Провадження № 22-ц/824/6121/2023 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Гуля В.В.,

за участі секретаря Шевчук А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання права користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року позивачі звернулися до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого зазначили, що вони проживають у квартирі АДРЕСА_1 з січня 2015 року. Право на проживання було надано їм наказом Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва» від 19.01.2015 року № 5 «Про надання дозволу на проживання та сплату комунальних послуг кв. АДРЕСА_1 ».

Вказували, що з 03.03.2003 року ОСОБА_4 працює в системі житлово-комунального господарства Подільського району м. Києва, в зв`язку з чим і було надано право на проживання. Доказами постійного використання та належного обслуговування квартири є договори з обслуговуючими організаціями. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були вселені в квартиру як члени сім`ї, що передбачено Житловим кодексом Української PCP.

На підставі вищевикладеного, просили суд про визнання за ними права користування житловим приміщенням.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги повідомлення відділу з питань майна комунальної власності Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 30.07.2021 року щодо приватизації спірної квартири, адже жодних інших власників квартира не має.

Вважає, що оскільки позивачі у спірній квартирі проживають з 2015 року, то відповідачем було передано їм в користування квартиру без видачі ордера.

Від представника Подільської районної в м. Києві державної адміністрації надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він вказує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що наказ Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва» від 19.01.2015 року № 5 не надає позивачам права на користування жилим приміщенням в розумінні норм ст.ст. 58, 61 ЖК України, оскільки ордер на вселення позивачем отримано не було, крім цього позивачі зареєстровані за іншою адресою, а квартира АДРЕСА_1 є аварійною та перебуває у приватній власності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Наказом Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва» від 19.01.2015 року № 5 «Про надання дозволу на проживання та сплату комунальних послуг кв. АДРЕСА_1 » позивачу 1 дозволено користуватись та оплачувати комунальні послуги за фактичне проживання за адресою: АДРЕСА_1 (ас. 106).

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації № 917 від 02.06.2005 року, у зв`язку із визнанням аварійним будинку АДРЕСА_3 житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) доручено відселити мешканців з жилого будинку АДРЕСА_3 та прилеглого до нього жилого будинку АДРЕСА_1 на інше постійне місце проживання, комунальному підприємству «Житлобуд-Інвест УКБ» доручено знести аварійні жилі будинки АДРЕСА_3 , АДРЕСА_1 (а.с. 122-124).

Відповідно до розпорядження Подільської районної в місті Києві Державної адміністрації № 50 від 29.01.2015 року «Про передачу на баланс та Укріплення на праві господарського відання за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» житлового та нежитлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та приватизованого житлового фонду з метою подальшого обслуговування» будинок АДРЕСА_1 передано на баланс КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» (а.с. 130-132).

Згідно повідомлення відділу з питань майна комунальної власності Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 30.07.2021 року, квартира АДРЕСА_1 приватизована відповідно до розпорядження Подільської районної державної адміністрації м. Києва від 14.09.1998 року № 2036 (а.с. 136).

Як вбачається з повідомлення начальника відділу обліку та розподілу жилої площі Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 29.07.2021 року, співпозивачі на квартирному обліку не перебувають, ордер на їх вселеня в квартиру АДРЕСА_1 їм не видавався, до числа службових приміщень зазначена квартира не включалась та із числа службових не виключалась (а.с.133).

Станом на дату подання позовної заяви місце проживання позивачів було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_5 , що підтверджується відповідними довідками, виданими відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації та витягом з реєстру територіальної громади м. Києва від 29.07.2021 року (а.с. 82-84, 134).

Відповідно до статті 9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

За змістом частин першої та другої статті 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної в місті Ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

За положеннями статті 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем-громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Відповідно до частини першої статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (частина друга статті 65 ЖК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, перевіривши наявні у матеріалах справи докази та доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову, з огляду на те, що позивачам не видавався ордер на вселення в спірну квартиру, а ними не було здійснено будь-яких дій для його отримання.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що позивачі зареєстровані за іншою адресою. Так, за змістом статті 65 ЖК Української РСР, за особою не може бути визнано право користування жилим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання в іншому жилому приміщенні.

Вказане узгоджується з висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 21 травня 2020 року в справі № 199/91418/16. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постановах від 12 квітня 2021 року в справі № 127/26104/18 (провадження № 61-23331св19), від 03 лютого 2021 року в справі № 643/3624/16 (провадження № 61-5000св19), від 01 вересня 2021 року в справі № 641/7103/19 (провадження № 61-6885св20).

Доводи апеляційної скарги про порушення принципу належного урядування, оскільки позивачі з 2015 року проживають у спірній квартирі, тому, вважається, що відповідач передав їм в користування квартиру без видачі ордера, відхиляються колегією суддів як необґрунтовані, позаяк такі доводи зводяться до власного тлумачення апелянтом характеру спірних правовідносин і норм законодавства.

Доводи апелянта про те, що матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження того, що квартира АДРЕСА_1 , перебуває у приватній власності, також оцінюються колегією суддів критично, позаяк згідно з даними реєстрових книг КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» вказана квартира на праві власності зареєстрована за ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (в рівних долях) відповідно до розпорядження Подільської районної державної адміністрації м. Києва від 14.09.1998 №2036.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції та власного тлумачення характеру спірних правовідносин і встановлених судом обставин.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені такі порушення норм матеріального чи процесуального права, які б відповідно до ст. 376 ЦПК України, могли б бути підставою для його скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Подільського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: