Справа № 302/680/23
Провадження № 2/302/162/23
Номер рядка звіту 61
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.05.2023 смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді: Сидоренко Ю.В.

при секретарі: Царь О.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт.Міжгір`я цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до Колочавської сільської ради Хустського району Закарпатської області (місце знаходження за адресою: с.Колочава, вул.Шевченка буд.78 Хустського району Закарпатської області) про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

03.04.2023 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшов позов ОСОБА_1 , який позивачка в подальшому уточнила в редакції від 19.04.2023 року, до Колочавської сільської ради Хустського району Закарпатської області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка ОСОБА_1 зазначає про те, що вона є єдиною донькою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивачка ОСОБА_1 вказує, що її батькам належав житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , споруджений ними спільно у період шлюбу у 1990-91 роках минулого століття.

У позові вказує, що її мати ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 44 років (свідоцтво про смерть НОМЕР_1 ). Заповіт на належне їй майно, мама не складала.

Позивачка вказує, що на момент смерті матері, в будинку проживали тільки батько та вона, яка на той час була неповнолітня (15-річного віку) та вважає, що нею з батьком на момент смерті матері було прийнято спадщину на належну їй частку майна, в порядку ч.2 ст.1268 ЦК України, як спадкоємцями першої черги по закону.

Також у позові вказує, що її батько, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 46 років (свідоцтво про смерть НОМЕР_2 ). Заповіт на належне йому майно батько не складав. На момент смерті батька в будинку з ним проживала тільки вона, позивачка (17 річного віку), а отже, також прийняла спадщину в порядку ч.2 ст.1268 ЦК України.

У позові ОСОБА_1 зазначає, що після смерті батьків вона залишилася постійно проживати в будинку до теперішнього часу та вже разом зі своїми дітьми. Місце її постійного проживання також зареєстровано у цьому будинку, що підтверджується довідками органу місцевого самоврядування.

Спорів стосовно належності їй спадкового майна між нею та третіми особами не виникає.

Позивачка вказує, що у 2022 році вона вирішила оформити своє право на спадкове майно, однак виявилося, що у свій час її батько не оформив документів про право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Нотаріусом Міжгірської державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №80/02-31 від 13.08.2022 року з підстав відсутності правоустановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок та відсутності інформації у Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо спадкового майна, а тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею, ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) - право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за вказаною адресою.

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 07.04.2023 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.32).

20.04.2023 року позивачка ОСОБА_1 подала до суду уточнену позовну заяву, викладену в редакції від 19.04.2023 року та в якій просить визнати за нею, ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) - право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за вказаною адресою, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.34-39).

В підготовче судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник в особі адвокат Кривка П.П. не з`явилися, про день та час проведення підготовчого судового розгляду були повідомлені судом своєчасно та належним чином, проте на адресу суду подано письмову заяву представника позивача адвоката Кривка П.П. з проханням розглянути справу без його участі та за відсутністю його довірительки ОСОБА_1 , за наявними у справі матеріалами. Заявлені та в подальшому уточнені позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 підтримують у повному обсязі та просить позов задовольнити за підставами, викладеними у позовній заяві.

Представник відповідача: Колочавської сілььскої ради Хустського району Закарпатської області в підготовче судове засідання не з`явився, про день та час проведення судового засідання був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомлено, відзив на позов ОСОБА_1 чи письмових заперечень проти заявлених нею позовних вимог на адресу суду не подано. Проте, до суду надано письмову заяву Колочавської сільської ради про визнання позову та в якій просять розглянути справу без участі уповноваженої особи сільської ради, проти заявлених ОСОБА_1 вимог про визнання за нею права власності на спадкове майно не заперечують (а.с.48-49).

З врахуванням положень ч.1 ст.198, ч.3 ст.211 ЦПК України суд ухвалив про проведення підготовчого засідання за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів.

Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Частиною 4 ст.206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, чинний ЦПК України допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні.

Враховуючи обставину, що відповідач визнає позовні вимоги ОСОБА_1 , проти їх задоволення не заперечує, і таке визнання позовних вимог відповідає Закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд вважає за можливе, на підставі ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження, ухвалити рішення у цій справі.

Дослідивши у повному обсязі матеріали цивільної справи № 302/680/23, повно та всебічно з`ясувавши обставини у даній справі, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами цієї справи, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася ОСОБА_4 в селі Колочава Міжгірського району Закарпатської області, що підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_4 від 14.0.2008 року та відповідно до якого вбачається, що батьками ОСОБА_4 є: батько - ОСОБА_3 та матір`ю - ОСОБА_2 та копія вказаного свідоцтва є в матеріалах справи (а.с.11).

