Справа № 276/2093/22
Провадження по справі №2/276/76/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Збаражського А.М.,

за участю секретаря судового засідання Ігнатенко О.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Божок Л.В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Черкес Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 20000,00 грн та 9400,00 грн матеріальної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач постійно намагається провокувати його на конфліктні ситуації, так як має особистий інтерес та образу. Так, 05.08.2022 ОСОБА_2 ображала його нецензурно, вдарила рукою по обличчю, а також копаницею пошкодила його автомобіль. Після чого, відповідач вилила на нього нечистоти (перегній). Таким чином, відповідач принизила його честь та гідність публічно при сусідах, чим завдала моральних страждань, що викликають негативні переживання та спогади, потребу в уникненні аналогічних обставин, насторогу, тривогу, психологічний дискомфорт, зниження настрою, емоційну напругу, почуття образи та обурення. За вказане діяння ОСОБА_2 було визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. Крім того, 03.07.2021 позивач звертався в поліцію із заявою про викрадення ОСОБА_2 1,5 м3 б/у цегли, що залишилася від будівництва гаражу та знаходилася біля нього, однак йому було рекомендовано звернутися до суду. Зазначив, що матеріальна шкода складається з витрат на ремонт пошкодженого автомобіля та вартості цегли. З метою отримання компенсацій за завдану відповідачем шкоду ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду від 29.12.2022 року відкрито провадження у даній справі. Справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

16.01.2023 відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, в якому ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Зазначила, що 05.08.2022 конфлікт між сторонами був спровокований саме ОСОБА_1 , який почав ображати її нецензурно, провокувати та штовхати, після чого вона облила його нечистотами. Позивачем не надано доказів погіршення психічного здоров`я, медичних висновків лікарів щодо вимушених змін у житті, які б свідчили про негативні наслідки особисто для нього після вказаної події. ОСОБА_1 не обґрунтовано та не доведено розмір моральної шкоди в сумі 20000,00 гривень. Крім цього, вона не має жодного відношення до пошкодження автомобіля позивача і до викрадення його цегли.

В судовому засіданні позивач та його представник просили задовольнити позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач та її представник заперечили проти позову з викладених у відзиві підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши учасників справи, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2-ї групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, що стверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 (а.сп.30).

ОСОБА_1 неодноразово звертався до правоохоронних органів з приводу виникнення конфліктних ситуацій з його колишньою співмешканкою ОСОБА_2 , зокрема щодо агресивної поведінки відповідача, різного роду провокацій, погроз заподіяння шкоди його автомобілю, крадіжки 1,5 м3 цегли. Разом з тим, ОСОБА_1 роз`яснено про наявність цивільно-правових відносин, оскільки ознак кримінального правопорушення не виявлено. Вказане підтверджується письмовими відповідями на заяви ОСОБА_1 та довідками про результати розгляду матеріалів, зареєстрованих в ЄО (а.сп. 7-13).

04.10.2022 позивач звертався за медичною допомогою до лікаря, про що свідчить відповідний консультаційний висновок спеціаліста (а.сп.29).

Згідно постанови Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 17.08.2022 ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за фактом того, що вона 05.08.2022 року близько 12 години 00 хвилин в дворі будинку вилила з відра нечистоти на ОСОБА_1 , чим образила людську гідність та громадську мораль. В судовому засіданні вину ОСОБА_2 визнала частково та пояснила, що в той день вона йшла до своєї присадибної ділянки та несла у відрі перегній, по дорозі зустріла свого колишнього співмешканця ОСОБА_1 , який почав її ображати нецензурними словами, провокувати та штовхати її, у відповідь вона рукою облила його нечистотами.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , яка проживає по сусідству з ОСОБА_1 , повідомила, що особисто не була очевидцем конфлікту між сторонами, що стався 05.08.2022 року близько 12 години, однак від ОСОБА_1 дізналась, що ОСОБА_2 облила його нечистотами. Також зазначила, що протягом трьох днів ОСОБА_2 постійно ходила з відром від дому і до гаражу - підстерігала ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_4 , сусідка ОСОБА_1 , суду пояснила, що 05.08.2022 року перебувала в себе вдома та, почувши крик у подвір`ї, підійшла до вікна і побачила, що сперечаються ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , остання тримала в руках відро. Через деякий час ОСОБА_1 підбіг до свідка та вона помітила, що він був обляпаний нечистотами.

