа. Хронічне захворювання виникло за обставин: машиніст електровозу підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю у повітрі робочої зони внаслідок недосконалості технології видобування вугілля та використання відкритих кабін електровозів, застосування старих модифікацій електровозів та пасажирських вагонеток призводило до перевищення локальної, загальної вібрації та рівня еквівалентного шуму.

24.06.2021 року міжрайонна профпатологічна МСЕК ( м. Дніпро) встановила позивачу третю групу інвалідності про професійному захворюванню та 60% втрати працездатності безстроково, в тому числі: 45% - вібраційна хвороба. 10% - хронічне обструктивне захворювання легенів (ХОЗЛ), 5%- туговухість.

Сам факт втрати позивачем працездатності внаслідок професійного захворювання, що встановлено МСЕК та визнання позивача інвалідом третьої групи, свідчить про спричинення позивачу моральної шкоди, настання для нього внаслідок отриманого професіонального захворювання негативних наслідків. Вказані захворювання обмежують позивача у ведені нормального способу життя, спокійно спати вночі, викликають обмеження в рухах, обмежені в життєдіяльності, соціально-побутовому житті та змушують позивача додавати зусиль для організації своєї життєдіяльності, позивач потребує необхідності у постійному нагляді лікарів, медикаментозному та санаторному лікуванні. Отже, позивачу спричинені глибокі фізичні та душевні страждання, які носять тривалий характер, постійне лікування не призводить до поновлення становища, яке існувало до втрати працездатності та ушкодження здоров`я.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 60 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої професіональним захворюванням при виконанні трудових обов`язків та судові витрати за надання правничої допомоги.

04.10.2022 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, зазначає наступне. Вважає, що в матеріалах справи відсутні докази про настання будь яких аварій на підприємстві та/або доказів порушення норм законодавства з охорони праці, відсутні будь-які акти перевірок відповідних контролюючих органів про допущення порушень з боку відповідача. Позивачем не надано жодних доказів про наявність постанови чи вироку суду про притягнення посадових осіб відповідача до відповідальності. Враховуючи відсутність встановлених фактів порушення Відповідачем законодавства про охорону праці є недоведеним причинний зв`язок між виникненням хронічних захворювань та діями Відповідача. Позивач зобов`язаний подати до суду належні та допустимі докази в обґрунтування своїх позовних вимог. Самого згадування про фізичні та моральні страждання в позовній заяві недостатньо. Відповідач вважає, що в даній категорії справи є важливим встановлення дати первинного встановлення МСЕК, по суті дати, з якої Позивач вважає, що його право порушено та він має право на відшкодування моральної шкоди. Встановлення дати первинної МСЕК також дає можливість з`ясувати коли Позивач дізнався про стан свого здоров`я, які дії вчиняв для недопущення погіршення стану здоров`я, чи мав час та можливість повідомити роботодавця про обмеження щодо умов праці. Тобто, якщо Позивач був обізнаний про стан свого здоров`я, протипоказання до шкідливих та важких умов праці заздалегідь та не вчинив дій, направлених на мінімізацію настання негативних наслідків для свого здоров`я, то відповідальність за завдану шкоду здоров`ю Позивача не може повністю покладатися виключно на Відповідача як роботодавця. Під час проходження періодичних медичних оглядів Позивач навмисно приховував свої патології, що підтверджується випискою із амбулаторної карти по даним періодичних медоглядів за останні навіть 5 років до звільнення не мав аби яких захворювань та не мав патологій легень відповідно до рентгенологічним обстежень та до 2019 року Позивач до Заключного акту за результатами медогляду про непридатність чи до необхідності додаткових обстежень чи санаторно-курортному лікуванні по підозрі на професійне захворювання не потрапляв.

