Справа № 301/3371/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" березня 2023 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області

в особі головуючої судді Даруда І.А.,

при секретарі Сатін Н.М.

за участю представника позивача Азарової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "Українська Страхова група" про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "Українська Страхова група" про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування, посилаючись на те, що 21 січня 2021 року о 10.00 год в с.Кам`янське, по вул. Макарівська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Hyundai» , номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Toyota» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Згідно постанови Іршавського районного суду Закарпатської області від 01.03.2021 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Постанова Іршавського районного суду від 01.03.2021 року у справі № 301/230/21 набрала законної сили 12.03.2021 року.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тобто, враховуючи вищевикладене, факт винуватості ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди 21.01.2021 року року, є встановленим і доказуванню не підлягає.

У результаті дорожно-транспортної пригоди був пошкоджений належний позивачу на праві особистої власності автомобіль марки «Toyota» номерний знак НОМЕР_2 ( свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 видано 10.07.2018 року).

На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Hyundai» номерний знак НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» згідно полісу № ЕР-202203892 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого страхова сума за шкоду, завдану майну, складає 130000 гривень, розмір франшизи - 2600 гривень. Строк дії договору з 17.12.2020 року по 16.12.2021 року.

Позивач повідомив страхову компанію про настання страхового випадку та подав заяву про виплату страхового відшкодування відповідно до вимог законодавства. У травні 2021 року на рахунок позивача були перераховані кошти у розмірі 34 553 грн.33 коп. Однак, вказана сума не узгоджується з фактичним розміром заподіяної дорожньо-транспортною пригодою шкоди та є лише частковою виплатою страхового відшкодування.

Ремонт автомобіля позивача був проведений ТзОВ «Карат Мотор» ( гарантійне СТО ) за який позивачем сплачено 102 681,90 грн., що стверджується рахунками про оплату № ВИР0020749 від 25.02.2021 року та № ВИР0020956 від 12.03.2021 року та фіскальними чеками : № 0847 від 25.02.2021 року -30000 грн, № 10001 від 12.03.2021 року- 42681 грн., № 1008 від 15.03.2021 року 30000 грн.

Не погодившись із сумою страхового відшкодування, позивач 14.07.2021 року направив страховій компанії листа та квитанції на підтвердження понесених ним витрат по ремонту пошкодженого автомобіля з проханням доплатити страхове відшкодування на суму 68 128,57 грн., ( з урахуванням сплаченої страховою компанією суми у розмірі 34553,33 грн.), проте, відповіді від відповідача до цього часу не отримав.

У подальшому, за власні кошти позивач замовив проведення експертизи для встановлення розміру завданої матеріальної шкоди. Відповідно до звіта про оцінку вартості шкоди, заподіяної пошкодженням транспортного засобу № 047/10/21 від 14.10.2021 року, вартість майнової шкоди становить 115670 грн.

Позивач не погоджується з виплаченим розміром страхового відшкодування за страховим випадком, оскільки виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України № 1961-ІУ покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом і договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Вважає, що має право на повне відшкодування понесених ним збитків - витрат на ремонт автомобіля від пошкоджень в ДТП.

Відтак, відповідач здійснив розрахунок суми страхового відшкодування з порушенням вимог чинного законодавства та зобов`язаний доплатити позивачу несплачену частку суми страхового відшкодування.

Вказаний розмір оціненої майнової шкоди, яка завдана ДТП, не перевищує ліміт відповідальності страховика, а тому саме страховик має відшкодувати її .

Крім того, статті 2, 22, 29, 36 Закону № 1961-IV не містять заборони щодо доплати суми відшкодування, якщо після оцінки виявиться, що погоджена потерпілим та страховиком виплачена сума є значно меншою від оціненої майнової шкоди. Вказані статті обмежують страхову виплату лише встановленим у договорі лімітом відповідальності.

Відтак, вважає, що відповідач здійснив розрахунок суми страхового відшкодування з порушенням вимог чинного законодавства та зобов`язаний доплатити йому несплачену частку суми страхового відшкодування, в зв`язку з чим просить стягнути з Приватного акціонерного товариства « Страхова Компанія Українська Страхова Група» на мою користь 68 128,57 (шістдесят вісім тисяч сто двадцять вісім) грн. 57 коп. недоплаченої суми страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та понесені судову витрати.

