Провадження № 4-с/679/2/2023
Справа № 679/91/23
УХВАЛА

14 серпня 2023 року

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Безкровного І.Г.,

за участю секретаря с/з Волос І.О.,

стягувача ОСОБА_1 ,

представника боржника ОСОБА_2 ,

державного виконавця Нетеси І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нетішин Хмельницької області скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Нетішинського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нетеси Інги Петрівни,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Нетішинського міського суду Хмельницької області зі скаргою на дії головного державного виконавця Нетішинського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нетеси І.П., в обґрунтування якої послався на наступні обставини.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04.05.2023 у справі № 679/91/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя була затверджена мирова угода між сторонами.

За змістом пункту третього вказаної угоди автомобіль «Nissan Qashqai+2» 2010 року випуску із реєстраційним номером НОМЕР_1 та ідентифікаційним номером НОМЕР_2 , який за умовами угоди перейшов у власність ОСОБА_1 , був залишений у фактичному користуванні ОСОБА_3 до моменту придбання останньою власного автомобіля, але у будь-якому разі не довше 30.06.2023. Підписанням цієї мирової угоди сторони підтвердили, що відповідний транспортний засіб на день підписання цієї мирової угоди перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_3 , є повністю справним та не має жодних механічних пошкоджень. ОСОБА_3 зобов`язалася повернути ОСОБА_1 вказаний автомобіль у визначені цією мировою угодою строки у стані, не гіршому ніж на момент отримання такого автомобіля у користування з урахуванням нормального фізичного зносу, що має бути оформлене власноручно написаною ОСОБА_1 розпискою.

У зазначеній ухвалі сторонам було роз`яснено, що виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою, а також що у разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Так, 23.06.2023 ОСОБА_3 придбала в особисту приватну власність автомобіль «Kia Sorento» із реєстраційним номером НОМЕР_3 , у зв`язку з чим в неї виник обов`язок з 23.06.2023 щодо повернення належного ОСОБА_1 автомобіля «Nissan Qashqai+2» 2010 року випуску із реєстраційним номером НОМЕР_1 та ідентифікаційним номером НОМЕР_2 , який вона, тим не менш, не виконала.

01.07.2023 ОСОБА_3 приїхала на подвір`я домоволодіння ОСОБА_1 на спірному автомобілі, що мав пошкодження (відсутність герметичних резинок водовідведення лобового скла), на відшкодування вказаного пошкодження в розмірі 1000 грн відмовилась, а також сказала, що поверне йому автомобіль лише якщо він віддасть належний йому велосипед. Таким чином, згода щодо прийому-передачі автомобіля за вказаних обставин 01.07.2023 між ними досягнута не була.

У подальшому ОСОБА_1 як особисто, так і через свого представника повідомляв ОСОБА_3 , що готовий отримати автомобіль навіть із тими пошкодженнями, на які він вказував, проте ОСОБА_3 ухилялася від повернення автомобіля.

У зв`язку з цим 04.07.2023 ОСОБА_1 звернувся до Нетішинського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про примусове виконання ухвали суду про затвердження мирової угоди.

06.07.2023 головний державний виконавець Нетеса І.П. вчинила дії щодо винесення повідомлення про повернення йому виконавчого документа без прийняття до виконання, мотивувавши свої дії тим, що виконання ухвали суду не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

ОСОБА_1 вважає такі дії державного виконавця протиправними, оскільки вони порушують його право на одержання присудженого йому за судовим рішенням майна та порушують конституційний принцип обов`язковості виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Таким чином, ОСОБА_1 просив суд: 1) визнати неправомірними дії головного державного виконавця Нетішинського ВДВС у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нетеси І.П. щодо винесення повідомлення № 13815 від 06.07.2023 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання; 2) зобов`язати головного державного виконавця Нетесу І.П. або іншу уповноважену службову особу Нетішинського ВДВС у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повторно вирішити питання про відкриття виконавчого провадження із примусового виконання ухвали Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04.05.2023 у справі № 679/91/23 в частині зобов`язання ОСОБА_3 повернути ОСОБА_1 автомобіль «Nissan Qashqai+2» 2010 року випуску із реєстраційним номером НОМЕР_1 та ідентифікаційним номером НОМЕР_2 .