05.10.2022 року представник позивача на адресу суду надіслала відповідь на відзив на позовну заяву, в якому вказала, що доводи відповідача, що позивач не надав доказів встановлення факту протиправних дій відповідача, в чому вони полягають та наявність причинного зв`язку між протиправними діями відповідача та завданою шкодою позивачу є неспроможними, вказаний факт підтверджено Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 12.06.2020 року. Окрім цього, доводи відповідача, що позивач про умови праці був попереджений, а тому підприємство не несе відповідальності за те, що позивач добровільно та свідомо працював у таких шкідливих та небезпечних умовах є хибними. Відповідач зазначає, що позивач не надав доказів щодо зміни психічного стану та / або звернення до фахових спеціалістів, тобто за твердження відповідача позивач повинен був звернутись до лікаря психіатра за висновком, що у нього відбулись зміни у психічному стані внаслідок професійного захворювання. Таке твердження відповідача є некоректним та необґрунтованим, оскільки положеннями ст. 237-1 КЗпПУ та ст. 23 ЦК України, які є спеціальними нормами права, що регулюють питання щодо відшкодування моральної шкоди внаслідок отримання професійного захворювання або виробничої травми, спричинення моральних страждань, не встановлено залежність права позивача на відшкодування моральної шкоди при наявності висновку фахівця про зміни, які відбулись у психічному стані здоров`я позивача. Позивач не страждає на психічні захворювання, не потребує психіатричної допомоги, позивач страждає на захворювання легенів, що спричиняє позивачу фізичного болю у грудній клітці, задишку при русі, при помірному фізичному навантажені, позивач страждає на захворювання радіокулопатію шийну та поперекового - крижову у відділі хребту, що спричиняє позивачу болі у шийному та хребтовому відділі, які посилюються при фізичному навантажені, заважають спокійно спати вночі, позивач страждає на артроз ліктьових та колених суглобах, що спричиняють позивачу біль у руках, оніміння пальців рук та нижніх кінцівок, біль при тривалій ході, біль у суглобах, внаслідок чого позивач позбавлений можливості організувати своє життя належним чином, звичайний спосіб життя позивача порушений, позивач позбавлений можливості реалізувати себе як особистість у суспільстві, реалізувати свої можливості у побуті та повсякденному житті, позивач страждає на туговухість, що спричиняє позивачу незручності у спілкування з оточенням, позивач постійно проходить медичні обстеження, приймає медикаментозне лікування, санаторно- курортне лікування.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду витребувано докази.

Ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті.

Ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про визнання обов`язковою явки позивача.

Представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги на підставі доводів позову.

Представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі на підставі доводів відзиву.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з 14.06.2004 року ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», з 25.05.2006 року займав посаду гірника підземним 3 розряду з повним робочим днем у шахті, з 06.06.2006 року займав посаду машиністом електровозу підземним 3 розряду з повним робочим днем у шахті дільниці шахтного транспорту, 13.09.2019 року позивач був звільнений з займаної посади у зв`язку з невідповідністю до виконуваної роботи внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи за п.2 ст.40 КЗпП України.

Згідно з п.12 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 12.06.2020 р. (далі - Акт), позивач має стаж роботи в умовах впливу шкідливих факторів 14 років 10 місяців.

Згідно з п.13 Акту, згідно з Державними санітарними нормам та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 № 248 оцінка умов праці машиніста конвеєр дільниці технологічного комплексу поверхні №1 ВСП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ДНІПРОВСЬКЕ ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» віднесена:

-по наявності хімічних речовин в повітрі робочої зони - до 3 класу 4 ступеню «Шкідливі»;

-по рівню шумового навантаження - до 3 класу 2 ступеню «Шкідливі»;

-по рівню локальної вібрації - до 3 класу 1 ступеню «Шкідливі»;

-по рівню загальної вібрації - до 3 класу 1 ступеню «Шкідливі»;

-по показниками мікроклімату - до 3 класу 1 ступеню «Шкідливі»;

-по показникам природного освітлення - до 3 класу 2 ступеню «Шкідливі»;

-по важкості праці - до 3 класу 2 ступеню «Шкідливі»;

- по напруженості праці - до 3 класу 3 ступеню «Шкідливі».

- загальна оцінка - до 3 класу 4 ступеня Шкідливі.

Згідно п.17 Акту, хронічне професійне захворювання (отруєння) виникло за таких обставин: Машиніст електровозу підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони внаслідок недосконалості технології видобування кам`яного вугілля та використання відкритих кабін електровозів. Застосування старих модифікацій електровозів та пасажирських вагонеток призводило до перевищення рівня локальної, загальної вібрації та рівня еквівалентного шуму.