Як передбачено ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (зі змінами) шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, для покладення відповідальності на заподіювача майнової шкоди необхідна сукупність таких обов`язкових умов: а) наявність шкоди; б) протиправність дій заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; г) вина в заподіянні шкоди, тобто деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Разом з тим, позивачем суду не надано жодних доказів на підтвердження факту заподіяння йому матеріальної шкоди внаслідок пошкодження автомобіля та викрадення цегли, що шкода завдана саме ОСОБА_2 , розміру такої шкоди.

Долучені до позовної заяви докази не лише не доводять викладені ОСОБА_5 обставини заподіяння шкоди, а навпаки свідчать про протилежне.

Так, у довідці про результати розгляду матеріалів, зареєстрованих ОСОБА_6 за №4209 від 05.08.2022, дільничим офіцером поліції викладені пояснення ОСОБА_1 , згідно яких 05.08.2022 близько 12 год. 50 хв. до нього підійшла ОСОБА_2 та погрожувала нанести удари сапкою по автомобілю ОСОБА_1 , однак, після невдалої спроби це зробити вилила на нього нечистоти.

Крім того, за фактом звернення ОСОБА_1 до поліції щодо викрадення у нього ОСОБА_2 цегли було проведено перевірку, за результатами якої не виявлено як ознак кримінального правопорушення, так і адміністративного правопорушення. Вказане стверджується довідкою ДОП відділення поліції №4 Житомирського РУП (а.сп.12).

Також, допитані під час судового засідання свідки не повідомляли про заподіяння позивачу будь якої матеріальної шкоди ОСОБА_2 .

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку про не підтвердження розміру матеріальної шкоди на суму 9400,00 гривень, а тому в частині позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити.

Що стосується відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Критеріями визначення розміру відшкодування моральної шкоди є характер правопорушення; глибина фізичних та душевних страждань; ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди; тривалість негативних наслідків (короткочасні, тривалі, довічні); істотність вимушених змін у способі життя потерпілого (неістотні, істотні).

Суд при визначенні розміру морального відшкодування, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Суд зазначає, що постановою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 17.08.2022 встановлено винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за фактом того, що вона 05.08.2022 року вилила з відра нечистоти на ОСОБА_1 , чим образила людську гідність та громадську мораль.

Разом з цим, суд враховує, що позивачем не надано доказів погіршення психічного здоров`я, медичних висновків лікарів щодо вимушених змін у житті, істотності вимушених змін у способі життя потерпілого, появи негативного ставлення до нього зі сторони інших осіб, а також інших доказів, які б свідчили про негативні наслідки особисто для нього після вказаної події, зміни. Позивачем не обґрунтовано належними і допустимими доказами розмір заподіяної моральної шкоди, а саме в сумі 20000,00 гривень.

Також суд зважає на те, що конфліктна ситуація виникла внаслідок тривалих неприязних відносин між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та могла бути спровокована обома сторонами, про що свідчать їх пояснення, надані в судових засіданнях, а також при розгляді відділенням поліції звернень позивача.

Враховуючи вищезазначене, з огляду на характер, обсяг та глибину завданих позивачу моральних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне визначити розмір завданої моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, в розмірі 1000,00 гривень. У цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню, у решті слід відмовити.

На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом частково задоволено позов, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог - у розмірі 33,74 гривень.

Керуючись статтями 2,7,10-13,76-83,133,141,263-268, 354 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держависудий збір у розмірі 33 гривні 74 копійок.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 30.03.2023.

Суддя А.М. Збаражський