У судовому засіданні стягувач ОСОБА_1 наполягав на задоволенні вказаних вимог та надав пояснення, зміст яких повністю збігається з обставинами, викладеними у його скарзі. Також він вказав, що коли приїхав забирати автомобіль, останній мав вм`ятину на дверях, а також на транспортному засобі були відсутні резинові накладки. На пошкодження кузова він був готовий закрити очі, проте для придбання резинових накладок попросив у ОСОБА_3 тисячу гривень, на що та відмовила. Пізніше він був готовий забрати автомобіль навіть із відсутніми резиновими накладками, аби закрити питання щодо передання автомобіля, проте ОСОБА_3 висунула умову щодо передання їй велосипеда, після чого стягувач звернувся із заявою до державного виконавця з метою примусового виконання ухвали суду.

Боржник у судове засідання не з`явилася, її представник ОСОБА_2 заперечувала проти скарги, наголосивши на правомірності дій державного виконавця, позаяк в угоді відсутня вказівка на те, що ОСОБА_3 зобов`язується передати, а ОСОБА_1 прийняти автомобіль у певний строк. Водночас ОСОБА_3 намагалася добросовісно виконати свій обов`язок щодо передання автомобіля 29.06.2023 та 30.06.2023, надсилала ОСОБА_1 СМС-повідомлення та (у подальшому) повідомлення поштою, проте той ухилявся від приймання автомобіля. Відсутність резинових накладок на транспортному засобі жодним чином не заважала користуватися автомобілем, тому така поведінка ОСОБА_1 , на думку представника боржника, свідчить про ухилення останнього від приймання автомобіля. При цьому чи були такі накладки у наявності в автомобілі на момент укладення та затвердження судом мирової угоди жодним чином не зафіксовано, як і технічний стан автомобіля у цілому. Разом із цим ОСОБА_3 перед тим, як повертати автомобіль ОСОБА_1 , їздила на СТО та перевіряла технічний стан автомобіля, який виявився задовільним.

Головний державний виконавець Нетішинського ВДВС у Шепетівському районі Хмельницької області ЦМУ МЮ (м. Київ) Нетеса І.П. у судовому засіданні заперечувала проти скарги та вказала, що вважає свої дії щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа ОСОБА_1 правомірними, оскільки ОСОБА_1 у своїй заяві просив витребувати з користування ОСОБА_3 автомобіль, що суперечить резолютивній частині ухвали Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04.05.2023 про затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі, яка не містить умови щодо витребування автомобіля у ОСОБА_3 . В останньої немає зобов`язання передати автомобіль, а у ОСОБА_1 прийняти його. Отже, у заяві ОСОБА_1 була відсутня вказівка для державного виконавця в якій частині виконувати ухвалу суду, не вказаний зобов`язальний пункт угоди. Отже, у державного виконавця відсутні підстави примусово вилучати автомобіль, оскільки відсутня вказівка зобов`язального характеру. Також в ухвалі не зазначена дата передання автомобіля, а лише вказана дата, до якої ОСОБА_3 має користуватися автомобілем. Сама ОСОБА_3 також зверталася до державного виконавця із заявою про прийняття до примусового виконання виконавчого документа про визнання за ОСОБА_1 права особистої приватної власності на автомобіль у зазначеній ухвалі, оскільки той відмовився у добровільному порядку прийняти автомобіль.

