ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/465/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №703/477/22 Категорія: 331400000 Биченко І.Я.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Сіренко Ю.В.
секретар Зінченко Ю.О.

учасники справи:

заявник (скаржник) ОСОБА_1 ,

заінтересована особа виконавчий комітет Балаклеївської сільської ради,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника заявника адвоката Баршакова О.В. на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24.01.2023 (повний текст складено 24.01.2023, суддя в суді першої інстанції Биченко І.Я.) у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: виконавчий комітет Балаклеївської сільської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в :

у лютому 2022 року ОСОБА_1 подала до суду заяву в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення про те, що вона є єдиним опікуном неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мотивуючи про те, що під час реєстрації народження сина відомості про батька дитини, ОСОБА_3 , були внесені на підставі ст.135 СК України зі слів матері, що свідчить про наявність у неї статусу одинокої матері. З дня народження син проживав разом з нею, вона одноособово займалась його вихованням, отримувала допомогу як одинока мати, тобто здійснювала виключне опікунство над неповнолітньою дитиною. На даний час її місце проживання та місце проживання її сина зареєстроване за місцем проживання матері заявниці. 27.07.2021 вона зареєструвала шлюб з громадянином Ізраїлю ОСОБА_4 та бажає разом з дитиною проживати по місцю проживання чоловіка. Разом з цим, за вимогами законодавства держави Ізраїль для в`їзду на територію даної країни необхідно надати рішення суду про те, що виключне опікунство над неповнолітньою дитиною належить лише матері в зв`язку з тим, що в свідоцтві про народження вказані відомості про батька дитини.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24.01.2023 вимоги заяви у справі залишені без задоволення. Суд вказав, що заявником не надано доказів на підтвердження тверджень про те, що без відповідного рішення про одноосібне опікунство вона не зможе вивезти дитину за кордон; заявник не довела, що згідно положень законодавства держави Ізраїль рішення суду України про встановлення даного факту тягне за собою відповідні правові наслідки для заявника; заявником також не надано доказів того, що місцем проживання її чоловіка є держава Ізраїль.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник заявника адвокат Баршакова О.В. подав через відділення поштового зв`язку 22.02.2023 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на помилковість висновків суду, просить рішення суду скасувати та задовольнити вимоги заяви у справі. В обґрунтування вказано на те, що за відсутності законодавчого акту стосовно визначення статусу одинокої матері, висновок суду у цій справі про врегулювання відповідного питання нормами СК України є невірним. Суд ставить під сумнів необхідність встановлення відповідного юридичного факту для заявника, помилково пов`язуючи його із наявність спору про право в`їзду в іншу державу. При тому, що батька, вписаного в свідоцтво про народження дитини, не існує. В умовах бойових дій суд перешкоджає заявнику з дитиною залишити межі країни.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У даній справі предметом судового розгляду були вимоги, заявлені в порядку окремого провадження, про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме про те, що заявник є єдиним опікуном неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник зазначає, що під час реєстрації народження сина відомості про батька дитини були внесені на підставі ст.135 СК України зі слів матері. Вона є одинокою матір`ю, яка одноосібно утримує свого сина.

27.07.2021 заявник зареєструвала шлюб з громадянином Ізраїлю ОСОБА_4 та бажає разом з дитиною проживати по місцю проживання чоловіка, однак за вимогами законодавства держави Ізраїль для в`їзду на територію даної країни необхідно надати рішення суду про те, що виключне опікунство над неповнолітньою дитиною належить лише матері в зв`язку з тим, що в свідоцтві про народження вказані відомості про батька дитини.

Указані обставини обумовили звернення до суду із заявою в цій справі.

Так згідно положень ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пункт 5 частини 2 цієї статті передбачає, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 1 статті 315 ЦПК України визначено перелік фактів, що мають юридичне значення, які може суд встановити в ході розгляду справи в окремому провадженні. Серед таких фактів відсутній факт, про встановлення якого просить заявник у справі, а саме про те, що вона є єдиним опікуном дитини.

Однак частиною 2 цієї ж статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; становлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Суд може встановлювати факти, які й за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав.

За обставин цієї справи заявник стверджує, що встановити факт про те, що вона є єдиним опікуном свого сина, їй необхідно для виїзду на проживання до держави Ізраїль до свого нового чоловіка, що передбачено законодавством вказаної держави.

Однак жодних доказів існування зазначених обставин суду надано не було офіційних листів уповноважених органів Ізраїлю, роз`яснень, перекладів нормативно-правових актів, застережень при в`їзді в країну, тощо суду не представлено.

При цьому відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Заявнику слід звернути увагу на те, що за положеннями цивільного процесуального законодавства встановлювати факт, що має юридичне значення, можна з певною метою та доведення її існування (власне, необхідності в судовому порядку встановити той чи інший факт для забезпечення реалізації прав, захисту свобод чи інтересів заявника) підлягає доказуванню.

Отже висновки суду першої інстанції в цій справі про не доведення заявником існування мети встановлення факту, що має юридичне значення, є вірними, відтак, суд правильно залишив без задоволення подану заяву.

У аспекті викладеного вище, апеляційний суд відхиляє посилання скаржника на те, що суд мав врахувати відсутність в Україні законодавчого акту стосовно визначення статусу одинокої матері, оскільки дана обставина щодо заявника підтверджується фактом отримання відповідної грошової допомоги від державних органів. При цьому наявність статусу одинокої матері це не той юридичний факт, який просить заявник встановити у цій справі.

Вказівки скаржника в апеляційній скарзі на те, що суд поставив під сумнів необхідність встановлення відповідного юридичного факту для заявника, помилково пов`язуючи його із наявність спору про право в`їзду в іншу державу, апеляційний судом відхиляється, оскільки таких висновків суд у справі не робив. Натомість суд врахував, що заявник не довела необхідності встановлювати такий факт, єдиним доказом існування якої є твердження заявника, які самі по собі в основу вирішення справи покладені бути не можуть.

Не можна погодитися з твердженнями скаржника про те, що в умовах бойових дій суд перешкоджає заявнику з дитиною залишити межі країни, адже вони є необґрунтованими. Так скаржником не надано жодного доказу того, що відсутність рішення про задоволення вимог заяви, поданої в порядку окремого провадження у цій справі, перешкоджає їй з дитиною залишити межі України.

При цьому суд зауважує, що з даною заявою до суду ОСОБА_1 звернулася 09.02.2022 року тобто до початку широкомасштабної агресії рф проти України .

Крім того, за змістом ст. 313 ЦК України, яка визначає право на свободу пересування, передбачає, що особа, яка досягла 16 років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Тобто після досягнення відповідного віку непотрібно просити дозволу батьків, щоб виїхати з дитиною за кордон.

У даному випадку дитині заявника сину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наразі виповнилося 16 років, отже він може виїхати з держави разом із заявником без отримання на це згоди батьків ( матері).

З цих підстав апеляційний суд вважає помилковими доводи скаржника про наявність обмежень заявнику у виїзді з дитиною за межі України без дозволу батька.

Інших доводів, які б свідчили про помилковість висновків суду першої інстанції у даній справі, апеляційна скарга не містить.

Відповідно до положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24.01.2023 у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24.01.2023 у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: виконавчий комітет Балаклеївської сільської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством .

Повну постанову складено 28.03.2023.

Суддя-доповідач

Судді