Дата документу 09.08.2023
Справа № 334/6634/22
Провадження № 2/334/677/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Новікової Н.В., секретар судового засідання: Курдюков Н.Д., Симоненко В.М., розглянувши в порядку цивільного судочинства за правилами загального позовного провадження цивільну справу № 334/6634/22 (2/334/677/23) за позовом ОСОБА_1 , в особі представника позивача адвоката Кравченко Ольги Василівни до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні внучки та визначення способу участі баби у вихованні внучки, -

за участі: позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Кравченко О.В.; відповідача (в режимі відеоконференції, перебуває з дитиною у Німеччині) ОСОБА_2 , представника відповідача адвоката Ворони О.В., -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника позивача адвоката Кравченко О.В. звернулась до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просила:

1) усунути ОСОБА_1 перешкоди, які чиняться ОСОБА_2 , у спілкуванні з її малолітньою внучкою, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та у її вихованні;

2) Визначити ОСОБА_1 способи участі у вихованні внучки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши місце та час їхнього спілкування, а саме:

- кожного першого та третього тижня місяця з 10-00 год. суботи до 18-00 год. неділі за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 або за місцем її перебування без присутності батька, ОСОБА_2 , з правом відвідування дитиною культурних, розважальних закладів, парків, дитячих майданчиків;

- спільний відпочинок за місцем проживання ОСОБА_1 або за місцем її перебування, з правом подорожувати в межах України та з правом виїзду за кордон:

під час осінніх та весняних канікул з 10-00 год. першого дня канікул до 19-00 год. третього дня канікул щорічно, без присутності батька, ОСОБА_2 ;

під час зимових канікул з 10-00 год. четвертого дня канікул до 19-00 год. сьомого дня канікул щорічно, без присутності батька, ОСОБА_2 ;

під час літніх канікул з 10-00 год. 20 червня до 19-00 год. 30 червня, з 10-00 год. 15 липня до 19-00 год. 25 липня та з 10-00 год. 15 серпня до 19-00 год. 25 серпня щорічно, без присутності батька, ОСОБА_2 ;

у дні народження ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , які припадають на вихідні дні з 10-00 год. до 14-00 год. щорічно, без присутності батька, ОСОБА_2 ; у дні народження, які припадають на робочі дні з часу закінчення уроків у школі три години, щорічно без присутності батька, ОСОБА_2 , з правом відвідування дитиною культурних, розважальних закладів, парків, дитячих майданчиків;

ОСОБА_2 забезпечити безперешкодне спілкування ОСОБА_1 з внучкою засобами телефонного, електронного, поштового та будь-якого іншого засобу зв`язку;

ОСОБА_2 у дні і години спілкування ОСОБА_3 з бабою забезпечити знаходження ОСОБА_3 за адресою її проживання. У разі зміни реєстрації місця проживання та або фактичного проживання ОСОБА_3 , ОСОБА_2 упродовж 24 годин письмово повідомити ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що позивач ОСОБА_1 є бабою малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач - ОСОБА_2 , є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мати ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_4 стосунки позивачки і відповідача значно погіршилися. Критичної точки напруження їхні взаємини досягли, коли відповідач побив чоловіка позивачки ОСОБА_5 , завдавши йому легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Після вказаного інциденту ОСОБА_2 виїхав з квартири, у якій вони мешкали разом з ОСОБА_4 та їх дітьми і почав мешкати за місцем своєї реєстрації.

Відтоді відповідач з різних мотивів відмовляє позивачці у зустрічах з внучкою, намагається всіляко унеможливлювати їх побачення та спілкування з дитиною, створюючи тим самим перешкоди у реалізації права позивачки на виховання внучки.

Позивачка неодноразово телефонувала відповідачеві з метою узгодити з ним графік побачень та спілкування з внучкою, проте відповідач усі її прохання проігнорував, на телефонні дзвінки не відповідав.

Листом від 13.05.2021 № 1222/03-Д Запорізький міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Запорізької міської ради повідомив ОСОБА_1 , що представник центру поспілкувався з ОСОБА_2 у телефонному режимі. Батько повідомив, що через конфлікт йому важко дійти згоди з бабою щодо графіку спілкування з дитиною, тому на телефонні дзвінки він слухавку не бере. Також наголосив, що зустрічі ОСОБА_1 з внучкою мають відбуватися у його присутності та потребують попереднього узгодження.

31.05.2021 ОСОБА_1 надіслала ОСОБА_2 лист, у якому попросила його узгодити її графік спілкування з внучкою. Однак ОСОБА_2 на нього ніяк не відреагував. Відтоді відповідач суттєво обмежує і контролює спілкування позивачки з внучкою, свідомо не допускає їхніх побачень. За час, що минув з березня 2021 року, позивачка бачила внучку декілька разів.