Відповідач Приватне акціонерне товариство "Страхова Компанія "Українська Страхова група" подав відзив на позовну заяву, в якій позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що 16 грудня 2020 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та ОСОБА_4 був укладений Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № НР-202203892, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності водіїв, що експлуатують автомобіль «Hyundai», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

21 січня 2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Hyundai», державний реєстраційний № НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу «ТOYОТА», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 .

26 січня 2021 року до ПАТ «СК «Українська страхова група» звернулась ОСОБА_3 з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.

26 січня 2021 року до ПАТ «СК «Українська страхова група» звернувся ОСОБА_1 з заявою про виплату страхового відшкодування.

26 січня 2021 року на виконання вимоги ст. 34 Закону України «Про обов`язкове . [рахування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» представником ПАТ «СК «Українська страхова група» в присутності ОСОБА_3 було проведено огляд транспортного засобу «ТОУОТА», державний реєстраційний № НОМЕР_5 , у зв`язку з чим було складено протокол технічного огляду КТЗ, який був підписаний сторонами без жодних заперечень.

Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обгрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

25 травня 2021 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та ОСОБА_1 було досягнуто згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування та відповідно підписано протокол-узгодження про розмір страхового відшкодування.

26 травня 2021 року ПАТ «СК «Українська страхова група» було складено страховий акт № ДКЦВ-21795.

37 153,33 гри. - 2 600.00 грн. (сума франшизи)= 34 553,33 грн.

26 травня 2021 року ПАТ «СК «Українська страхова група» було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 34 553,33 грн.

Таким чином, ПАТ «СК «Українська страхова група» виконало свої зобов`язання перед потерпілою особою за укладеним полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-202203892 в повному обсязі, а тому, ПАТ «СК «Українська страхова група».

Крім цього вважає, що різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням повинна відшкодувати винна особа в ДТП, оскільки ПАТ «СК «Українська страхова група» виконало свої обов`язки в повному обсязі згідно з нормами діючого Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а отже позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «СК «Українська страхова група» є безпідставними, необгрунтованими та не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позичач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з мотивів, що викладені в позовній заяві, додатково пояснила, що суми страхового відшкодування з позивачем ніхто не узгоджував, був порушений порядок підписання протоколу -узгодження про розмір стахового відшкодування від 25 травня 2021 року. Крім цього, суду так і не надано оригінал такого. Тобто оригіналу протоколу-узгодження не існує, а роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копією електронного документа) в розумінні положень частини першої статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", тобто не може вважатися доказом, бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, оскільки у такому разі неможливо ідентифікувати відправника повідомлення і зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення. Просила стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду (реальний збиток) у розмірі 68 128,57 грн. ( 102 681,90 грн.- 34 553,33 грн.), вартість сплачених коштів за виготовлення звіту про оцінку-2550 грн. та 908 гривень судового збору.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, з мотивів, що викладені в відзиві на позовну заяву, пояснив, що Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають па проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. 25 травня 2021 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та ОСОБА_1 було досягнуто згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування та відповідно підписано протокол-узгодження про розмір страхового відшкодування та здійснено виплату в розмірі 34 553, 33 грн. Вважає, що відповідач виконав свої зобов`язання перед позивачем в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що справою займався головний спеціаліст врегулювання збитків ОСОБА_8 , який на даний час не працює, вів переговори з потерпілою особою, займався врегулюванням ціни, збирав документи, оформляв протокол узгодження про розмір страхового відшкодування. Вона, перевірила і підписала справу на виплату страхового відшкодування в сумі 34 553,33 грн. Суму між страховиком та потерпілим вона не узгоджувала. Від спеціаліста отримала протокол узгодження з підписом ОСОБА_1 . Протокол узгодження ОСОБА_1 було надіслано на телефон в додаток «Вайбер», однак підтвердження не може надати, оскільки спеціаліст ОСОБА_8 , який вів переговори звільнився з займаної посади.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що ДТП відбулося 21.01. 2021 року, за кермом була вона. Транспортний засіб належить чоловікові ОСОБА_1 . Про страховий випадок повідомили страхову компанію. Розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування не узгоджували.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_5 , представника відповідача ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Страхування є одним із засобів, покликаних мінімізувати ризики, пов`язані з можливим знищенням або пошкодженням такого майна. Економічне призначення майнового страхування полягає у відшкодуванні збитків, заподіяних внаслідок пошкодження чи знищення майна при настанні страхових випадків, визначених законодавством або обумовлених договором. Отже, мета такого страхування - компенсування шкоди.

