Справа № 203/1837/23
Провадження № 2/0203/863/2023
УХВАЛА

29 травня 2023 року у місті Дніпрі суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Ханієва Ф.М., перевіривши матеріали позовної заяви Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

07 квітня 2023 року до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська звернулося Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд:

- стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 37809,04 гривень за кредитним договором б/н від 13.12.2010 року станом на 09.03.2023 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2023 року, цивільну справу № 203/1837/23, провадження № 2/0203/863/2023, було розподілено головуючому судді Ханієвій Ф.М., яка передана судді канцелярією суду 10.04.2023 року.

12.04.2023 року на виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом було направлено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання осіб, у відповідь на який 26.05.2023 року надійшла інформація з Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо місця реєстрації відповідача ОСОБА_1 , яка значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , з 14.09.1989 року.

Суд зазначає, що у ст. ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України визначені вимоги до позовної заяви.

Водночас суд, вивчивши позовну заяву Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» дійшов висновку, що вона підлягає залишенню без руху, оскільки подана без додержання вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Так, в порушення п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не зазначено відомі номери засобів зв`язку відповідача та адреси електронної пошти відповідача.

В порушення п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява не містить обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються.

Суд звертає увагу, що позивачем, у відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві повинен бути зазначений, зокрема обґрунтований розрахунок, тобто такий, що містить обчислення, порядок нарахування сум (множення, додавання, нарахування процентів та інше) та підстави такого нарахування, передбачені законом або умовами угоди.

Між тим, додавши до позовної заяви в якості самостійного додатку розрахунок заборгованості, замість зазначення саме обґрунтованого розрахунку у позовній заяві, позивачем складено та підписано позовну заяву, яка не відповідає вимогам щодо змісту позовної заяви.

Суд також звертає увагу на те, що згідно з вимогами ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви позивачем мають бути долучені клопотання, заяви, документи, що підтверджують докази сплати/звільнення від судового збору, документи, що підтверджують повноваження представника позивача, а також, докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Однак, долучений до позовної заяви Розрахунок заборгованості за договором не може вважатися обґрунтованим розрахунком, бо не відображає розміру грошових вимог позивача до відповідача, заявлених до стягнення в позовних вимогах.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суд, вирішуючи питання щодо залишення без руху позовної заяви, також керується практикою Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

У свою чергу, суд звертає увагу на те, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року).

Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку, що позовна заява Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху з наданням йому строку для усунення недоліків позовної заяви, відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без руху.

Встановити позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Визначені недоліки позовної заяви позивачу усунути шляхом надання суду виправленої редакції позовної заяви відповідно до кількості сторін з зазначенням: відомих номерів засобів зв`язку відповідача та адреси електронної пошти відповідача; обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються, у позовній заяві;

Копію ухвали направити позивачу.

Суд роз`яснює позивачу, що у випадку, якщо недоліки заяви не будуть усунені у зазначений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Ф.М. Ханієва