Справа № 206/2546/23
Провадження № 2-н/206/311/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2023 року м. Дніпро

Суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Плінська А.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Оселя» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті за житлово- комунальні послуги,-

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Оселя» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті за житлово - комунальні послуги.

В своїй заяві Товариство з обмеженою відповідальністю «Оселя» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги з управління багатоквартирним будинком у розмірі 5338,28 грн., індекс інфляції на суму 195,16 грн. та три проценти річних у розмірі 58,94 грн., а всього: 5338,28 грн.

Вирішуючи питання про можливість видачі судового наказу, суд враховує наступне.

Відповідно до пункту частини першої статті 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Частиною другою вказаної вище статті зазначено, що особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Статтею 163 ЦПК України встановлені вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу.

Частиною першою статті 162 ЦПК України встановлено, що заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності,встановленими цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 30 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 10.04.2019 у справі N 638/1988/17 (провадження N 61-30812св18), позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження майна, за правилами виключної підсудності.

Отже, до спорів щодо про стягнення заборгованості нарахованої, але не погашеної за житлово-комунальні послуги застосовується виключна підсудність, а саме, правило ч. 1 ст. 30 ЦПК України, відповідно до якого позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Як вбачається з матеріалів заяви, Товариство з обмеженою відповідальністю «Оселя» подає заяву до Самарського районного суду м. Дніпропетровська на підставі частини першої статті 27 ЦПК України,оскільки вважає, що боржник ОСОБА_1 зареєстрований на території Самарського району м. Дніпра.

Предметом заяви про видачу судового наказу у цій справі є зобов`язання, які випливають з надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

Тому оскільки заявник просить стягнути заборгованість за житлово-комунальні, що виникли за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться на території Заводського району м. Кам`янське, у видачі судового наказу слід відмовити у зв`язку з порушенням правил підсудності, так як вказані послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Оселя» у видачі судового наказу, одночасно роз`яснивши заявнику, що згідно частини першої статті 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Суд також роз`яснює, що заявник може звернутися до суду із зазначеними вимогами в спрощеному позовному провадженні (частина 2 статті 161 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 27, 31, 165 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Оселя» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті за житлово - комунальні послуги.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 15 днів до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: А.В. Плінська