Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/348/22
Провадження № 2/542/38/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2023 року смт Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Шарової-Айдаєвої О.О.,

за участю:

секретарів судового засідання - Коркішко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в смт Нові Санжари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В :

26 квітня 2022 року ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до ОСОБА_4 (надалі також - відповідач-1, ОСОБА_4 ), ОСОБА_3 (надалі також - відповідач-2, ОСОБА_3 ), за змістом якої він просив:

- зменшити розмір аліментів, що стягується з нього, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2011 року, з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття;

- зменшити розмір аліментів, що стягується з нього, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на підставі рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23 січня 2017 року, з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття.

Рух справи

Ухвалою судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 28 квітня 2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків (а.с. 28-29).

На усунення недоліків, визначених ухвалою суду, позивачем 09 травня 2022 року надана квитанція про сплату судового збору у повному обсязі в сумі 1984 грн 80 коп. (а.с. 32).

17 травня 2022 року Новосанжарський районний суд Полтавської області після отримання інформацій від Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради про зареєстровані місця проживання відповідачів, своєю ухвалою прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, вирішив розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначив підготовче судове засідання, вирішивши відповідачку ОСОБА_4 повідомити про підготовче судове засідання шляхом поміщення на веб-сайті «Судова влада України» оголошення про призначення судового засідання у справі (а.с. 40-41).

Ухвалою суду від 16 червня 2022 року за клопотанням представника відповідача, провадження у справі було зупинено на підставі пункту 2 частини 1 статті 253 ЦПК України, до припинення перебування позивача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан (а.с. 115-116).

11 жовтня 2022 року цивільна справа № 542/348/22 була направлена до Полтавського апеляційного суду, у зв`язку із надходженням апеляційної скарги від представника ОСОБА_1 , адвоката Євтухової Т.Д., на ухвалу Новосанжарського районного суду Полтавської області від 16 червня 2022 року у справі № 542/348/22 (а.с. 123).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 14 листопада 2022 року задоволено заяву ОСОБА_7 про відкликання апеляційної скарги, апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала (а.с. 138-139)

Ухвалою суду від 11 січня 2023 року провадження у справі поновлено, призначено підготовче судове засідання (а.с. 145).

Ухвалою суду від 30 січня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 167-168).

Своєю ухвалою від 12 квітня 2023 року суд задовольнив клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі № 542/348/22 до набрання законної сили рішенням у справі № 542/472/22 за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років (а.с. 214-215).

Ухвалою суду від 03 липня 2023 року провадження у справі поновлено, у зв`язку з тим, що рішення Новосанжарського районного суду по справі № 542/472/22 набрало законної сили 01 червня 2023 року, та призначено судове засідання (а.с. 228).

Аргументи учасників справи

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив про необхідність зменшення розміру аліментів, які він сплачує на користь ОСОБА_3 на підставі рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2011 року, та на користь ОСОБА_4 на підставі рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23 січня 2017 року у зв`язку з погіршенням його матеріального стану та зміною його сімейного стану.

Безпосередньо, ним вказано, що рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2011 року ухвалено стягувати з нього на користь ОСОБА_3 , аліменти у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно починаючи з 12 вересня 2011 року до досягнення дитиною повноліття.

Також вказано, що рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23 січня 2017 року ухвалено стягувати з нього на користь ОСОБА_4 , аліменти у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , щомісячно починаючи з 11 листопада 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився матеріальний та сімейний стан, у зв`язку з наступними обставинами.

Позивач вказав, що у нього зменшилась заробітна плата, що свідчить про зміну його матеріального стану. Зазначив, що у шлюбі із ОСОБА_8 у них народилась малолітня донька - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка разом із дружиною ОСОБА_8 , що знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною та не працює, перебувають на його утриманні.

У зв`язку із викладеними обставинами позивач звернувся до суду із відповідною позовною заявою про зменшення розміру аліментів, що стягується з нього на підставі зазначених судових рішень.

27 травня 2022 року відповідачем ОСОБА_3 та її представником Борзовцем О.В. до суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідачка просила відмовити в задоволенні позову у повному обсязі (а.с. 48-54).

В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідачкою вказано, що обставини, на які посилається позивач, не є безумовними підставами для зменшення розміру аліментів на утримання дитини.

Акцентовано увагу на тому, що позивач не надав жодних доказів, які б свідчили про те, що він дійсно несе витрати на утримання дружини, яка перебуває у декретній відпустці. Вказано, що при народженні дитини та виході дружини позивача у відпуску по догляду за дитиною, родиною позивача відповідно до чинного законодавства були отримані додаткові виплати, що спростовує аргумент про суттєве погіршення майнового стану.

Зазначено, що усі діти мають рівний статус та рівні права на забезпечення, а тому утримання однієї дитини за рахунок зменшення коштів на утримання іншої дитини, є протиправним. Батько зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів з метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання та розвитку дитини. Сам по собі факт укладення шлюбу з іншою особою не є обставиною, яка призводить до погіршення матеріального становища одного із подружжя.

Також відповідачкою та її представником вказано на відсутність належних доказів, які підтверджують погіршення майнового стану позивача, оскільки надавши довідку з місця роботи про виплачену заробітну плату за останні шість місяців, позивач не надав відомостей щодо обсягів заробітної плати з моменту винесення рішення суду про стягнення аліментів.

Зазначено, що позивач наразі є військовослужбовцем, за яким зберігається середня заробітна плата за основним місцем роботи, та він отримує основне та додаткове грошове забезпечення.

Отже, відповідачка та її представник вважали, що позивачем не доведено належним чином, що майновий стан позивача дійсно погіршився, а рівень заробітної плати суттєво зменшився, оскільки із наведеного вбачається, що майновий стан позивача навпаки зазнав позитивної динаміки.

06 червня 2022 року від ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 67-69), відповідно до якого вона просила відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач не довів належними та допустимими доказами наявність обставин, які б вказували на необхідність зменшення розміру аліментів.

Відповідачка акцентувала увагу на тому, що на даний час вона має прізвище « ОСОБА_11 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Просила суд критично оцінити доводи позивача щодо зміни його матеріального становища у зв`язку із народженням доньки у новому шлюбі, оскільки факт народження дитини від іншого шлюбу не впливає на матеріальне становище платника аліментів. Саме народження дитини не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Вказала, що позивач, зазначаючи про зміну свого матеріального стану внаслідок зменшення заробітної плати, не конкретизував порівняно з яким періодом така зміна відбулась.

Зазначила, що матеріальний стан позивача на момент подачі позовної заяви до суду покращився, оскільки він був призваний до лав Збройних Сил України та проходить військову службу, однак суд він про це не повідомив.

Крім того, позивач має заборгованість зі сплати аліментів, про що також суд не повідомив.

ОСОБА_2 вважала, що розмір аліментів, визначених рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23 січня 2017 року відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечить її інтересам.

07 червня 2022 року позивачем надано до суду відповідь на відзив відповідача ОСОБА_3 (а.с. 86-88).

Зазначено, що з відзивом позивач не погоджується з наступних підстав.

Постанова у виконавчому провадженні № 53541965 від 20 вересня 2021 року про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 направлена на виконання до ФОП ОСОБА_12 , де він працює на посаді водія автотранспортних засобів (вантажного автомобіля). Відповідно до довідки про доходи останній раз заробітна плата ОСОБА_1 була нараховано за лютий 2022 року та склала - 3501 грн 52 коп., а сплачені аліменти склали - 1409 грн 36 коп. Зазначив, що з березня по травень 2022 року заробітна плата йому виплачена не була, оскільки підприємство не має коштів. Вказав, що дійсно був мобілізований та приступив до виконання службових обов`язків, про, що повідомив виконавчу службу та вказав про це у позовній заяві, тобто не приховував даного факту. Зазначив, що відповідно до законодавства за мобілізованою особою зберігається робоче місце та повинен нараховуватись середній заробіток, однак, починаючи із лютого 2022 року протягом чотирьох місяців заробітну плату він не отримував, тому і не було відрахувань по сплаті аліментів. Позивач зазначив, що у травні 2022 року добровільно здійснив відрахування аліментів у сумі 7524 грн 52 коп. на кожну дитину. Вказав, що з довідки про доходи, наданої ФОП ОСОБА_12 вбачається, що його заробіток зменшився, а в порівнянні із відомостями, зазначеними в наказі командира військової частини, заробіток не значно збільшився.

Правом подати відповідь на відзив відповідачки ОСОБА_2 відповідач не скористався.

09 червня 2022 року на електронну пошту суду від ОСОБА_3 надійшли заперечення на відповідь на відзив (а.с. 104-105).