Заслухавши стягувача, представника боржника та державного виконавця, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані суду докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що згідно з ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04.05.2023 у цивільній справі № 679/91/23 (провадження № 2/679/124/2023) за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя була затверджена мирова угода між сторонами на наступних умовах:

1) визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на наступне майно:

- автомобіль «Nissan Qashqai+2» 2010 року випуску із реєстраційним номером НОМЕР_1 та ідентифікаційним номером НОМЕР_2 ;

- земельну ділянку площею 1,0000 га для ведення особистого селянського господарства із кадастровим номером :03:003:0002, що розташована на території Стадницької сільської ради Білоцерківського району Київської області;

- гараж АДРЕСА_1 загальною площею 260,3 кв.м.;

2) визнати за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на нежитлове приміщення дизайн-студії загальною площею 93,7 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , приміщення б/н;

3) автомобіль «Nissan Qashqai+2» 2010 року випуску із реєстраційним номером НОМЕР_1 та ідентифікаційним номером НОМЕР_2 , який за умовами цієї угоди переходить у власність ОСОБА_1 , залишається у фактичному користуванні ОСОБА_3 до моменту придбання останньої власного автомобіля, але у будь-якому разі не довше 30.06.2023. Підписанням цієї мирової угоди сторони підтверджують, що відповідний транспортний засіб на день підписання цієї мирової угоди перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_3 , є повністю справним та не має жодних механічних пошкоджень. ОСОБА_3 зобов`язується повернути ОСОБА_1 вказаний автомобіль у визначені цією мировою угодою строки у стані, не гіршому ніж на момент отримання такого автомобіля у користування з урахуванням нормального фізичного зносу, що оформлюється власноручно написаною ОСОБА_1 розпискою;

4) жодних претензій з приводу відшкодування понесених сторонами судових витрат одна до одної сторони не мають;

5) сторонами досягнуто згоди щодо повного та остаточного врегулювання спору щодо поділу майна подружжя.

Також, у зв`язку із затвердженням судом укладеної між сторонами мирової угоди, провадження у зазначеній цивільній справі було закрите (а.с. 3).

03.07.2023 ОСОБА_1 звернувся до Нетішинського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про прийняття до примусового виконання вказаної ухвали в частині витребування з користування ОСОБА_3 автомобіля «Nissan Qashqai+2» 2010 року випуску із реєстраційним номером НОМЕР_1 та ідентифікаційним номером НОМЕР_2 (а.с. 27).

03.07.2023 ОСОБА_3 також звернулася до Нетішинського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про прийняття до примусового виконання вказаної ухвали в частині визнання за ОСОБА_1 права особистої приватної власності на автомобіль «Nissan Qashqai+2» 2010 року випуску із реєстраційним номером НОМЕР_1 та ідентифікаційним номером НОМЕР_2 (а.с. 28).

06.07.2023 головний державний виконавець Нетішинського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нетеса І.П. винесла повідомлення № 13815 та № 13816 про повернення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відповідно виконавчого документа без прийняття до виконання із посиланням на п. 7 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» з огляду на те, що виконання цього судового рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень (а.с. 4, 29).

Як зазначається у п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження» (ч. 2 ст. 208 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1. ст. 26 Законом України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з п. 7 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Водночас у п. 3 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» визначається, що заходами примусового виконання рішень є зокрема вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні.

У п. 3 мирової угоди, затвердженої ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04.05.2023 у справі № 679/91/23 передбачено, що автомобіль «Nissan Qashqai+2» 2010 року випуску із реєстраційним номером НОМЕР_1 та ідентифікаційним номером НОМЕР_2 , який за умова угоди переходить у власність ОСОБА_1 , залишається у користуванні ОСОБА_3 до моменту придбання останньою власного автомобіля, але у будь-якому разі не довше 30.06.2023, після чого ОСОБА_3 зобов`язується повернути ОСОБА_1 (як законному власнику) вказаний автомобіль, позаяк втрачає будь-які права стосовно вказаного рухомого майна.

Отже, резолютивна частина ухвали суду про затвердження мирової угоди встановлює імперативний обов`язок боржника вчинити конкретні дії, що в розумінні ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» є одним із заходів примусового виконання рішення.

