Справа № 932/1524/23
Провадження № 2/932/2098/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кондрашов І.А., розглянувши заяву адвоката Бровко Олександра Олеговича в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відвід судді в порядку ст. ст. 36,40 ЦПК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Російської Федерації в особі Уряду Російської Федерації, про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої збройною агресією РФ проти України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 лютого 2023 року зазначену позовну заяву передано на розгляд суддя Кондрашову І.А.

15 лютого 2023 року ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська відмовлено у відкритті провадження у справі.

01 червня 2023 року постановою Дніпровського апеляційного суду скасовано ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2023 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду.

15 червня 2023 року на адресу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла вищезазначена цивільна справа.

15 червня 2023 року ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу передано на розгляд до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю.

08 серпня 2023 року постановою Дніпровського апеляційного суду скасовано ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2023 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду.

11 серпня 2023 року через канцелярію Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява адвоката Бровко Олександра Олеговича, поданої в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якій останні просить здійснити відвід судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кондрашова Ігоря Альбертовича від подальшого розгляду цивільної справи № 932/1524/23 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Російської Федерації в особі Уряду Російської Федерації, про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої збройною агресією РФ проти України та передати дану справу на розгляд іншому судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

В обґрунтування своєї заяви представник позивачів адвокат Бровко О.О. зазначає, що усі дії судді Кондрашова І.А. свідчать про його формальне відношення до своїх службових обов`язків, порушення процесуальних прав позивачів, також свідчать про упередженість судді при розгляді даної позовної заяви.

Дослідивши заяву про відвід судді та матеріали вищезазначеної цивільної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Суд не вбачає необхідності повідомляти учасників справи про судове засідання, а тому відповідно до вимог ч. 8 ст. 40 ЦПК України розгляд даної заяви проводиться без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ст. 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Відповідно до ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. З підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу. Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу. Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду.

Отже, за умовами ч. 3 ч. 4 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді (ч. 5 ст. 36 ЦПК України).

Звертаючись з заявою про відвід представник позивача вказує на порушення суддею принципу рівності сторін.

Дослідивши заяву, матеріали справи, суд вважає, що заява про відвід не підлягає задоволенню, оскільки підстави зазначені для відводу полягають у незгоді заявника з прийнятими процесуальними рішеннями головуючого під час розгляду даної справи, що згідно ч. 4 ст. 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу.

З огляду на викладене, обставини викладені у заяві про відвід є такими, що ґрунтуються на суб`єктивних міркуваннях, зводяться до незгоди з прийняттям процесуального рішення судді.

Суд вважає, що ті обставини, які викладені у заяві про відвід, не свідчать про упередженість або певну зацікавленість судді у наслідках розгляду цієї справи, і тому не є підставою для задоволення заяви про відвід. Будь-яких інших підстав, які викликали б сумнів в об`єктивності та неупередженості судді не встановлено.

У своїх рішеннях ЄСПЛ зазначив, що у кожній окремій справі повинно вирішуватися питання, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Наявність безсторонності має визначатись, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

За суб`єктивним критерієм повинно оцінюватися особисте переконання та поведінка конкретного судді, зокрема, чи виявляв суддя упередженість або небезсторонність у даній справі.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

У п.п.104-106 рішення Європейського суду з прав людини від 09 січня 2013 року по справі «ОСОБА_4 проти України» (заява № 21722/11) зазначено, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-ХІІІ). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі «Пуллар проти Сполучного Королівства» (Pullar v. theUnitedKingdom), п. 32, Reports 1996-III).

У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «ОСОБА_5 проти Бельгії» (DeCubber v. Belgium), Series A, № 86).

Відповідно до п. 1.1. Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Згідно ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Неупередженість є необхідною умовою виконанням суддею своїх обов`язків.

Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. UnitedKingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» (заява №33949/02) від 09 листопада 2006 року, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (про що зазначено у рішенні у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Стосовно об`єктивного критерію Європейський суд рекомендує визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був не безсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (FerrantelliandSantangelo v. Italy), від 7серпня 1996 poку, п. 58).

