Справа № 576/2008/23
Провадження № 2/576/355/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Колодяжного А.О.,

за участю секретаря Опанасенко Т.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування рухомого майна з чужого незаконного володіння, -

встановив:

ОСОБА_1 (надалі також позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (надалі також відповідач) про витребування майна з чужого незаконного володіння. Позов мотивований тим, що з листопада 2021 року по березень 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Під час такого спільного проживання син позивача ОСОБА_3 за власні кошти в сумі 75 000 грн. придбав автомобіль ВАЗ 21114 та подарував його матері, про що свідчить реєстрація автомобіля на її ім`я. У березні 2022 року ОСОБА_2 забрав автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, наразі використовує його на власний розсуд. Дозволу на користування чи володіння автомобілем позивач не надавала, жодних договорів з ОСОБА_2 не укладала. На думку позивача, викладені в позові обставини встановлені рішенням Глухівського міськрайнного суду від 04.05.23 у справі № 576/2303/22, яке набрало законної сили, а тому доказуванню не підлягають. Вважає, що відповідач незаконно володіє належним їй транспортним засобом ВАЗ 2114, д.н.з. НОМЕР_1 , просить витребувати його з незаконного володіння відповідача, стягнувши на її користь 5 073, 60 грн. судових витрат.

18.07.2023 р. суд відкрив провадження у цій справі та з урахуванням ч. 6 ст. 19 ЦПК України вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження.

Відповідач звернувся із заявою про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. 22.08.2023 р., суд, ухвалою занесеною до протоколу судового засідання, відмовив у задоволенні цієї заяви.

У відзиві відповідач із позовними вимогами не погодився, вважав їх необґрунтованими та безпідставними. Стверджував, що позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів її права власності на спірний автомобіль, а також підстав набуття права власності. Рішенням суду, на яке посилається позивач, встановлений лише факт придбання автомобіля під час спільного проживання сторін, інші обставини суд не встановлював з огляду на інший предмет спору (грошові кошти). Також спірний автомобіль є спільним майном подружжя, а доказів того, що він вибув із володіння ОСОБА_1 поза її волею остання не надала. Тому в задоволенні позову просить відмовити (а.с. 29-31).

Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 04.05.2023 у справі № 576/2303/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих коштів (набрало законної сили 05.06.2023) встановлено, що ОСОБА_2 08 вересня 2021 року укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, за яким останній належну йому на праві особистої приватної власності земельну ділянку за ціною 148930,66 грн.

Також суд у вищезгаданій справі зазначив про наявність постанови старшого дізнавача про закриття кримінального провадження, якою встановлено, що автомобіль ВАЗ 2111, д.н.з. НОМЕР_1 був придбаний та зареєстрований під час спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується їх показами та показами свідків (а.с.9-11).

Інших доказів, окрім вищезгаданого рішення суду, позивач не надала.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно із частиною першою статті 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Пунктом 2 частини першої статті 399 ЦК України передбачено, що право володіння припиняється у разі витребування майна від володільця власником майна або іншою особою. Недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна.

У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна (стаття 400 ЦК України).

Разом з цим, відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом ч.ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

З матеріалів даної справи неможливо встановити чи дійсно мали місце викладені в позовній заяві та відзиві обставини.

Так, у справі відсутні докази набуття права власності на спірний автомобіль та його реєстрації будь-ким із учасників справи або іншими особами.

При цьому в позовній заяві, відзиві та рішенні суду у справі № 576/2303/22 навіть вказані різні модифікації спірного автомобіля, а саме ВАЗ 2111, ВАЗ 2114 та ВАЗ 21114.

Також відсутні докази приналежності коштів на придбання автомобіля будь-кому із сторін або третім особам; з матеріалів справи неможливо визначити вид правочину, за яким набуто право власності (договір дарування, купівлі продажу чи інш.).

Також неможливо визначити чи розповсюджується на автомобіль режим спільного майна подружжя, тощо.

При цьому єдиний наданий суду доказ копія рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 04.05.2023 у справі № 576/2303/22 свідчить про відсутність у суду доказів, що і стало причиною відмови в задоволенні позову.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статями 2, 19, 85, 263, 265, 274-279 ЦПК України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування рухомого майна з чужого незаконного володіння відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Глухівський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня з дня складання цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.О. Колодяжний