Позивачка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , де для дитини є окрема кімната, у якій є двоспальне ліжко, стіл для навчання, одяг в достатній кількості, засоби гігієни, постільна білизна. Загалом у квартирі наявні умови для проживання дитини.

ОСОБА_1 є рідною бабою малолітньої ОСОБА_3 , прагне дати їй свою любов і турботу. Позивачка дуже сумує за внучкою, бажає спостерігати як вона зростає, брати участь у її вихованні, прищепити їй фундаментальні загальнолюдські цінності. Однак через те, що відповідач чинить їй перешкоди у спілкуванні з внучкою, вона позбавлена такої можливості та звернулась до суду з вказаним позовом.

30.01.2023 представником відповідача адвокатом Ворона О.В. наданий відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити повністю. На обґрунтування відзиву зазначено, що жодних перешкод у спілкуванні та вихованні бабою внучки ОСОБА_2 не чинить; не забороняє доньці спілкуватися з бабою. Крім того, 24.02.2022 російська федерація вторглася на територію України. Саме з цієї дати територія України, у тому числі й м. Запоріжжя, перебувають під постійними ворожими обстрілами. Після чергового масованого ракетного обстрілу м.Запоріжжя в жовтні 2022 року, ОСОБА_2 прийняв рішення вивезти доньку у небезпечне та спокійне місце за межі України. 17.10.2022 р. ОСОБА_2 з донью ОСОБА_6 виїхали до Федеративної Республіки Німеччини, отримали двокімнатну квартиру (з усіма умовами для проживання) та повне соціальне забезпечення; офіційно отримали реєстрацію в Німеччині та з 14.11.2022 ОСОБА_7 пішла в школу (в п`ятий клас). Дитина знаходиться у небезпеці та спокої.

Також представник у відзиві зазначив, що запропонований ОСОБА_1 графік спілкування з внучкою ОСОБА_6 є таким, що не врахує реалії життя, оскільки для його реалізації відповідач та його донька повинні повернутися з безпечної Європи під ракетні обстріли до м. Запоріжжя, а відповідач не буде ризикувати життям та здоров`ям своєї дитини.

02.02.2023 представником позивача надана відповідь на відзив, в якій представник просить суд ухвалити рішення, виходячи з якнайкращих інтересів дитини, оскільки позивач прагне лише реалізації свого законного права на виховання внучки та на спілкування з нею.

В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали, з підстав викладених в позові просили позов задовольнити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 суду пояснила, що має двох внуків ОСОБА_8 , якому вже 21 рік та ОСОБА_9 , якій 11 років. У вересні 2019 року померла її донька, після чого між нею та зятем ОСОБА_10 , відповідачем у справі, стався конфлікт за квартиру доньки. В 2020 році ОСОБА_11 разом з донькою ОСОБА_6 переїхав до квартири своїх батьків на АДРЕСА_2 ), перевів її до школи в Бородінському мікрорайоні та заборонив внучці спілкуватись з нею. Як вона вважає це була його помста за майно. Коли вони переїхали ОСОБА_12 було 8 років. Він давав спілкуватись з ОСОБА_6 лише брату ОСОБА_8 , і коли вони зустрічались, вона іноді приїжджала, щоб поспілкуватись. Останні раз вона бачила внучку наприкінці 2021 року, при цьому за яких обставин не пояснила. ОСОБА_7 не бере телефон оскільки відповідач поставив «прослушку» та камери, слідкує за нею та забороняє їм спілкуватись , дитина на телефон їй написала, що всюди камери та вона не може говорити.

Останній раз спілкувалась телефоном з ОСОБА_6 півтора роки тому, запитала як справи та спитала про тварин, також зазначила, що ніколи не настроювала дитину проти батька. ОСОБА_7 спілкується з братом ОСОБА_8 дуже рідко, вона або не бере слухавку, або пише що зайнята.

За півтора роки вона не дзвонила ОСОБА_12 , оскільки її прослуховує відповідачі, і вона не буде спілкуватись доки не буде рішення суду (запис судового засідання 23.05.2023 10-40 хв. -10-42 хв.).