За змістом заперечень на відповідь на відзив, ОСОБА_3 зазначала, що позивач сам визнав факт покращення його майнового стану, оскільки вказав, що є військовослужбовцем та отримує додатковий дохід при збереженні заробітної плати за основним місцем роботи. Звернула увагу на те, що до позовної заяви позивач додав лише довідку з основного місця роботи та приховав той факт, що отримує дохід також з іншого джерела. Вважала, що єдиним належним підтвердженням реального обсягу доходів та майнового стану позивача є відомості з Державної податкової служби. Повторно зазначила про ненадання позивачем жодних доказів, які б свідчили про погіршення його матеріального становища та неспроможності сплачувати аліменти на утримання його дитини в розмірі, встановленому рішенням суду. Акцентовано увагу на тому, що позивач жодним чином не доводить ту обставину, що він дійсно утримує дружину та третю дитину. Висловлені тези позивача є суперечливим та такими, що не підтверджуються наданими документами.

У судове засідання позивач не з`явився, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с. 233).

10 серпня 2023 року від позивача надійшла заява, за змістом якої він просив розглядати справу без його участі та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 244).

Відповідач ОСОБА_13 в судове засідання не з`явилась, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином (а.с. 232).

28 липня 2023 року від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшла заява про проведення судового засідання без її участі, у якій вона вказала, що проти задоволення позову заперечує з підстав, наведених у відзиві від 06 червня 2022 року, просила відмовити у задоволенні позову (а.с. 239).

Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином.

28 липня 2023 року представник відповідача ОСОБА_2 надала до суду заяву, за змістом якої попросила розгляд справи провести за її відсутності. Зазначила, що проти задоволення позову заперечує з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву від 06 червня 2022 року (а.с. 235).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином (а.с. 234).

10 серпня 2023 року від представника відповідача ОСОБА_3 надійшло клопотання про здійснення розгляду справи без участі відповідача ОСОБА_3 та її представника, в якому також зазначено, що проти позовної заяви вони заперечують у повному обсязі, та просять відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 245).

Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, зважаючи на подані до суду заяви, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви та заперечення проти її задоволення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом

З матеріалів справи встановлено, що 09 жовтня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільно стану Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , про що складено актовий запис № 87.

Від спільного шлюбу сторони мають дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 11).

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 16 травня 2014 року шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 09 жовтня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області, про що складено актовий запис № 87, - розірвано (а.с. 14).

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2011 року у справі № 2-855/11 стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 12 вересня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 18).

Також, судом встановлено, що 10 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільно стану реєстраційної служби Новосанжарського районного управління юстиції у Полтавській області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_14 , про що складено актовий запис № 47.

Від спільного шлюбу сторони мають дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 10).

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23 січня 2017 року шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_14 , зареєстрований 10 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільно стану реєстраційної служби Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області, про що складено актовий запис № 47, - розірвано. (а.с. 15-16).

Рішенням від 23 січня 2017 року у справі № 542/1632/16-ц, провадження № 2/542/177/17, стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 листопада 2016 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 17).

17 червня 2017 року Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільно стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_15 , про що складено актовий запис № 797 (а.с. 13).

За час цього шлюбу у позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_15 народилась донька - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 14 січня 2021 року (а.с. 12).

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_1 , який працював у ФОП ОСОБА_12 на посаді водія автотранспортних засобів (вантажного автомобіля) за період з вересня 2021 року по лютий 2022 року йому нарахована заробітна плата в сумі 31233 грн 64 коп., з якої 12586 грн 04 коп. відраховано аліментів (а.с. 22).

З огляду на викладені обставини, у зв`язку зі зміною сімейного стану платника аліментів, через наявність у нього іншої малолітньої дитини, враховуючи погіршення його матеріального стану, останній звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання дітей, а саме: сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стягуються на підставі рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2011 року у справі № 2-855/11, та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,що стягуються на підставі рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23 січня 2017 року у справі № 542/1632/16-ц, провадження № 2/542/177/17.

Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Зазначений обов`язок батьків передбачений і статтею 180 Сімейного кодексу України (надалі також - СК України).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною 1 статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Висновки щодо правозастосування

З огляду на викладені норми чинного законодавства, зважаючи на встановлені обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

Підставою для зменшення аліментів, які стягуються з одного з батьків, є наявність наступних обставин: зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із батьків.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Водночас, виходячи з вимог чинного законодавства, вказана обставина повинна бути суттєвою і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеною при розгляді спору про зменшення розміру аліментів, встановлених судовим рішенням.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосована при наявності відповідних обставин для цього.

