ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3734/23 Справа № 216/5755/20 Суддя у 1-й інстанції - Онопченко Ю.В. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Кішкіної І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 216/5755/20 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант», третя особа ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант»,

на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 вересня 2022 року,

встановив:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі за текстом ТДВ СК «Альфа-Гарант»), третя особа ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову зазначив, що 04 травня 2020 року о 08:58 год. водій ОСОБА_2 в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу по вул. Кобилянського біля будинку № 273, керуючи автомобілем «Geely JL 7152», державний номерний знак НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 .

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 травня 2020 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Також зазначав, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО № 2807318 зі строком дії з 06 березня 2020 року по 06 березня 2021 року, сума страхової виплати на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну складає 130 000 гривень.

07 травня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про страхове відшкодування.

04 травня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся з заявою до судового експерта товарознавця Рейнюка О.В. про проведення товарознавчого дослідження.

Висновком експертного товарознавчого дослідження № 78/20 від 16 травня 2020 було визначено суму матеріального збитку, як суму вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнтів фізичного зносу, в розмірі 120 256, 31 гривень, ринкову вартість автомобіля «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_2 визначено в розмірі 186 283,08 гривень.

06 серпня 2020 року відповідачем ТДВ СК «Альфа-Гарант» було виплачено позивачу страхове відшкодування в розмірі 26 870,42 гривень.

11 серпня 2020 року позивач ОСОБА_1 , не погоджуючись із розміром вказаної страхової виплати, звернувся до відповідача з заявою про надання копії експертної оцінки пошкоджень автомобіля, проведеної страховиком за фактом розслідування страхового випадку, та з заявою про видачу копії рішення про здійснення страхового відшкодування за фактом дорожньо-транспортної пригоди.

17 серпня 2020 року ОСОБА_1 отримав від ТДВ СК «Альфа-Гарант» аварійний сертифікат 42-D/73/7 з розрахунком вартості матеріального збитку, проведеного відповідачем 30 липня 2020 року, відповідно до якого сума матеріального збитку (з урахуванням фізичного зносу пошкодженого автомобіля) складає 34 644,51 гривень з ПДВ, та 28 870,43 гривень без ПДВ.

25 серпня 2020 року ОСОБА_1 , не погоджуючись з розміром суми виплаченого страхового відшкодування, звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з претензією-вимогою про відшкодування йому повної вартості матеріального збитку.

01 вересня 2020 року ОСОБА_1 отримав відповідь ТДВ СК «Альфа-Гарант», згідно якої вказано, що сума матеріального збитку складає 193 167,77 гривень, що перевищує вартість транспортного засобу до ДТП, визначеної за результатами вказаного дослідження, що склала 185 720,80 гривень, а тому, відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» транспортний засіб, на думку відповідача, вважається фізично знищеним, і відшкодуванню підлягає різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП (визначеної експертом в розмірі 150 917,19 гривень), що складає 32 803,61 гривень, а, з урахуванням вже виплаченої страхової суми страхового відшкодування в розмірі 26 870,42 гривень, сума, що підлягає виплаті складає 5 933,19 гривень, що була сплачена в строк, визначений чинним законодавством.

Вказуючи, що з даною сумою страхового відшкодування позивач не погоджується, оскільки, відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності АО № 2807318, складеного між страхувальником ОСОБА_2 та відповідачем, сума максимальної страхової виплати на одного потерпілого за шкоду заподіяну майна дорівнює 130 000 гривень та не перевищує суми матеріальної шкоди, визначеної об`єктивно встановленим висновком експертного товарознавчого дослідження № 78/20 в розмірі 120 256,31 гривень, просив стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на його користь відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з розрахунку (120 256,31 гривень (розмір встановленого матеріального збитку) - 26 870,42 гривень (фактично сплачене страхове відшкодування) = 93 385,89 гривень, а також сплачений судовий збір в сумі 933,86 гривень, та витрати на правничу допомогу в сумі 15 000 гривень.

Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 вересня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ТДВ СК «Альфа-Гарант» задоволено частково. Стягнуто з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 65 060, 03 гривень, судовий збір в розмірі 933, 86 гривень, витрати на проведення експертизи в розмірі 4 000 гривень, витрати на правничу допомогу в розмірі 12 000 гривень, а всього 81 993,89 гривень. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ТДВ СК «Альфа-Гарант», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповно встановлені судом першої інстанції обставини, які мають ключове значення для правильного вирішення справи, просить рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 вересня 2022 року скасувати і відмовити у позовних вимогах або направити справу на новий розгляд.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що Висновок експерта Рейнюка О.В. від 16 травня 2020 року містить неточності, перекручування, не зважаючи на це, позивач, під час розгляду справи у суді, повторно робить експертизу у цього ж експерта. Отримані висновки також містять розбіжності.

Суд першої інстанції необґрунтовано відмовив відповідачу у задоволенні клопотання про призначення судової експертизи.

Позивач не довів, що виплачений страховиком розмір страхового відшкодування страховою компанією визначений не правильно.

Також вказує, що судом першої інстанції було порушено, проігноровано та неправильно застосовано вимоги ст.12, 28, 29, 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.9 Закону України «Про страхування».

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Ямковий В.І., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та просить оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін та стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 8 000 гривень.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ТДВ СК «Альфа-Гарант» підлягає залишенню без задоволення за наступних підстав.

Відповідно до положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає в повній мірі.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що розмір шкоди перебуває в межах страхового відшкодування, відповідно відповідальність перед потерпілим за відшкодування матеріальної шкоди несе страховик. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант», із визначенням суми страхової виплати на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну в розмірі 130 000 гривень, що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО № 2807318 зі строком дії з 06 березня 2020 року по 06 березня 2021 року. Визначаючи розмір недоплаченої суми страхового відшкодування позивачу, суд оцінюючи в сукупності усі досліджені матеріали справи, надані сторонами експертні висновки, які різняться між собою у розмірах вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_2 , та врахував данні останнього висновку, наданого суду, яким встановлено вартість матеріального збитку, завданого автомобілю позивача в сумі 97 863,64 гривень з ПДВ. Також судом першої інстанції враховано, що визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами). Розмір відшкодування шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. При цьому, судом першої інстанції також враховано правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі №461/2217/19. При визначенні суми страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, судом першої інстанції враховано часткову сплату відповідачем страхового відшкодування в сумі 32 803,61 гривень, тому недоплачена сума складає 65 060,03 гривень (97 863,64 - 32 803,61 = 65 060,03).

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Право особи на ефективний судовий захист закріплено у ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першому протоколі та протоколах № 2, 4, 7 та 11 до конвенції, яку ратифіковано законом «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.97 №475/97-ВР.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий суд, передбаченого ст.6 конвенції, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає передусім те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Відповідно до ст. 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено, що 04 травня 2020 року о 08:58 год. водій ОСОБА_2 в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу по вул. Кобилянського біля будинку № 273, керуючи автомобілем «Geely JL 7152», державний номерний знак НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 .

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 травня 2020 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Також судом встановлено, що відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності АО № 2807318, складеного між страхувальником ОСОБА_2 та ТДВ СК «Альфа-Гарант», сума максимальної страхової виплати на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну дорівнює 130 000 гривень, та не перевищує суми матеріальної шкоди, визначеної висновками експерта Рейнюка О.В. від 16 травня 2020 року, яким визначено розмір завданої шкоди в сумі 120 256, 31 гривень, та висновком від 11 липня 2022 року, яким визначено розмір завданої шкоди в сумі 97 863,64 гривень.