Свідок позивача ОСОБА_13 , в судовому засіданні пояснила, що є подругою сім`ї ОСОБА_14 , з якими спілкується з 90-х років. Коли захворіла донька ОСОБА_1 - ОСОБА_15 діти ( ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ) багато часу проводили в квартирі у ОСОБА_14 , оскільки їх квартири були поряд. Після смерті ОСОБА_16 , з`ясувалось, що є заповіт на ОСОБА_1 та ОСОБА_8 залишився у квартирі, а ОСОБА_11 з донькою ОСОБА_6 переїхали до батьків відповідача та він заборонив доньці спілкуватися з ОСОБА_1 . Одного разу, коли вона перебувала за місцем мешкання ОСОБА_14 , вона стала свідком телефонної розмови між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 . ОСОБА_1 зателефонувала ОСОБА_12 , та взяла слухавку та розплакалась, просила її забрати до себе. Пояснити коли це було (рік, пора року) свідок не зміг. Крім того, свідок пояснив, що одного разу вона з ОСОБА_14 збиралась на дачу (без уточнення часу події), за полуницею. Вона чекала у дворі біля машини, до машини вийшли ОСОБА_14 та підійшли ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , ОСОБА_7 також хотіла поїхати на дачу проте , казала, що батько не відпустить. Після чого , ОСОБА_8 відійшов вбік розмовляв по телефону (з ким та про що вона не чула). Коли він повернувся, то сказав що вони не їдуть. ОСОБА_8 залишився з ОСОБА_6 , а вона з ОСОБА_14 поїхала на дачу де пробули з 13-00 год. приблизно до 18-00 год. також свідок пояснила, що ОСОБА_7 тісно спілкується з ОСОБА_8 , а ОСОБА_17 та ОСОБА_18 іноді відповідає на смс. Після переїзду ОСОБА_19 та ОСОБА_20 до батьків відповідача, вона не знає, чи їздила ОСОБА_1 до внучки до дому, у школу, чи водила на кружки, до цирку тощо. Про те, що ОСОБА_7 з батьком виїхали за кордом ОСОБА_1 дізналась від ОСОБА_8 , з яким ОСОБА_7 тісно спілкується.

Свідок позивача ОСОБА_5 , який є чоловіком ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що має неприязнені відносини з відповідачем. Причиною таких відносин стало наявність кримінального провадження та вироку Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 03.03.2021, копія якого додана до позову, відповідно до якого ОСОБА_2 було засуджено за нанесення умисного легкого тілесного ушкодження ОСОБА_5 . З відповідачем він не спілкується.

Свідок також пояснив, що відносини з відповідачем були добрі до смерті його дружини ОСОБА_16 та моменту, коли відповідач дізнався, що існує заповіт на квартиру в якій він проживав з дружиною та дітьми ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на ОСОБА_1 .. Коли відповідач переїхав до своїх батьків з ОСОБА_6 , він заборонив доньці спілкуватись з бабою та дідом. ОСОБА_9 давали лише ОСОБА_8 . Іноді коли вони мали можливість вони приїжджали та спілкувались з ОСОБА_6 . ОСОБА_21 свого спілкування вони з ОСОБА_6 не оговорювали.

Крім того, свідок пояснив, коли вони намагались взяти ОСОБА_9 до себе, вона відмовлялась та казала, що вони з батьком йдуть до знайомих, до цирку, тощо. З ОСОБА_6 він спілкувався по телефону, говорив їй, щоб вона приїжджала, проте вона казала що її не пускають.

Також спілкується з ОСОБА_6 в Телеграмм, пише повідомлення на які ОСОБА_7 іноді відповідає що в неї все добре. Коли бачився з ОСОБА_6 останній раз згадати не міг.

При цьому свідок не зміг згадати події поїздки на дачу зі свідком ОСОБА_13 , коли ОСОБА_8 та ОСОБА_7 залишились, і ОСОБА_12 не дозволили поїхати.

Крім того, свідок не згадав і події зі свідком ОСОБА_13 коли ОСОБА_1 дзвонила ОСОБА_12 , а та плакала та просила її забрати.

При цьому свідок розповів, що він відвозив ОСОБА_9 до батька у строго відведений час та дитина була дуже перелякана, що вони не встигають. Неодноразово вказував, що ОСОБА_7 боїться батька та останній забороняє їй спілкуватись з ним та його дружиною. Однак, Як було з`ясовано, він відвозив ОСОБА_9 до дому до батька, коли вона була в них.

Представник відповідача та відповідач проти позову заперечували та просили відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні (шляхом забезпечення відеозв`язку із ОСОБА_22 ) пояснив, що розуміє важливість спілкування доньки ОСОБА_20 з бабою та він ніколи не чинив перепон щодо спілкування його доньки з бабусею, ніколи не забороняв їм бачитись. Не заперечує він проти такого спілкування і зараз, проте примушувати доньку він не буде. Також у судовому засіданні він повідомив свою адресу у Німеччині, та сказав що не заперечує щоб ОСОБА_14 приїхали до них.