Аналізуючи аргумент позивача про погіршення його матеріального стану та додані докази на підтвердження цього в їх сукупності, суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись із позовом до суду, позивач вказав на погіршення свого матеріального стану, надавши на підтвердження цього довідку про доходи ОСОБА_1 , який працював у ФОП ОСОБА_12 на посаді водія автотранспортних засобів (вантажного автомобіля) за період з вересня 2021 року по лютий 2022 року, з якої вбачається, що йому нарахована заробітна плата в сумі 31233 грн 64 коп., з якої 12586 грн 04 коп. відраховано аліментів (а.с. 22).

Поряд з цим на увагу заслуговують твердження відповідачів про те, що позивач, надавши довідку з місця роботи про виплачену заробітну плату за останні шість місяців перед подачею позову (з вересня 2021 року по лютий 2022 року), не надав відомостей щодо обсягів заробітної плати з моменту винесення рішень суду про стягнення аліментів на дітей, що позбавляє суд можливості зробити висновок про погіршення його матеріального становища.

Також, судом встановлено, що з 24.02.2022 по 05.05.2022 ОСОБА_1 проходив військову службу у другому відділі Полтавського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що підтверджується інформацією від 03.06.2022 № 2в/3/1243 (а.с. 77).

За період з березня 2002 року по травень 2022 року ОСОБА_1 на посаді стрільця-санітара нараховано оподаткованого доходу 100318 грн 01 коп, на підтвердження чого до матеріалів справи приєднана розрахункова відомість за 2022 рік (а.с. 78).

В подальшому, як вбачається з витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_3 від 07.05.2022 № 111, солдата ОСОБА_1 , зарахованого наказом командира ВЧ НОМЕР_4 від 05.05.2022 № 32-РС у розпорядження ВЧ НОМЕР_3 , призначено на посаду стрільця, з 07.05.2022 зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення. Встановлено посадовий оклад 2820 грн на місяць, щомісячну премію у розмірі 277% від посадового окладу, надбавку у розмірі 65 % від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислуги років (а.с. 90).

ОСОБА_1 продовжував військову службу до 13.12.2022 та був звільнений на підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_3 № 335 в запас у зв`язку з перебуванням на його утриманні трьох і більше дітей (а.с. 144).

З огляду на викладене, враховуючи те, що у період з 24.02.2022 по 13.12.2022 позивач перебував на військовій службі, отримуючи за це відповідну оплату - посадовий оклад, премію та передбачені чинним законодавством надбавки, а також враховуючи, що відповідно до наданої позивачем трудової книжки НОМЕР_5 у цей же період він перебував у трудових відносинах із ФОП ОСОБА_12 (а.с. 152), у суду відсутні підстави вважати, що у зазначений період отримуваний ним дохід зменшився, внаслідок чого в нього погіршився майновий стан.

На підтвердження свого скрутного матеріального становища, позивач 15 березня 2023 року подав до суду довідку Полтавської філії Полтавського обласного центру зайнятості № 150 від 15.03.2023 про те, що він зареєстрований як безробітний з 26 грудня 2022 року, і за період з 26 грудня 2022 року по 28 лютого 2023 року він отримав дохід у розмірі 14448 грн 38 коп., з якого заплатив аліменти в сумі 3186 грн 70 коп. (а.с. 202).

Однак суд зазначає, що безробітність позивача як платника аліментів не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки ОСОБА_1 як батько дітей, який не є непрацездатною особою, зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів з метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання та розвитку дітей, що підтверджується висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 05.02.2020 у справі № 664/252/19-ц.

Позивачем не наведено доказів того, що він позбавлений можливості працевлаштуватись чи вжити всіх необхідних заходів з метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку дітей.

Також, необхідно зазначити, що аналіз положень статті 192 СК України дає змогу дійти до висновку про те, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійна підстава для збільшення або зменшення розміру аліментів. Зміна сімейного стану є самостійною та незалежною від зміни матеріального стану підставою для розміру аліментів.

При цьому, зміна сімейного стану позивача, а саме: народження у нього третьої дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 28 травня 2021 р. у справі № 715/2073/20, від 3 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19.