Невиконання ОСОБА_3 взятого на себе за умовами угоди про примирення зобов`язання щодо повернення ОСОБА_1 транспортного засобу кореспондує такому заходу примусового виконання рішень, як вилучення у боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні.

З огляду на це висновок головного державного виконавця Нетішинського ВДВС у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нетеси І.П., що відповідна ухвала суду не передбачає заходів примусового виконання рішень і щодо неможливості його примусового виконання є помилковим.

При цьому суд вважає неспроможними посилання державного виконавця Нетеси І.П. на ту обставину, що у заяві ОСОБА_1 про примусове виконання рішення була відсутня вказівка для державного виконавця на те, в якій частині слід примусово виконати ухвалу суду та не вказаний зобов`язальний пункт угоди, позаяк положення ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (та зокрема частини третьої цієї статті) не покладають на стягувача таких обов`язків. Крім іншого, із заяви ОСОБА_1 є цілком зрозумілим, що підставою його звернення до державного виконавця є невиконання боржником ОСОБА_3 взятого за мировою угодою зобов`язання щодо повернення (передання) транспортного засобу стягувачу.

З огляду на це суд також не може погодитися із доводами державного виконавця Нетеси І.П. стосовно того, що у ОСОБА_3 за умовами затвердженої судом мирової угоди немає зобов`язання передати ОСОБА_1 автомобіль та не вказаний строк такого передання. Крім іншого, навіть із пояснень представника боржника у судовому засіданні є очевидним, що ОСОБА_3 цілком усвідомлює як визначений мировою угодою обов`язок щодо передання ОСОБА_1 транспортного засобу, так і строки такого передання, позаяк вона добровільно та свідомо вчиняла дії, спрямовані на передання автомобіля стягувачу у строк до 30.06.2023.

Таким чином, вказаним державним виконавцем були проігноровані вимоги Закону України «Про виконавче провадження» та безпідставно не прийнята до виконання зазначена ухвала суду, а тому її дії щодо винесення 06.07.2023 повідомлення № 13815 про повернення стягувачу виконавчого документу без прийняття до виконання є неправомірними.

Відповідно до ст. 1391 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці наголосив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося б невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, що надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6. (справа «ІммобільяреСаффі» проти Італії», 22774/93, 28.07.1999, § 63; справа «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997, § 40.)

Оскільки судом було встановлено, що визначене мировою угодою зобов`язання ОСОБА_3 щодо повернення (передання) ОСОБА_1 автомобіля не було виконане, а ухвала суду про затвердження цієї угоди передбачає застосування заходів примусового виконання рішення, вимоги стягувача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити скаргу повністю, визнати неправомірними дії головного державного виконавця Нетішинського ВДВС у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нетеси І.П. щодо винесення повідомлення № 13815 від 06.07.2023 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, а також зобов`язати її (або іншу уповноважену службову особу цього органу) повторно вирішити питання про відкриття виконавчого провадження із примусового виконання ухвали Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04.05.2023 у справі № 679/91/23 (з урахуванням висновків, викладених у мотивувальній частині цієї ухвали).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-82, 89, 208, 258-262, 447-451 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Нетішинського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нетеси Інги Петрівни задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Нетішинського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нетеси Інги Петрівни щодо винесення повідомлення № 13815 від 06.07.2023 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Зобов`язати головного державного виконавця Нетесу Інгу Петрівну (або іншу уповноважену службову особу) Нетішинського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повторно вирішити питання про відкриття виконавчого провадження із примусового виконання ухвали Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04.05.2023 про затвердження мирової угоди та закриття провадження у цивільній справі № 679/91/23 (провадження № 2/679/124/2023) за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя з урахуванням висновків, викладених у мотивувальній частині цієї ухвали.

Повний текст ухвали складений 16.08.2023.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів із дня складення повної ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.Г. Безкровний