За фактом дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 07 травня 2020 року звернувся до відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, а також в подальшому заявами про страхове відшкодування та надання експертної оцінки. (а.с. 13, 14, 15)

25 серпня 2020 року ОСОБА_1 подав до ТДВ СК «Альфа-Гарант» претензію-вимогу про виплату страхового відшкодування в сумі 93 385, 89 гривень. (а.с. 60-63)

01 вересня 2020 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» надало відповідь, в якій, посилаючись на раніше здійснене страхове відшкодування в сумі 26 870, 42 гривень (а.с.109), зазначило про доплату, яку буде здійснено позивачу в сумі 5 933, 19 гривень. (а.с.64-66, 67)

Установлено, що після звернення позивача 07 травня 2020 року до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, ТДВ СК «Альфа-Гарант» було погоджено розмір страхового відшкодування на вищенаведену суму.

Згідно висновку № 76-1/20 експертного автотоварознавчого дослідження від 19 серпня 2020 року, замовленого ТДВ СК «Альфа-Гарант», встановлено вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_2 на 04 травня 2020 року складає 185 720,80 гривень.

Висновком № 76-2/20 експертного автотоварознавчого дослідження від 21 серпня 2020 року, замовленого ТДВ СК «Альфа-Гарант», встановлено ринкову вартість автомобіля «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_2 у пошкодженому стані (утилізаційна вартість) 150 917, 19 гривень.

06 серпня 2020 року та 16 вересня 2020 року позивачу ОСОБА_1 було виплачено відповідачем страхове відшкодування в розмірі 26 870,42 гривень та в розмірі 5933,19 гривень, що підтверджується розрахунком страхового відшкодування, платіжними дорученнями № 10586 від 06 серпня 2020 року, та платіжним дорученням №11457 від 16 вересня 2020 року.

Висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 78/20 від 16 травня 2020 року судового експерта Рейнюка О.В. визначено суму матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику автомобілю «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_2 в сумі 120 256,31 гривень.

Згідно повторної експертизи, яку було проведено в ході розгляду справи судовим експертом Рейнюком О.В. 11 липня 2022 року та висновком № 80/22 визначено вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_2 , станом на момент проведення експертизи внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 04 травня 2020 року в розмірі 97 863,64 гривень з ПДВ на запасні частини.

Заперечуючи проти вимог, відповідач ТДВ СК «Альфа-Гарант» посилався на сплату позивачу страхового відшкодування з урахуванням його розміру, що склало 26 870, 42 гривень.

Між тим, за результатами проведених експертиз було визначено вартість матеріального збитку, який значно перевищував сплачену позивачеві суму страхового відшкодування.

Фактично про незгоду ОСОБА_1 з визначеною сумою страхового відшкодування свідчить характер дій останнього, який звернувся з претензією-вимогою до ТДВ СК «Альфа-Гарант», а також звернення до експерта для проведення оцінки матеріального збитку, завданого після аварійного пошкодження належного позивачу автомобіля, за наслідками якої було встановлено таку суму у значно більшому розмірі, ніж виплачено страхового відшкодування.

Згідно положень ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Отже, встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування в розмірі, який було встановлено під час розгляду справи шляхом проведення судової автотоварознавчої експертизи, з вирахуванням раніше сплаченої суми страхового відшкодування.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставного врахування судом першої інстанції висновків судової автотоварознавчої експертизи №80/22 від 11 липня 2022 року не знайшли свого підтвердження.

Колегія суддів апеляційного суду вважає правильним, таким що відповідає фактичним обставинам справи висновок проведеної по справі судової автотоварознавчої експертизи, яким встановлено вартість матеріального збитку, завданого позивачеві в наслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, встановлений обов`язок відповідача по відшкодуванню заподіяної з вини ОСОБА_2 шкоди, завданої забезпеченим транспортним засобом - автомобілем «Geely JL 7152», державний номерний знак НОМЕР_1 , підлягає відшкодуванню у повному обсязі у межах страхового відшкодування.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці, тоді як, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

Відповідно до п.п «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» залишити без задоволення.

Рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 06 червня 2023 року.

Головуючий О.І. Корчиста