Справа № 761/6196/23
Провадження № 2/761/5932/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі

головуючої судді: Матвєєвої Ю.О.

за участю секретаря Каніковського Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про стягнення компенсації втрати частини доходів (пенсії) у зв`язку з порушенням строків їх виплати, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (відповідач), в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь 93656,15 грн. компенсації втрати частини доходів (пенсії), у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 з січня 2011 року перебуває на обліку в ГУ ПФ в м. Києві та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Позивачу було призначено пенсію. Враховуючи відмову відповідача нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію у визначеному законом розмірі, у зв`язку зі змінами у законодавстві, останній звертався до суду за захистом своїх прав. Позивач на підставі Конституції України та Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" мав право на отримання пенсії у відповідному розмірі, що і підтвердили суди у справах №754/5287/17 і №761/42525/17. Так, обов`язки нараховувати, перераховувати та виплачувати пенсію відповідач має відповідно до законодавства. У ході судового розгляду також підтверджено, що відповідач мав нарахувати, здійснити відповідний перерахунок і виплати пенсії позивачеві не лише на майбутні періоди, але й за весь попередній спірний період. Тому, на думку позивача, він має право на одержання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням відповідачем строків їх виплати, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом про стягнення вказаних коштів.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.02.2023 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено наступне.

Позивач з січня 2011 року перебуває на обліку в ГУ ПФ в м. Києві та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Крім того, Указом Президента України від 18.10.2013 року №570/2013 ОСОБА_1 було призначено на посаду судді Господарського суду Чернігівської області, а наказом голови Господарського суду Чернігівської області від 08.11.2013 року №147-ос позивача зараховано на посаду судді з 08.11.2013 року.

У період з 01.04.2015 року по 30.09.2017 року ОСОБА_1 було припинено виплату пенсії на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року №VIII, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року №1774-VIII.

З 01.10.2017 року було поновлено виплату пенсії ОСОБА_1 у раніше встановленому розмірі - 3044,96 грн., до якого включено: посадовий оклад - 1100,00 грн., оклад за військове звання - 130,00 грн., 30% надбавки за вислугу років - 369,00 грн., середньомісячну суму додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці в розмірі 2435,74 грн., у тому числі - 50% надбавки за виконання особливо важливих завдань, 50% надбавки за оперативно-розшукову діяльність, 110% премії.

Зазначені обставини встановлені під час розгляду справ №754/5287/17 та №761/42525/17.

Так, постановою Деснянського районного суду м. Києва у справі №754/5287/17 від 04 грудня 2017 року, яка набрала законної сили 15.12.2017 року, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, призначену відповідно до Закону України № 2262-ХІІ, з 01 квітня 2015 року, крім періоду з 20 по 31 грудня 2016 року та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії, призначеної відповідно до Закону України № 2262-ХІІ з 01 квітня 2015 року, крім періоду з 20 по 31 грудня 2016 року, з урахуванням її індексації, в тому числі за період квітень - грудень 2015 року із розрахунку перевищення порогу індексації в розмірі 101 відсоток, а за період з січня 2016 року із розрахунку перевищення порогу індексації в розмірі 103 відсотки з урахуванням проведених виплат.

05.02.2018 позивачу було виплачено 90 170,11 грн. в якості доплати різниці пенсії з 01.04.2015 по 19.12.2016 та з 01.01.2017 по 30.09.2017 на виконання постанови Деснянського районного суду м. Києва від 04.12.2017 у справі №754/5287/17.

Крім того, судовими рішеннями у справі №761/42525/17 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та на підставі довідки ГУ МВС України в м. Києві від 29.05.2017 №43005 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, по визначеному в цій довідці посадовому окладу, окладу за спеціальним званням, надбавкою за стаж служби в поліції, провести за період з 01.01.2016 перерахунок та випалу пенсії ОСОБА_1 з включенням до загальної суми грошового забезпечення, з якої буде перерахована пенсія, з 01.01.2016, а також у подальшому, надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за стаж служби, надбавки за оперативно-службову діяльність у розмірі 50% посадового окладу та премії у розмірі 110% по відношенню до усіх зазначених вище нарахувань за місяць, що входять до розрахунку його пенсії, без обмеження максимального розміру пенсії.

У той же час, як вбачається із окремої ухвали у вказаній справі від 28.10.2020, перерахунок здійснено неналежним чином.

Згідно звіту від 24.11.2020 на виконання рішення суду (окремої ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 28.10.2020 у справі №761/42525/17), Головне управління ПФУ в м. Києві підтвердило обставини невірного нарахування пенсії із зазначенням того, що вірний розмір пенсії позивача станом на 01.01.2016 року становить - 17 282,61 грн.

Нарахована з 01.01.2016 пенсія у розмірі 17 282,61 грн. почала виплачуватись у повному обсязі лише з грудня 2020 року.

Наведені обставини встановлені під час розгляду справ №754/5287/17, №761/42525/17, №761/17395/20, №761/15686/21.

