ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

22 серпня 2023 року

м. Харків

справа № 638/2405/23

провадження № 22-ц/818/1193/23

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2023 року, ухвалене суддею Агаповим Р.О., -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

В обгрунтування позову зазначає, що в період з 2001 року по 2010 рік перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного шлюбу мають дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу з відповідачем стосунків не підтримують і проживають окремо. Донька на даний час є студентом II курсу денної форми навчання Харківського національного університету радіоелектроніки, факультет комп`ютерних наук, яка зарахована на навчання з 01 вересня 2021 року. Донька проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Вказує, що матеріальне становище не дозволяє належним чином утримувати доньку, оскільки виникли додаткові витрати у зв`язку з її навчанням, такі як кошти на одяг, підручники, канцелярські товари, додаткові заняття, комп`ютерна техніка, проїзд, належне харчування, та інші витрати, необхідні для нормального розвитку дитини. Через неможливість виконувати свої посадові обов`язки, з липня 2022 року вона тимчасово не працює.

З урахування викладеного просить суд стягнути аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з моменту досягнення повноліття, з 09 травня 2022 року, та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2023 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з моменту досягнення повноліття, з 09 травня 2022 року, та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

В іншій частині - відмовлено.

Судовий збір компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць піддано негайному виконанню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позову.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення суду суперечить положенням ст.191 СК України, оскільки аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а не з моменту настання повноліття. Вказує, що у суд першої інстанції не було підстав для стягнення з нього аліментів за минулий час, оскільки позивачем не доведено, що він ухилявся від їх сплати.

Також зазначає, що із даним позов може звернутися один з батьків лише у випадку, якщо останнім буде доведено, що дитина проживає з ним. Разом з тим, позивачкою не надано доказів того, що вона проживає разом із дочкою ОСОБА_3 . Спільна реєстрація не є належним та допустимим доказом спільного проживання. У зв`язку з чим вважає, що з позовом має право звертатися саме ОСОБА_3 .

Позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржується.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з моменту досягнення повноліття, з 09 травня 2022 року та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. В задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити.

В обгрунтування відзиву зазначає, що нею були надані суду докази на підтвердження факту вжиття нею заходів щодо стягнення аліментів з відповідача, а тому аліменти підлягають стягненню саме з 09 травня 2022 року, а не з моменту подачі даного позову 14 березня 2023 року.

Вказує, що наразі вона не може забезпечити достатній життєвий рівень своєї доньки, яка проживає разом з нею, оскільки утримує її сама. Відповідач не сприяє достатньому життєвому рівню своєї доньки, ухиляється від сплати аліментів.

Дохід відповідача складає 21 000грн. на місяць, а тому вважає, що останній має змогу надавати матеріальну допомогу в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно починаючи з моменту досягнення повноліття, з 09 травня 2022 року та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Що стосується витрат відповідача на утримання матері, то відповідач не зобов`язаний утримувати останню самостійно, оскільки у нього є рідний брат, а тому може сплачувати лише половину.

Відповідач не має необхідності винаймати житло, оскільки має зареєстроване місце проживання.

Відповідачем не надано доказів у вигляді медичних довідок підтверджуючих його стан здоров`я та доказів затрат на лікування.

Також, звертає увагу суду на те, що на її утриманні перебуває хвора мати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є непрацездатною.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 14 червня 2023 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, та стягуючи з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як батько, зобов`язаний утримувати повнолітню дочку, оскільки остання потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням в університеті, а отже існують правові підстави для стягнення з неї аліментів. Разом з тим, позивач не надала доказів того, що відповідач може надавати допомогу в розмірі 1/4 частини від свого доходу. При визначенні розміру аліментів суд виходив з реальної можливості відповідача сплачувати щомісячно аліменти на утримання дочки в розмірі 1/6 частини доходу, які підлягають стягненню з моменту досягнення дитиною повноліття, з 09 травня 2022 року.

Проте, повністю погодитися з таким висновком суду колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами».

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 20 липня 2001 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , видане виконкомом Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, актовий запис №14 (а.с.15).

Від цього шлюбу мають дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

17 березня 2010 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 17 березня 2010 року (а.с.12).

Дочка ОСОБА_3 разом із матір`ю ОСОБА_1 зареєстрована за адресою - АДРЕСА_1 , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади від 22 лютого 2023 року №№2023/001648721, 2023/001648716, отримані за запитом ДП «Дія» (а.с.10, 14).

Згідно довідки Харківського національного університету радіоелектроніки від 22 лютого 2023 року №48/473 ОСОБА_3 є студентом групи ІТШІ-21-3, 2 курсу факультету комп`ютерних наук Харківського національного університету радіоелектроніки, денної форми навчання. Навчається за рахунок бюджету . Строк навчання: з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

За змістом статті 180 Сімейного кодексу (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Разом з тим, відповідно до положень ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню ст.199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

При цьому, СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи донці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

Як було встановлено судом, ОСОБА_3 з 01 вересня 2021 року навчається в Харківському національному університеті радіоелектроніки на факультеті комп`ютерних наук Харківського національного університету радіоелектроніки, строком до 30 червня 2025 року, форма навчання денна, бюджет.