Також пояснив, що коли померла його дружина, ОСОБА_12 було 7 років та вони жили поряд з ОСОБА_14 , коли вони переїхали в квартиру його батьків на ОСОБА_23 мікрорайон м.Запоріжжя, ОСОБА_12 було 8 років, після ракетних обстрілів м.Запоріжжя у жовтні 2022 року, він з ОСОБА_6 виїхали до Німеччини, де і перебувають на сьогоднішній день. Їм надана двокімнатна квартира, ОСОБА_7 закінчила 5 клас школи в Україні та навчається у німецькій школі, у неї виходить вчити язик та з`явились друзі. У ОСОБА_20 своя окрема кімната у квартирі, є мобільний телефон, номер якого не змінювався, є комп`ютер та ноутбук, також є Інтернет. Щодо їх розпорядку то вранці він та ОСОБА_7 йдуть на навчання (він на курси з вивчення мови, ОСОБА_7 до школи ), після 15-00 год. вони вдома. Планів по поверненню в Україну поки тривають військові дії на території Держави, він не має; в подальшому все буде заложити від успіхів та адаптації ОСОБА_20 в Німеччині. ОСОБА_12 вже 11 років, це дитина з характером та їй не можна нічого нав`язувати або забороняти. За допомогою Інтернету ОСОБА_7 спілкується з подругами зі школи та двору в Україні, спілкується зі своїм рідним братом ОСОБА_8 . З ОСОБА_8 вона спілкується доволі часто майже через день, коли в неї щось відбувається, вона завжди йому телефонує. Чи спілкується вона з ОСОБА_1 , він не знає, та давно про це не чув. ОСОБА_7 ніколи не виказувала жалю що їй не вистачає спілкування з ОСОБА_1 ..

Крім того, відповідач пояснив, що після смерті дружини в нього склалися неприязнені відносини в ОСОБА_14 , і він з нею не спілкується, проте жодним чином це не відобразилось на ОСОБА_12 , ОСОБА_7 взагалі далека від цього. Коли вони проживали в м.Запоріжжі, після переїзду в квартиру його батьків на ОСОБА_23 мікрорайон, ОСОБА_14 забирали ОСОБА_9 до себе на вихідні, їздили з нею на ОСОБА_24 , до родичів, на дачу, однак більшу частину проводили вдома. Він не пам`ятає, щоб забороняв ОСОБА_12 їхати на дачу з ОСОБА_14 . Після того, як він зробив відеозапис на мобільний телефон як ОСОБА_7 їде з ОСОБА_14 , вони перестали приїжджати за нею та стали присилати її брата ОСОБА_8 . Після долучення вказаного віозапису до матеріалів попередньої цивільної справи, справа була залишена без розгляду.

Під час проживання в ОСОБА_25 , ОСОБА_7 спілкувалась з ОСОБА_26 , вона їздила до них та ОСОБА_8 , на день або два, приблизно 1-2 рази на місяць. Частіше вона залишалась у ОСОБА_8 і не хотіла ночувати у ОСОБА_14 . В них була домовленість, щоб ОСОБА_7 поверталась у відведений час оскільки дитині слід було готуватись до школи.

В Запоріжжі, ОСОБА_7 навчалась у школі та займалась у групі спортивних танців, брала участь у змаганнях, пропонувала ОСОБА_1 прийти на змагання, проте остання не приходила ні до школи, ні на змагання внучки.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 19 СК України участь представника органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою, в даній категорії справ не є обов`язковою. Клопотань від сторін про залучення в якості третьої особи органу опіки та піклування не надходило.

Заслухавши сторони, дослідивши позовну заяву; відзив на позовну заяву; відповідь на відзив та документи подані на обґрунтування позову та відзиву; заслухавши свідків, заявлених стороною позивача, та прийнявши відмову від допиту заявлених свідків позивача та відповідача, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 (відповідач у справі) та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про її народження Серії НОМЕР_1 від 15.02.2012.

Мати ОСОБА_27 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_2 від 08.04.2020 (повторне).

Матір`ю ОСОБА_4 та бабою ОСОБА_27 є позивач у справі ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_28 серії НОМЕР_3 від 07.05.1980, Свідоцтвом про одруження ОСОБА_28 та ОСОБА_2 серії НОМЕР_4 від 20.10.2000 та Свідоцтвом про укладання шлюбу між ОСОБА_29 та ОСОБА_5 серії НОМЕР_5 від 20.04.1985.

Позивач долучила до матеріалів справи лист від 13.05.2021 № 1222/03-Д Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Запорізької міської ради, яким її повідомлено, що представником центру було проведено соціальне обстеження родини Чистякових, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , з метою перевірки умов проживання внучки.