Згідно частини 1статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Згідно статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Крім того, у відповідності до ч.1ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно якої страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

За змістом ч. 1 ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-ІV, об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Судом встановлено, що 21 січня 2021 року о 10.00 год в с. Кам`янське, по вул. Макарівська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Hyundai» , номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Toyota» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР №087478 від 21.01. 2021 року та копією схеми ДТП від 21.01.2021 року (а.с.90-92)

Згідно постанови Іршавського районного суду Закарпатської області від 01.03.2021 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Постанова Іршавського районного суду від 01.03.2021 року у справі № 301/230/21 набрала законної сили 12.03.2021 року (а.с.93-94).

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тобто, враховуючи вищевикладене, факт винуватості ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди 21.01.2021 року року, є встановленим і доказуванню не підлягає.

У результаті дорожно-транспортної пригоди був пошкоджений належний позивачу ОСОБА_1 на праві особистої власності автомобіль марки «Toyota» номерний знак НОМЕР_2 ( свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 видано 10.07.2018 року а.с.11).

На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Hyundai» номерний знак НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» згідно полісу № ЕР-202203892 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого страхова сума за шкоду, завдану майну, складає 130000 гривень, розмір франшизи - 2600 гривень. Строк дії договору з 17.12.2020 року по 16.12.2021 року (а.с.9).

Позивач ОСОБА_1 повідомив страхову компанію про настання страхового випадку та подав заяву про виплату страхового відшкодування відповідно до вимог законодавства (а.с.49-53).

У травні 2021 року на рахунок позивача були перераховані кошти у розмірі 34 553 грн.33 коп. (а.с. 17).

Ремонт автомобіля позивача був проведений ТзОВ «Карат Мотор» ( гарантійне СТО) за який сплачено 102 681,90 грн., що стверджується рахунками про оплату № ВИР0020749 від 25.02.2021 року та № ВИР0020956 від 12.03.202 року ( а.с. 13-14).

Позивач 14.07.2021 року направив страховій компанії листа та квитанції на підтвердження понесених витрат по ремонту пошкодженого автомобіля з проханням доплатити страхове відшкодування на суму 68 128,57 грн.,( з урахуванням сплаченої страховою компанією суми у розмірі 34553,33 грн.) (а.с.15-16).

В матеріалах справи міститься лист заступника начальника Управління врегулювання збитків регіональної мережі та корпоративних клієнтів ОСОБА_9 від 12.08. 2021 року (а.с.79), яким повідомлено позивача ОСОБА_1 про відмову перегляду розміру сплаченого страхового відшкодування, так як між ними був підписаний протокол-узгодження про розмір страхового відшкодування від 25.05. 2021 року, в якому було погоджено розмір страхового відшкодування.

При допиті в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 , було встановлено, що справою позивача ОСОБА_1 займався головний спеціаліст врегулювання збитків ОСОБА_8 , який на даний час не працює, вів переговори з потерпілою особою, займався врегулюванням ціни, збирав документи, оформляв протокол узгодження про розмір страхового відшкодування. ОСОБА_7 перевірила і підписала справу на виплату страхового відшкодування в сумі 34 553,33 грн. Суму між страховиком та потерпілим вона не узгоджувала. Від спеціаліста отримала протокол узгодження з підписом ОСОБА_1 . Протокол узгодження ОСОБА_1 було надіслано на телефон в додаток «Вайбер», однак підтвердження не може надати, оскільки спеціаліст ОСОБА_8 , який вів переговори звільнився з займаної посади. Особисто ОСОБА_7 , ні з ОСОБА_10 , ні ОСОБА_11 не спілкувалася та не узгоджувала суму страхового відшкодування, про те, яким чином узгоджувалась дана сума їй не відомо. Як відповідальний працівник компанії Начальник Управління врегулювання збитків регіональної мережі та корпоративних клієнтів ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» тільки підписала протокол, який був роздрукований на принтері.

