Справа № 354/530/23
Провадження по справі № 2/354/278/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2023 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області у складі: головуючого судді Єрмак Н.В., за участю секретаря Подюк А.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського відділу державної виконавчої служби Надвірнянського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд звільнити з-під арешту нерухоме майно.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що він є власником земельної ділянки площею 0,4 га, що розташована за адресою: Івано-Франківська область, м.Яремче, с.Яблуниця, та нежитлового приміщення загальною площею: 581,2 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Із Державного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна позивачу стало відомо, що постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 30233587, виданий 14.12.2011, видавник: Державний виконавець Домашевський М.В. ВДВС Яремчанського МУЮ накладено арешт на вищевказане нерухоме майно. Однак, згідно Єдиного реєстру боржників у Яремчанському відділі державної виконавчої служби у Надвірнянському районі Івано-Франківської області не перебуває жодного виконавчого провадження відносно позивача.

Оскільки на теперішній час виконавче провадження на примусовому виконані у державній виконавчій службі стосовно нього, як боржника, в рамках чого було накладено арешт, не перебуває, отже, на теперішній час не існує підстав для арешту його майна, як боржника.

Ухвалою судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 17.04.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 04.07.2023 року залучено до участі у справі в якості правонаступника сторони відповідача - Надвірнянський відділ державної виконавчої служби Надвірнянського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідачем у встановлений строк та станом на момент прийняття рішення по справі

не надано заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву та доказів, котрими підтверджуються заперечення проти позову.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.02.2023, на підставі мирової угоди в рамках цивільної справи № 346/897/20, 12.10.2022 ОСОБА_1 набув право власності на земельну ділянку площею 0,4 га, що розташована за адресою: Івано-Франківська область, м.Яремче, с.Яблуниця, та нежитлове приміщення загальною площею: 581,2 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з цим, відповідно даного реєстру, відділом державної виконавчої служби Яремчанського міського управління юстиції 14.12.2011 року накладено арешт на майно ОСОБА_2 , а саме : на земельну ділянку площею 0,4 га, що розташована за адресою: Івано-Франківська область, м.Яремче, с.Яблуниця, та нежитлове приміщення загальною площею: 581,2 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

Згідно статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, порушене право власника підлягає захисту шляхом звільнення з-під арешту спірного майна.

Частиною 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

При цьому, посилання позивача в позовній заяві на норми ЦК України щодо захисту права власності є безпідставними, оскільки за змістом поданої позовної заяви між сторонами немає спору про право власності (користування) на майно, на яке накладено арешт і таке право позивача ніким не оспорюється, тобто арешт майна не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби.

Згідно роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних та кримінальних справ в Постанові N 5 від 3.06.2016 р. "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", із системного аналізу норм закону, що регулюють захист права власності чи іншого речового права від порушень, зокрема питання щодо звільнення майна з-під арешту, накладеного державним виконавцем в межах виконавчого провадження, існує два способи здійснення такого права: 1) на рішення та дії державного виконавця стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства (наприклад, адміністративного судочинства); 2) особою, яка володіє на підставі закону чи договору майном чи речовим правом на майно, і яка не є стороною виконавчого провадження, подається позов про зняття арешту з майна. Причому, відповідачами в справі за позовом про зняття арешту (звільнення майна з-під арешту) є боржник і особа, в інтересах якої накладено арешт на майно; а як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби; на позовні вимоги про зняття арешту з майна поширюється трирічний строк позовної давності, перебіг якого починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про арешт майна.

Позивач не дотримався вимог процесуального закону, що регулює питання подання позову про виключення майна з-під арешту, оскільки даний позов про зняття арешту з нерухомого майна він не пред`явив до обов`язкових належних відповідачів, якими мають бути і боржник, і стягувач, в інтересах якого накладено арешт на спірне майно.

У разі звернення до суду з даним позовом про звільнення майна з-під арешту у якості захисту речового права від виниклого порушення (за статтями 387,391,396 ЦК України) позивач такий позов повинен пред`явити до особи (осіб), від прав та обов`язків яких залежить обсяг, зміна чи припинення його прав, тобто - для даного випадку - відповідачами мають бути боржник та стягувач, в інтересах якого накладено арешт і який у зв`язку з накладенням арешту набув певні права щодо арештованого майна (право задоволення вимоги за рахунок такого майна в порядку і в черзі, встановленій законом).

Крім того, в порушення ч.1 ст.81 ЦПК України позивачем не доведено суду наявність або відсутність відкритих виконавчих проваджень, в яких останній являється боржником станом на день розгляду справи, не вжито заходів щодо сприяння в ідентифікації виконавчого провадження, в межах якого було накладено арешт на належне йому майно.

Приймаючи до уваги вищевикладене, за відсутності відомостей щодо майна, на яке постановою державного виконавця було накладено арешт, а також за відсутності відомостей щодо дійсного майна, у відношенні якого позивач просить суд скасувати арешт, з огляду на неналежний склад учасників цього спору та неконкретизованість і суперечливість формулювань позову, ухилення позивача від участі в судовому розгляді, суд дійшов висновку, про необхідність відмови у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10-13,76-81,89,141,264-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

Відповідач: Надвірнянський відділ державної виконавчої служби Надвірнянського

району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, місцезнаходження: Івано-Франківська область, Надвірнянський район, м.Надвірна, вул.Грушевського, 18.

Головуючий суддя: Н.В.Єрмак