Доказів того, що позивач здійснює витрати на утримання його дружини ОСОБА_8 , матеріали справи не містять. Також суд враховує ту обставину, що при народженні дитини та виході дружини позивача у відпуску по догляду за дитиною, родиною позивача відповідно до чинного законодавства мають бути отримані додаткові соціальні виплати.

Таким чином, суд вважає недоведеними матеріалами справи обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх позовних вимог про зменшення розміру аліментів.

Поряд з цим, на увагу суду заслуговують наступні обставини справи.

Як вже встановлено судом, із позивача стягуються аліменти на утримання його дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,у розмірі по частини всіх видів його заробітку (доходу) на кожну дитину, тобто в сумі 50 % від його заробітку.

Одночасно з цим на підставі рішення Новосанжарського районного суду у справі від 20 червня 2022 року у справі № 542/472/22, яке залишено без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 01 червня 2023 року, з ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_9 , тобто третьої дитини, вирішено стягувати аліменти у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи стягнення з 02 червня 2022 року (а.с. 153-155).

Отже, з урахування третьої дитини сума аліментів на утримання неповнолітніх дітей позивача складає 75 відсотків від його заробітку (доходу).

Відповідно до статті 128 КЗпПУ, при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку. Обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Згідно із частинами 1, 2 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

А згідно з частиною 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Таким чином, з доходів позивача можуть проводитися відрахування на сплату аліментів на неповнолітніх дітей до 70 %.

Отже, відповідно до вищевказаних положень законів, при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей допускається загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника до 70 відсотків. Обмеження, встановлені вказаними вище нормами, передбачені при відрахуванні із заробітної плати при виконанні судових рішень, визначають межі стягнення державним виконавцем аліментного платежу під час кожної виплати заробітної плати платнику аліментів.

Виходячи з матеріалів справи, загальний розмір аліментів, що стягується з позивача ОСОБА_1 , складається: частка на підставі рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24.10.2011 на утримання сина ОСОБА_5 ; частки на підставі рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23.01.2017 на утримання дочки ОСОБА_6 , частки на підставі рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 30.06.2022 на утримання дочки ОСОБА_9 , та становить: (25%) + (25%) + (25%) = 75%, тобто більш ніж 70%, а отже, загальний розмір відрахувань із заробітної плати позивача при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей суперечить вимогам чинного законодавства, а саме - статті 70 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, враховуючи наведене суд вважає доцільним змінити розмір стягнення аліментів на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) на кожну дитину, що буде відповідати вимогам статті 182 СК України, матеріальному становищу сторін, інтересам сторін і дітей та є необхідним і достатнім розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

Також, суд зазначає, що аналіз положень статті 191 і статті 192 СК України дає підстави для обґрунтованого висновку про те, що «присудження аліментів» і «зміна способу стягнення аліментів» - це є різні поняття, якщо у першому випадку йдеться про вирішення вперше спору про стягнення аліментів, то у другому випадку про зміну порядку, розміру вже стягуваних аліментів. Отже, для вирішення вперше спору про стягнення аліментів з метою захисту інтересів дитини спеціальною нормою закону (частина 1 статті 191 СК України) передбачено стягнення аліментів за рішенням суду з дня пред`явлення позову. А для судових рішень у спорах про зміну розміру аліментів законом передбачений загальний порядок, тобто змінений розмір аліментів стягується з дня набрання судовим рішенням законної сили. Саме з цих підстав у абзаці 4 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З огляду на викладене, аліменти, які сплачуються позивачем на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у зміненому розмірі, визначеному судом, повинні стягуватись з ОСОБА_1 з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір за кожну позовну вимогу про зменшення розміру аліментів у загальній сумі 1984 грн 80 коп. (992 грн 40 коп. + 992 грн 40 коп.)

Враховуючи, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені на 66,4%.

Сума судового збору, що підлягає стягненню з кожної відповідачки складає 659 грн, із розрахунку: 992 грн 40 коп. (сума сплаченого судового збору) х 66,4 % (відсоток задоволених позовних вимог).