З витребуваного судом повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб за № 5 від 27.04.2023 року, виданого Міжгірським відділом ДРАЦСу вбачається, що 14 лютого 1990 року у виконавчому комітеті Колочавської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області зареєстрували шлюб ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з « ОСОБА_6 » на прізвище « ОСОБА_7 ». Відомості про розірвання шлюбу, вказаний Витяг не містить (а.с.45-46).

Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 22.09.2014 року, ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 , та який був зареєстровано 22 вересня 2014 року виконкомом Колочавської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області. Та з вказаного свідоцтва слідує, що після укладення шлюбу прізвище дружині змінено з « ОСОБА_7 » на прізвище « ОСОБА_9 » (а.с.41).

Матір позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , у віці 44 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Колочавською сільською радою Міжгірського району Закарпатської області від 25.04.2006 року, за актовим записом № 27, та копія якого є в матеріалах справи (а.с.40).

Відповідно до наявної у справі інформаційної довідки № 73092418 від 05.07.2023 року, виданої Міжгірською державною нотаріальною конторою вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 не заводилася (а.с.62)

Як вбачається з інформаційної довідки №73092420 від 05.07.2023, виданої Міжгірською державною нотаріальною конторою вбачається, що на випадок своєї смерті ОСОБА_2 заповітів не залишила (а.с.63).

Батько позивачки ОСОБА_4 - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , у віці 46 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Колочавською сільською радою Міжгірського району Закарпатської області від 14.10.2008 року, за актовим записом № 43, та копія якого є в матеріалах справи (а.с.12).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на нерухоме майно у виді житлового будинку АДРЕСА_1 .

Як вбачається з виписки з погосподарської книги, виданої виконавчим комітетом Колочавської сільської ради Хустського району Закарпатської області від 23.04.2021 року за вих.№ 02-12/1384, будинок садибного типу, який збудований у 1990 році, що належав померлому ОСОБА_3 , знаходиться під № 274 в селі Горб Хустського району Закарпатської області, розташований на земельній ділянці площею 0,0650 га, побудований орієнтовно в 1990 році, свідоцтво про право власності на даний житловий будинок сільською радою не видавалось (а.с.18).

З довідки, виданої виконкомом Колочавської сільської ради Хустського району Закарпатської області від 29.03.2023 року за вих.№ 6941 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , з дня свого народження та по теперішній час проживає у будинку своїх батьків, за адресою АДРЕСА_1 (а.с.15).

Постановою державного нотаріуса Міжгірської державної нотаріальної контори за вих..№ 80/02-31 від 13.08.2022 нотаріусом було відмовлено ОСОБА_1 , позивачці у справі, у видачі Свідоцтва про право на спадщину за майном померлого ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з тих підстав, що відповідно до п.4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про право власності на майно, яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Однак, на вищевказаний житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи та відсутня інформація в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо зазначеного вище нерухомого майна (а.с.20).

Також у вказаній постанові нотаріуса зазначається про те, що спадщину за майном померлого ОСОБА_3 прийняла позивачка ОСОБА_1 шляхом постійного спільного проживання з померлим на момент його смерті. Зазначено, що ніхто інший не проживав, із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини у встановлений законом строк не звертався. Рішення суду щодо продовження строку для прийняття спадщини за майном померлого ОСОБА_3 до Міжгірської державної нотаріальної контори станом на день видачі постанови нотаріуса (13.08.2022 року), не надходили. (а.с.19).

Згідно витребуваних судом матеріалів спадкової справи № 53/2022, заведеної 11.08.2022 року державним нотаріусом Міжгірської державної нотаріальної контори за майном померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 вбачається, що 11.08.2022 року до вказаного нотаріуса звернулася ОСОБА_1 , позивачка у даній справі, із заявою про прийняття спадщини за законом та про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 , та в якій вказує, що вона спадщину прийняла шляхом постійного спільного проживання із померлим на момент його смерті (а.с.51). Також в матеріалах спадкової справи є довідка виконкому Колочавської сільської ради Хустського району Закарпатської області від 01.09.2021 року за вих.№ 1178, з якої вбачається, що ОСОБА_3 був постійним мешканцем АДРЕСА_1 та разом з ним на день його смерті постійно проживали та були зареєстровані: ОСОБА_4 , 1991 року народження - дочка померлого та ОСОБА_10 , 2007 року народження - онук померлого (а.с.54).

Відповідно до інформаційної довідки № 69728624 від 11.08.2022 року, виданої Міжгірською державною нотаріальною конторою вбачається, що даною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 53/2022 року після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та яка на теперішній час є чинною (а.с.56).

Як вбачається з інформаційної довідки № 73092414 від 05.07.2023 року, виданої Міжгірською державною нотаріальною конторою вбачається, що на випадок своєї смерті ОСОБА_3 заповітів не залишив (а.с.64).

Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та виготовленого КП «Міжгірське бюро технічної інвентаризації» станом на 14 липня 2022 року на замовлення ОСОБА_1 вбачається, що вказаний будинок складається з: кухні площею 14,69 кв.м., житлової кімнати площею 15,72 кв.м., коридор 13,2 кв.м., житлової кімнати площею 13,32 кв.м, коридор 5,55 кв.м, що вбачається з копії технічного паспорту, яка є в матеріалах справи (а.с.22-27).

Як вбачається з Довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості - житлового будинку загальної площі 67,18 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами (сарай, вбиральня), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 зазначено, що станом на дату оцінки 10.03.2023 року вартість вказаного об`єкту нерухомого майна становить 352250,85 гривні (а.с.28).

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 69728624, виданої 11.08.2022 Міжгірською державною нотаріальною конторою, у Спадковому реєстрі інформація щодо спадкових справ та виданих на їх підставі Свідоцтв про право на спадщину до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , відсутня (а.с.56).

З довідки, виданої Міжгірським бюро технічної інвентаризації за № 34 від 18.08.2023 року вбачається, що станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , не зареєстровано (а.с.27).

Положеннями статті 1217 Цивільного кодексу Україна встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до приписів статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті.

Частиною першою статті 1221 ЦК України встановлено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно з нормами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно з частинами першою та третьою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п.11 ч.1 ст.346 ЦК України).

Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року).

В свою чергу, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Відмова нотаріуса не припиняє права спадкоємця на отримання спадщини, а його право в такому випадку підлягає судовому захисту.

Згідно з п.п.1,2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спорів у зв`язку зі спадкуванням за заповітом суд повинен застосовувати правила глави 85 ЦК України та враховувати, що заповідач, зокрема, має право: призначити своїми спадкоємцями фізичних осіб, незалежно від наявності в нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (частина перша статті 1235 ЦК); без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом, крім тих, які мають право на обов`язкову частку у спадщині.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року зазначено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: 1) право власності на нерухоме майно.

Статтею 16 ЦК передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи, до яких, зокрема, законодавцем віднесено визнання права. Право на обрання способу захисту своїх прав та законних інтересів (нотаріальний чи судовий) належить виключно особі і не може бути обмежене з формальних міркувань.

Відповідно до вимог ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Оскільки в позасудовому порядку позивачка ОСОБА_1 , яка спадщину за майном померлого батька ОСОБА_3 прийняла шляхом постійного спільного проживання з померлим на момент його смерті, не має можливості оформити свої права на житловий будинок АДРЕСА_1 , тому вона змушена звертатися до суду за захистом своїх прав та охороняємих законом інтересів, обираючи передбачений пунктом першим частини 2 статті 16 ЦК України спосіб захисту свого права у вигляді визнання права.

Враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 не має можливості оформити спадкове майно за законом у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно у виді житлового будинку АДРЕСА_1 , а тому питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно.

Встановлені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини підтверджуються сукупністю вивчених судом фактичних даних за наданими документами, що дає суду підстави для ухвалення рішення на користь позивача ОСОБА_1 .

Таким чином, враховуючи визнання позову відповідачем та ті обставини, що прийняттям спадщини позивачем, з огляду на положення статей 1258 і 1265 ЦК України, права інших осіб не порушуються, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та оцінивши у сукупності наявні у справі докази, суд вважає уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому підлягають задоволенню.

Приймаючи ті обставини, що після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_1 , позивачка по справі, у тому числі щодо спадкового майна у виді житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , первинна реєстрація вказаного об`єкту нерухомого майна за померлим ОСОБА_3 своєчасно не проведена та правовстановлюючі документи на вищевказаний житловий будинок відсутні. Крім того, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги відповідачем не оспорені, відзив, письмові заперечення проти позову ним не подані, проте надана суду письмова заява відповідача про визнання заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, а тому на підставі викладеного суд приходить до висновку, що заявлені позивачкою ОСОБА_1 позовні вимоги про визнання за позивачкою права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, шляхом постійного спільного проживання з померлим на момент смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі за вищенаведеними підставами.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в загальній сумі 3552,60 грн. /а.с.1/. Натомість, враховуючи що стороною позивача не заявлялось вимог про відшкодування судових витрат за рахунок відповідача, тому на підставі ст.13 ЦПК України суд не розглядає зазначене питання.

На підставі вищевикладеног та керуючись ст.ст.328,331,392,1216-1218,1258,1268,1276,1297 ЦК України, ст.ст. 9, 12, 13, 76, 81, 133, 137, 197, 200, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Колочавської сільської ради Хустського району Закарпатської області, про визнання права власності на спадкове майно за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 (громадянка України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) - право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 - в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення через Міжгірський районний суд Закарпатської області, відповідно до положень п.15.5 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення набирає законної сили згідно зі статтею 273 ЦПК України.

Суддя

Міжгірського районного суду

Закарпатської області Ю.В. СИДОРЕНКО