На підставі медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 21.05.2020 р. протокол №687, Позивачу було встановлено професійне захворювання: хронічне обструктивне захворюванням легень першої - другої стадії ( пиловий бронхіт першої другої стадії, емфізема легень першої - другої стадії) група В, ЛН першого-другого ступеня; вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії загальної та локальної вібрацій з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом, вазомоторне трофічним порушенням на кістках, у поєднанні з вираженим полірадикулопатійним синдромом ( L5, S1, С6, С7), з двостроннім плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозом, в поєднанні з періартрозами, ліктьових (ПФ першого-другого ступеня) і колінних (ПФ першого-другого ступеня) суглобів, з больовим синдромом; нейросенсорна приглухуватість першого ступеня ( з легким зниженням слуху) захворювання професійні.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ №230629 від 13.07.2020 року, виданої Міжрайонною профпатологічною МСЕК, ОСОБА_1 , встановлена третя група інвалідності, внаслідок професійного захворювання, строком до 01.08.2021 року.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ №126709 від 24.06.2021 року, виданої Міжрайонною профпатологічною МСЕК, ОСОБА_1 , встановлена третя група інвалідності, внаслідок професійного захворювання, безстроково.

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №058602 від 13.07.2020 року виданої Міжрайонною профпатологічною МСЕК, ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності, первинний огляд, ступінь втрати професійної працездатності - 60% з 06.07.2020 р. до 01.08.2021 р.

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №064850 від 24.06.2021 року виданої Міжрайонною профпатологічною МСЕК, ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності, повторний огляд, ступінь втрати професійної працездатності - 60% з 01.08.2021 р. до безстроково.

Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Згідно з частинами першою та третьою статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до вимог ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.

Згода позивача на працю в тяжких умовах праці, не знімає обов`язку та відповідальності з відповідача за забезпечення належних умов праці.

Статтею 160 КЗпП України передбачено, що постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника.

Стаття 173 КЗпП України передбачає, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

В даному випадку професійне захворювання пов`язане з виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, тому відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди покладається на роботодавця (підприємство).

Судом встановлено, що після роботи на підприємстві відповідача протягом 15 років, та звільнення за станом здоров`я 13.09.2019 року до встановлення позивачу третьої групи інвалідності за професійним захворюванням 13.07.2020 року, позивач на інших підприємствах не працював.

Частиною першою ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»№ 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як зазначено в пункті 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року, №1-9/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, відповідно до статей 23,1167 ЦК України, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання.

Надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров`я відбулося при виконанні нею трудових обов`язків, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Втрата працездатності призвела до обмеження її можливості вести активний спосіб життя, вільно спілкуватися, внаслідок чого остання змушена прикладати додаткові зусилля для організації свого життя.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що моральна шкода може складатися зокрема з моральних переживань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного способу життя, при настанні інших негативних наслідків, що має місце в цьому випадку, тому що всі зазначені обставини в позивача наступили саме у результаті втрати професійної працездатності, внаслідок професійних захворювань.

З врахуванням викладеного, суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, так як внаслідок отриманого професійного захворювання на виробництві останньому заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоров`я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров`я, на безпечну працю. Все це призвело до порушення його звичного образу життя та вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, що належним чином має бути компенсовано.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд керується принципом розумності та справедливості, приймає до уваги стан здоров`я позивача, втрату професійної працездатності, інвалідність, вину підприємства в заподіянні шкоди, характер та об`єм його фізичних, душевних, психічних страждань від одержаного профзахворювання, втрату можливості його трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін життєвих зв`язків, а саме 60 % втрати професійної працездатності, істотність вимушених змін в життєвих стосунках, вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в повному обсязі, стягнути з відповідача на користь позивача 60 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до Закону України №466 внесено зміни до п.п.164.2.14 статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23 травня 2020 року).

До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом №466, включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України).

Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи - платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом (26800 грн станом на 01.01.2023 року).

Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

У зв`язку із зазначеним, моральна шкода на користь позивача підлягає стягненню з урахуванням утримання податку та обов`язкових платежів.

Позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на оплату послуг адвоката.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Наявність договірних відносин між адвокатом Меркуловою Т.П. та Трайном А.О. підтверджується ордером про надання правничої (правової) допомоги. Згідно квитанції від 05.01.2023 року ОСОБА_1 сплачено 5000 грн. за складання позову - 2000 грн., за складання відповіді на відзив 3000 грн.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача підлягає стягненню дохід держави судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 600 грн.

Керуючись ст. 5,12,13, 81, 89, 258,259,263-265,268,273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання при виконанні трудових обов`язків задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в розмірі 60 000 (шістдесят тисяч) грн. з урахуванням утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь держави судовий збір у розмірі 600 (шістсот) грн.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля", , місце знаходження: вул. Соборна, буд. 76, м. Павлоград Дніпропетровська область.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя А. О. Врона