Отже, на підставі вищевикладеного та у відповідності до ч. 3 ст. 40 ЦПК України, суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і вважає за доцільне у задоволенні заяви адвоката Бровко Олександра Олеговича в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відвід судді відмовити.

Разом з тим, суд вважає за доцільне заявити самовідвід з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції, та ст.2, ч.1 ст.8 ЦПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Cт. 56 Закону України "Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що «питання етики суддів визначаються Кодексом суддівської етики, що затверджується з`їздом суддів України".

Ст.15 Кодексу суддівської етики встановлює, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. «Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи».

Такі самі вимоги до поведінки Судді знайшли своє відображення в міжнародному документі, затвердженому РЕЗОЛЮЦІЄЮ 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року (Бангалорські принципи діяльності судді).

Вони викладені у формі Цінностей і мають на меті встановлення стандартів етичної поведінки суддів. Вони мають використовуватися суддями як керівництво, а судовою системою - як основа для регламентації поведінки суддів.

Вони також покликані сприяти кращому розумінню й підтримці судової гілки влади з боку представників виконавчої та законодавчої влади, а також адвокатів і суспільства в цілому. Ці принципи передбачають відповідальність суддів за свою поведінку перед певними інституціями, заснованими з метою забезпечення дотримання судових стандартів, які самі є незалежними й неупередженими і покликані посилювати, а не применшувати значимість існуючих правових норм і правил поведінки, що зобов`язують суддів.

Підставою заявлення суддею самовідводу, є намір уникнення подальших сумнівів у сторін у неупередженості судді Кондрашова І.А., враховуючи той факт, що суддею Кондрашовим І.А. вже прийнято процесуальне рішення в даній цивільній справі у вигляді ухвали про відмову у відкритті провадження.

Крім того, представництво позивачів у даній цивільній справі здійснює адвокат Бровко О.О. Проте у головуючого склалось упереджене ставлення до цього представника, оскільки останній, нехтуючи правилами ділового спілкування та етики, неодноразово висловлював незадоволення діями та процесуальними рішеннями судді Кондрашова І.А., звертався із численними скаргами на ім`я голови суду, керівника апарату. Також, адвокатом Бровко О.О. була подана скарга до Вищої ради правосуддя за матеріалами про застосування запобіжного заходу в рамках справи № 932/7202/22, ще до закінчення судового розгляду та виготовлення вмотивованого рішення суду, що розцінено головуючим як намагання вчинити тиск на суд.

Відповідно до ст. 44 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року, від 09 червня 2017 року, під час здійснення професійної діяльності в суді адвокат повинен бути добропорядним, поводити себе чесно та гідно, стверджуючи повагу до адвокатської професії.

Оскільки у головуючого виникло упереджене та негативне ставлення до представника позивачів - адвоката Бровко О.О., це може викликати додаткові сумніви в інших учасників процесу та сторонніх, незацікавлених осіб щодо безсторонності та об`єктивності головуючого судді, тому з метою усунення будь-яких сумнівів в об`єктивності судді, вважаю, що існують підстави для самовідводу від розгляду цієї справи.

Враховуючи викладене, обставини свідчать про неможливість прийняття до свого провадження та розгляду справи в такому складі суду, мотиви заявлення самовідводу мають об`єктивне підґрунтя та відповідають положенням ст.36 ЦПК України, ст.15 Кодексу суддівської етики.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 36, 37, 39, 260, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви адвоката Бровко Олександра Олеговича в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відвід судді у цивільній справі позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Російської Федерації в особі Уряду Російської Федерації, про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої збройною агресією РФ проти України - відмовити.

Заявити про самовідвід від розгляду цивільної справи за позовом позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Російської Федерації в особі Уряду Російської Федерації, про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої збройною агресією РФ проти України, задовольнивши заяву про самовідвід.

Передати цивільну справу за позовом позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Російської Федерації в особі Уряду Російської Федерації, про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої збройною агресією РФ проти України - до канцелярії Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська для визначення іншого судді у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ігор КОНДРАШОВ