Надаючи оцінку вимогам відповідачів про стягнення зі позивача витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвокатів у справі, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частина 4 статті 137 ЦПК України передбачає, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Відповідачкою ОСОБА_2 на підтвердження понесених нею витрат на правничу допомогу надано: договір про надання правової допомоги № 26-05/2022 від 26.05.2022 (а.с. 80-82), договір про надання правової допомоги № 01-01/2023 від 01 січня 2023 року (а.с. 236-238), акт приймання-передачі до договору № 26-05/2022 від 26.05.2022 та до договору № 01-01/2023 від 01.01.2023 (а.с. 240), відповідно до якого сума наданих адвокатом Щербак Т.О. послуг склала 6000 грн, квитанція про оплату послуг адвоката під час надання правової допомоги по цивільній справі № 542/348/22 № 23 від 26.05.2022 на загальну суму 4000 грн та № 13 від 28.07.2023 на загальну суму 2000 грн (а.с. 241).

Клопотань від позивача та його представника щодо зменшення витрат на правову допомогу, заявлених відповідачем ОСОБА_2 , не надходило.

З огляду на те, що відповідні витрати відповідачки на правничу допомогу адвоката в сумі 6000 грн підтверджені належними документами, враховуючи, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , з позивача на користь відповідачки ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 2016 грн, з розрахунку: 6000 грн (сума правової допомоги) х 33,6 % (відсоток відмовлених позовних вимог).

Відповідачкою ОСОБА_3 на підтвердження понесених нею витрат на правничу допомогу надано: договір № 02 про надання правової допомоги від 20.05.2022 (а.с. 57-59), розрахунок надання правової допомоги за договором № 02 від 20.05.2022 (а.с. 60) на загальну суму 15000 грн, акт прийому-передачі виконаних робіт за договором № 02 про надання правової допомоги від 20.05.2022, відповідно до якого: юридичні консультації тривалість 2,5 год. складають 2500 грн, попереднє дослідження позовної заяви та долучених матеріалів, опрацювання нормативної бази тривалістю 3 год. складає 3000 грн, підготовка процесуальних документів тривалістю 4,5 год. складає 4500 грн, представництво інтересів в суді - 5000 грн, всього - 15000 грн (а.с. 61).

На підтвердження факту оплати послуг адвоката ОСОБА_3 надано до суду квитанцію № 02 від 24 травня 2022 року про оплату юридичної допомоги щодо представництва інтересів клієнта у справі № 542/348/22 в сумі 15000 грн (а.с. 64).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення Европейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

З урахуванням вищенаведеного, а також положень статті 11 ЦПК України, виходячи з вимог розумності та справедливості, враховуючи, що адвокат від Адвокатського об`єднання «Гарант» Борзовець О.В. з`явився лише один раз в судове засідання з розгляду відповідної справи 16.02.2023, суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру правової допомоги адвоката Борзовця О.В. в частині наданих послуг з представництва інтересів в суді з 5000 грн до 1000 грн.

Враховуючи викладене, розмір правової допомоги адвоката Борзовця О.В. складає 11000 грн.

З огляду на те, що відповідні витрати відповідачки на правничу допомогу адвоката в сумі 11000 грн підтверджені належними документами, враховуючи, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , з позивача на користь відповідачки ОСОБА_3 підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 3696 грн, з розрахунку: 11000 грн (сума правової допомоги) х 33,6 % (відсоток відмовлених позовних вимог).

На підставі викладеного, керуючись статтями 259, 263-265, 268 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів - задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, що стягується з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2011 року, з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

Зменшити розмір аліментів, що стягується з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на підставі рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23 січня 2017 року, з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ,на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , судовий збір у сумі 659 грн 00 коп. (шістсот п`ятдесят дев`ять гривень).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 ,на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , судовий збір у сумі 659 грн 00 коп. (шістсот п`ятдесят дев`ять гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2016 грн 00 коп. (дві тисячі шістнадцять гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 , витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3696 грн (три тисячі шістсот дев`яносто шість гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 ;

представник позивача: адвокат Євтухова Тамара Дмитрівна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 128 від 11 травня 2012 року, АДРЕСА_1 ;

відповідач-1: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 ;

представник відповідача-1: адвокат Щербак Тетяна Олександрівна, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1574 від 04 жовтня 2016 року, АДРЕСА_3;

відповідач-2: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 , АДРЕСА_1 ;

представник відповідача-2: адвокат Борзовець Олександр Володимирович, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2626 від 26 березня 2019 року, вул. Європейська, буд. 2, оф. 307, м. Полтава.

Повний текст рішення складений 18 серпня 2023 року.

Суддя О.О. Шарова-Айдаєва