Відповідач в суді першої інстанції посилався на те, що у нього відсутня матеріальна можливість сплачувати аліменти на повнолітню дочку у визначеному позивачем розмірі, яка продовжує навчання, оскільки на даний час він не має можливості працювати, отримує пенсію за віком, є учасником бойових дій та ветераном військової служби, інших доходів не отримує, має на утримані мати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також зазначає, що він не має особистого житла, у зв`язку з чим він вимушений його винаймати, за що сплачує щомісяця 7 000грн. При цьому відповідач не заперечував щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 2000грн. або 1/10 частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову 14 березня 2023 року, а не з моменту досягнення дочкою повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На підтвердження своїх доводів відповідачем суду надано:

копію довідки КНП «Чорнобаївський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 01 листопада 2022 року №83, згідно якої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 знаходиться на «Д» обліку з 2000 року у лікаря ЗПСМ КНП «Чорнобаївський ЦПМСД» Іркліївської ЛА;

Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 24 березня 2023 року з якої вбачається відсутність зареєстрованого на праві власності нерухомого майна;

копію договору на тимчасову оренду житлового приміщення від 01 січня 2023 року відповідно до якого ОСОБА_2 є орендарем житлового будинку з надвірними спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_2 , вартість договору складає 7 000грн.щомісячно;

копію посвідчення ГУ Національної гвардії України серія НОМЕР_3 ;

копію посвідчення ГУ Національної гвардії України серія НОМЕР_4 .

Встановивши необхідність у додатковій матеріальній допомозі, зумовленій супутніми витратами, зокрема придбання одягу, підручників, канцелярських товарів, комп`ютерної техніки, належне харчування і таке інше, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач зобов`язаний надавати таку допомогу дочці, яка продовжує навчатися.

Разом з тим, визначаючи розмір аліментів - 1/6 частину від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, суд першої інстанції не врахував обставини на які посилається відповідач та доказів якими вони підтверджуються, стан здоров`я відповідача, а також той факт, що дочка ОСОБА_3 навчається на бюджеті, а отже не несе витрат безпосередньо за оплату навчання та отримує стипендію, відсутні докази несення нею витрат на проживання в гуртожитку.

Враховуючи вищенаведені обставини, обов`язок обох батьків утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а також реальну можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дочки, колегія суддів вважає за доцільним визначити розмір аліментів у сумі 1/8 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, який є обґрунтованим, достатнім та таким, що відповідає потребам дочки. При цьому, судом враховано, що відповідачем не надано об`єктивних доказів неможливості надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці до припинення навчання.

У свою чергу, позивачем не доведено обставини, що відповідач може надавати допомогу дочці в заявленому розмірі.

Надані позивачкою до відзиву на апеляційну скаргу копії чеків на придбання ліків, медичний висновок КНП «Міська поліклініка №26» №222 від 19 червня 2023 року складений відносно її матері ОСОБА_4 , довідки Пенсійного фонду України на ім`я ОСОБА_1 , відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків щодо ОСОБА_1 , копії квитанцій щодо нарахування розміру наданих комунальних послуг та листи комунальних установ щодо наявності заборгованості за надані комунальні послуги - не спростовують висновків апеляційного суду щодо неможливості відповідача сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 у більшому розмірі а ніж в розмір 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

Що стосується періоду за який підлягають стягненню аліменти, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно положень статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Наявність ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова про відмову у відкритті провадження від 02 грудня 2021 року у справі №638/18727/21, Судового Наказу виданий Дзержинським районним судом м. Харкова від 17 травня 2022 року, який був скасований ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 березня 2023 року у справі №638/2763/22, на які посилається позивач, не підтверджує факту ухилення відповідача від сплати аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Докази того, що відповідач знав про навчання дочки ОСОБА_3 з 01 вересня 2021 року в Харківському національному університеті радіоелектроніки на факультеті комп`ютерних наук Харківського національного університету радіоелектроніки до подачі позовної заяви - 14 березня 2023 року, та відмовлявся надавати останній матеріальну допомогу, матеріали справи не містять та позивачем не надано.

За таких обставин, аліменти підлягають стягненню саме з 14 березня 2023 року, а не з моменту досягнення дочкою повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/8 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Відповідно до частини третьої статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» судам роз`яснено, що дослідження нових доказів провадиться, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 не наведено об`єктивних причин неможливості подання вказаних документів впродовж всього розгляду справи в суді першої інстанції.

Згідно п.п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на вищевказане, оскаржуване рішення районного суду підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2023 року - змінити, абзац другий резолютивної частини цього рішення викласти в наступній редакції.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 ) аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з моменту пред`явлення позову, з 14 березня 2023 року, та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 серпня 2023 року.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - Ю.М. Мальований

О.Ю. Тичкова