За приписами ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Загальний розмір пенсії, що мав бути виплачений з січня 2016 року по листопад 2020 року, складає 1 019 673,99 грн.

Разом з тим, з 01.01.2016 позивачу здійснювалась виплата пенсії у наступному порядку: - за період з 20 по 31 грудня 2016р. у розмірі 1178,69 грн. виплачена у травні 2017р. (період, що не увійшов до стягнення згідно з постановою Деснянського районного суду м. Києва у справі №754/5287/17); - з жовтня 2017р. у розмірі 3044,96 грн.; - з травня 2018р. у розмірі 8454,95 грн.; - з січня 2019 року у розмірі 9402,09 грн.; - з січня 2020 року у розмірі 10 349,23 грн.; - з грудня 2020 року вже у належному розмірі - 17 282,61 грн.

У свою чергу, виплата заборгованості за період з січня 2016 року по листопад 2020 року здійснювалась в наступній хронології: - у лютому 2018 року у розмірі 62 765,47 грн. (з виплачених 90 170,11 решта у розмірі 27404,64 грн. підлягала погашенню за квітень-грудень 2015р.); - у травні 2018р. у розмірі 21 639,96 грн. (з яких 14 062,84 грн. на виконання судових рішень у справі №761/42525/17); - з грудня 2020 року по червень 2021 року щомісячно у розмірі 1894,28 грн.; - у квітні 2021р. у розмірі 73 093,33 грн.; - 09.11.2022 у розмірі 532 115,65 грн.

Отже, лише 09.11.2022 року позивачу була виплачена пенсія за спірний період у повному обсязі - 1 019 673,99 грн.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до приписів ст. 52 Закону України № 2262-XII виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.

Позивач на підставі Конституції України та Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" мав право на отримання пенсії у відповідному розмірі, що підтвердили суди у справах №754/5287/17 і №761/42525/17.

Згідно з частинами першою та другою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Обов`язки нараховувати, перераховувати та виплачувати пенсію відповідач має відповідно до законодавства. З рішення суду ці обов`язки не виникають. Визнання судом неправомірними дій відповідача з відмови у нарахуванні, перерахунку і виплаті позивачу пенсії та зобов`язання відповідача провести відповідні нарахування і виплати підтверджують факт неналежного виконання зазначених обов`язків у минулому. Отже, немає жодних підстави вважати, що до дня набрання законної сили відповідним судовим рішенням відповідач діє правомірно та не допускає прострочення виконання зобов`язання.

Деснянський районний суд у м. Києві у рішенні від 04.12.2017 у справі №754/5287/17, Шевченківський районний суд м. Києва своїм рішенням від 27 грудня 2017 року та Шостий апеляційний адміністративний суд у постанові від 14.05.2019 у справі № 761/42525/17 підтвердили, що відповідач мав нарахувати, здійснити відповідний перерахунок і виплати пенсії позивачеві не лише на майбутні періоди, але й за весь попередній спірний період. Тому суди визнали протиправними дії відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Статтями 1-3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» зазначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством).

Таким чином дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Компенсація виплачується, зокрема, за рахунок коштів Пенсійного фонду України (ст. 6 цього Закону).

Відповідач самостійно вказану компенсацію позивачеві не нарахував і не виплатив.

Основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 676/1557/16-ц та постанові Верховного Суду України у справі № 21-518а14 від 18 листопада 2014 року.

Таким чином, ОСОБА_1 має право на одержання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням відповідачем строків їх виплати.

Загальний розмір такої компенсації за весь період прострочення з січня 2016 року по листопад 2022 року становить 394.803,72 грн.

Позивач вже неодноразово звертався до Шевченківського районного суду м. Києва з позовами до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про стягнення відповідної компенсації у певні періоди.

Всього за цими судовими рішеннями стягнуто 301 147,57 грн.

Таким чином, у зв`язку з погашенням заборгованості з виплати пенсії у повному обсязі у позивача виникає право на стягнення остаточної компенсації по листопад 2022 року у розмірі 93 656,15 грн. (394 803,72 - 301 147,57).

При цьому, судом приймається до уваги наданий позивачем розрахунок суми індексації, оскільки він перевірений судом і є правильним. Зворотного стороною відповідача не доведено.

Тому, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати в сумі 93 656,15 грн.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Майнова шкода полягає у знеціненні гривні (інфляційних втратах), яка сталася внаслідок порушення строків виплати належної йому пенсії органом державної влади - Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 11, 15, 16, 509, 526, 612 ЦК України, ст. 3-5,12-13, 19, 76-92, 95, 187, 211, 258-259, 264-265, 268, 272-273, 352, 354-355, п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільних справах» суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати - задовольнити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (; вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ід. код НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ) 93 656,15 грн. компенсації втрати частини доходів (пенсії) у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь держави судовий збір в сумі - 1073 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.О. Матвєєва

27 березня 2023 року