Справа № 303/2929/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої-судді Курах Л.В.

за участю секретаря судових засідань Немеш Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркеш Україна» (представник Ковач Іван Васильович) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Інтеркеш Україна» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, вказуючи, що 18.11.2021 між ТОВ «Інтеркеш Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 100000,00 грн зі сплатою 43,8 відсотків річних. Також 18.11.2021 сторонами укладено договір застави т/з, в забезпечення належного виконання своїх обов`язків заставодавець передав у заставу заставодержателя легковий автомобіль, належний відповідачу. Позивач свої зобовов`язання виконав повністю, а позичальник станом на 02 березня 2023 року, вищевказані умови договору не виконав, що призвело до виникнення заборгованості за кредитним договором в сумі 121 929,50 грн. (сто двадцять одна тисяча дев`ятсот двадцять дев`ять гривень 50 коп.). Відповідач обов`язки щодо погашення заборгованості в добровільному порядку не виконує, внаслідок чого позивач просить стягнути у судовому порядку суму заборгованості за кредитним договором № 17-34466 від 18.11.2021 в сумі 121 929,50 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн.

Ухвалою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 квітня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами.

У судове засідання представник позивача не з`явився, однак в прохальній частині позову вказано про проведення розгляду справи за відсутності сторони позивача.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позов визнає.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому, згідно з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, в частині, що стосуються питання виконання зобов`язань.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Разом з цим, за приписами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Матеріалами справи підтверджено, що 18.11.2021 між ТОВ «Інтеркеш Україна» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 100000,00 грн зі сплатою 43,8 % річних. Строк дії договору дванадцять місяців, кредит надається строком з 18.11.2021 до 18.11.2022 (а.с.5-6).

18.11.2021 між позивачем як заставодержателем та відповідачем як заставодавцем укладено договір застави транспортного засобу. Вказаним договором забезпечено вимоги заставодержателя, які випливають з договору про надання фінансового кредиту № 17-34466 від 18.11.2021, укладеного між сторонами, відповідно до умов якого заставодавець зобов`язаний у строк до 18.11.2022 включно повернути заставодержателю кредит у сумі 100000,00 грн., сплатити відсотки за користування кредитом, можливу неустойку тощо (а.с.8-10).

Відповідно до п.п. 2 п. 2.2.2. кредитного договору позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти в порядку визначеному Договором.

Пунктом 3.1. передбачено, що Сторони домовилися, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка розрахунків, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно з п. 6.4 договору закінчення строку цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору.

Так, судом також встановлено, що у зв`язку порушенням умов кредитного договору щодо повернення кредиту позивач надіслало відповідачу письмову вимогу від 09.02.2023 року про погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.16).

З вказаного вбачається, що ТзОВ «Інтеркеш Україна» відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України та умов кредитного договору використало право достроково вимагати стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором, надіславши відповідачу письмову вимогу про дострокове повернення заборгованості за кредитом.

При цьому суд приймає до уваги досудову вимогу від 09.02.2023, так як до позову додано рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, трекінгом поштового відправлення підтверджується факт надіслання такого відповідачу (а.с.17,18).

Як встановлено судом, відповідачем умови договору позики не виконано.

Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованість за кредитним договором складає 121 929,50 гривень:

- 75 390,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту;

- 44 760,00 грн. - відсотки за користування кредиту;

- 1135,07 грн. - нараховане інфляційне збільшення заборгованості;

- 644,43 грн. - 3 % річних згідно ст. 625 Цивільного кодексу України.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Беручи до уваги, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором від 18.11.2021, позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту в розмірі 75 390,00 гривень підлягають задоволенню.

Разом з цим, перевіряючи доводи позивача, щодо стягнення з відповідача відсотків за користування грошовими коштами, а також 3% річних та інфляційних витрат, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит та сплати проценти за користування кредитом у розмірі 43,8 % річних. Процентна ставка є фіксованою.

Враховуючи наявність заборгованості з оплати відсотків за користування кредитними коштами, перевіривши та визнавши арифметично та методологічно правильним розрахунок заборгованості по відсоткам, наданий позивачем, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми заборгованості по відсоткам в розмірі 44 760,00 грн.

За приписами статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат слід зазначити, що Статтею 625 ЦК України встановлюється відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Частиною першою вказаної статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних. Проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України, є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватися одночасно.

Тому за період до прострочення підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення стягуються річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіряючи наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат суд встановив, що останній відповідає вищевказаним умовам, оскільки нарахування даних сум здійснено поза межами строку дії договору та визнавши арифметично та методологічно правильним даний розрахунок суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог в цій частині.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, а саме, стягненню з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 121 929,50 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Отже, з урахуванням задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати у вигляді судового збору, в розмірі 2684,00 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 258-259, 263-265, 280-282, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 610, 625, 1048, 1054 ЦК України суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркеш Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркеш Україна» (місцезнаходження: вул.Швабська, 17, м.Ужгород, Закарпатська область; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 39000364) заборгованість за кредитним договором № 17-34466 від 18.11.2021, у розмірі 121 929,50 грн (сто двадцять одна тисяча дев`ятсот двадцять дев`ять гривень п`ятдесят копійок), з яких: 75 390,00 грн (сімдесят п`ять тисяч триста дев`яносто гривень, 00 копійок) заборгованість за тілом кредиту; 44 760,00 грн (сорок чотири тисячі сімсот шістдесят гривень, 00 копійок) заборгованість за відсотками; 1135,07 грн (одна тисяча сто тридцять п`ять гривень, сім копійок) інфляційні збитки; 644,43 грн (шістсот сорок чотири гривні, сорок три копійки) 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркеш Україна» (місцезнаходження: вул..Швабська, 17, м.Ужгород, Закарпатська область; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 39000364) судові витрати по справі у вигляді судового збору, у розмірі 2684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні, 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтеркеш Україна» (вул..Швабська, 17, м.Ужгород, Закарпатська область; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 39000364).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 )

Головуюча Л.В.Курах