Отже суд констатує, що страхова сума в розмірі 34.553,33 грн. виплачена страховиком без узгодження її розміру з позивачем та не узгоджується з фактичним розміром заподіяної ДТП шкодою, так як відповідно до звіта про оцінку вартості шкоди, заподіяної пошкодженням транспортного засобу № 047/10/21 від 14.10.2021 року, вартість майнової шкоди становить 115670 грн (а.с. 18-28)

Згідно п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. При цьому страховиком у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

У Постанові від 03.10.2018р. у справі 686/17155/15-ц Верховний суд зробив висновок, що відшкодування шкоди винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або якщо розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Таким чином, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять із фактичної суми, встановленої, зокрема, відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: фактичне здійснення ремонту автомобіля та чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ. Аналогічного висновку дійшов касаційний господарський суд у складі Верховного Суду, висловлений у постанові від 13 березня 2018 року у справі № 910/9396/17.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Вказані висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18).

Відповідно до абз. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно достатті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»- виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

Із страхового полісу № ЕР-202203892 вбачається, що сторонами узгоджена страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за майнову шкоду у розмірі 130 000,00 грн Розмір страхового відшкодування, який просить стягнути ОСОБА_1 не перевищує вказаного ліміту.

Щодо факту погодження виплати, що вже здійснена, слід зазначити, що Постановою від 16 жовтня 2019 року, справа № 320/9174/15-ц, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що відповідно до абз. 2 п. 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Тлумачення зазначеної правової норми спеціального закону у взаємозв`язку із загальними нормами цивільного законодавства призводить до висновку, що в контексті встановлених судами в цій справі фактичних обставин, одержавши страхову виплату, потерпілий не позбавляється права на реальне відшкодування заподіяних внаслідок ДТП збитків, в тому числі у судовому порядку.

Отже, вказаний розмір оціненої майнової шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика, а тому саме страховик має відшкодувати її потерпілому.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідальність винуватця у разі визнання випадку страховим настає лише тоді, коли розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, на що безпосередньо вказує зміст ст.1194 ЦК України.

Крім того, статті 2, 22, 29, 36 Закону № 1961-IV не містять заборони щодо доплати суми відшкодування, якщо після оцінки виявиться, що погоджена потерпілим та страховиком виплачена сума є значно меншою від оціненої майнової шкоди. Вказані статті обмежують страхову виплату лише встановленим у договорі лімітом відповідальності.

Визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за N 1074/8395 (з відповідним змінами).

До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постановах: № 461/2217/19 від 03.06.2021 року.

При цьому в Законі № 1961-IV визначено порядок розрахунку шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика).

Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або робото здатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Тому вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку - це та сума, яку за Законом № 1961-IV має сплатити страховик як страхове відшкодування.

Відповідно до звіту про оцінку вартості шкоди, заподіяної пошкодженням транспортного засобу № 047/10/21 від 14.10.2021 року, вартість майнової шкоди становить 115670 грн (а.с. 18-28).

Відповідно до квитанції на розрахунок готівкою №35 від 11.10.2021 року, вартість сплачених ОСОБА_1 коштів за виготовлення звіту про оцінку становить 2550 гривень (а.с.28)

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода (реальний збиток) у розмірі 65 528 грн. (68 128,57 грн. - 2600 гривень (франшиза), та 2550 грн.- вартість сплачених коштів за виготовлення звіту про оцінку, тому позов підлягає до часткового задоволення. В частині стягнення франшизи в розмірі 2600 гривень слід відмовити.

З матеріалів справи слідує, що позивач сплатив судовий збір в розмірі 908,00 гривень, які згідно ст. 141 ч.2 п.1 ЦПК України присуджуються зі сторони не на користь якої ухвалено рішення.

Керуючись ст. ст. 4, 12,19, 83, 175, 177,184 , 259 , 263, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 22, 1192, 1194, ЦК України, ст. 99 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.25 Закону України «Про страхування», суд, -

Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "Українська Страхова група" на користь ОСОБА_1 65 528,57 (шістдесят п`ять тисяч п`ятсот двадцять вісім гривень 57 копійок) гривень недоплаченої суми страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія Українська Страхова група» на користь ОСОБА_1 2550 (дві тисяч п`ятсот п`ятдесят) гривень витрат на проведення оцінки вартості майнової шкоди.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія Українська Страхова група» на користь ОСОБА_1 908 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 31 березня 2023 року.

Суддя : І. А. Даруда