Відповідно до вказаного листа родина мешкає у власній трикімнатній квартирі. Санітарно-гігієнічний стан житла задовільний, в квартирі чисто та придбано. Для ОСОБА_20 виділена окрема кімната, де створені належні умови для повноцінного розвитку дитини. Батьки відповідача повідомили, що не перешкоджають спілкуванню внучки з позивачкою. Зі слів ОСОБА_20 вона має бажання спілкуватись з позивачем, в неї доброзичливі та довірливі стосунки з усією родиною. Також спеціаліст відмітив, що ОСОБА_7 спокійно відповідала на запитання спеціаліст та була відкритою для спілкування. Батько (відповідач у справі) в телефонному режимі повідомив, що через конфлікт йому важко дійти згоди з позивачем щодо графіку спілкування з дитиною та на телефонні дзвінки позивача він слухавку не бере. Також повідомив, що розуміє важливість спілкування доньки з позивачем та наголосив, що зустрічі ОСОБА_1 з внучкою мають відбуватися у його присутності та потребують попереднього узгодження.

Також до позову наданий Акт обстеження умов проживання, складений відділом по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради 08.02.2022 за № 10.08/442, відповідно до якого зазначена квартира складається з трьох жилих кімнат. Для дитини є окрема кімната, у якій є двоспальне ліжко, стіл для навчання, одяг в достатній кількості, засоби гігієни, постільна білизна. Загалом у квартирі наявні умови для проживання дитини. Станом на день складання акта позивачка востаннє бачила внучку 04.01.2022, оскільки батько дитини чинить перешкоди побаченням через конфлікт, що виник після смерті матері дитини. Як вбачається із супровідного листа від 08.02.2022 У-13, його було надано для долучення до матеріалів іншої цивільної справи № 334/6245/21, яка ухвалою суду була залишена без розгляду, а зазначене в акті записане зі слів позивача.

Статтею 5 Конвенції про контакт з дітьми (підписана 15.05.2003, набрала чинності для України 01.04.2007) з урахуванням найвищих інтересів дитини може бути встановлено контакт між дитиною та особами, що не є її батьками, але мають сімейні зв`язки з дитиною. Договірні Держави вільні поширювати це положення на осіб, інших, ніж ті, що зазначені в пункті 1, й у випадках, коли таке поширення відбувається, держави можуть вільно вирішувати, які види контакту, визначені під літерою "a" в статті 2, повинні бути застосовані.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства", контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно із частинами восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Положеннями статті 257 СК України визначено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки та інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

За правилами частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особистої прихильності дитини, її віку, стану здоров`я та інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поширюються, у тому числі, і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення ЄСПЛ у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, §108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність.

Заслухавши свідків, які давали суперечливі покази в частині спілкування позивачки з внучкою; дослідивши докази, надані на обґрунтування позову, судом встановлено, що позивачем ні в судовому засіданні, ні з долучених до справи доказів не доведено перед судом того факту, що відповідачем чиняться їй перешкоди у спілкуванні з внучкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Натомість позивачка сама зазначила, в судовому засіданні, що не буде спілкуватись з внучкою доки не буде рішення суду, що суперечить вимогам ст. 2 ЦПК України, відповідно до якої завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Рішення суду не може бути винесене на майбутнє.

Виходячи з вимог статті 81 ЦПК України, зважаючи на обов`язок позивача довести ті обставини на які він посилається як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку що вимоги позивачки в частині усунення перешкод у спілкуванні з дитиною не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються оціненими доказами і поясненями позивача, а тому задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимог щодо визначення ОСОБА_1 способу участі у вихованні внучки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши місце та час їхнього спілкування, вони також не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

За правилами ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особистої прихильності дитини, її віку, стану здоров`я та інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Таким чином, визначенню судом способів участі у вихованні дитини (ч. 2), повинно передувати перешкоджання того з батьків з ким проживає дитина, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, тому (у нашому випадку баба) хто проживає окремо, тобто наявність порушеного права (Постанова ВС від 05.12.2018 у справі № 175/5360/13-ц).

Оскільки, як зазначено раніше доказів того, що відповідач перешкоджає позивачці у спілкуванні з внучкою не надано, то і підстав для визначення судом способів участі у вихованні дитини, не встановлено, а тому в цій частині позову слід відмовити.

У відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки у позові судом відмовлено, не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263, 293, 315, 319 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Відмовити у позові ОСОБА_1 , в особі представника позивача адвоката Кравченко Ольги Василівни до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні внучки та визначення способу участі баби у вихованні внучки, повністю.

Повний текст рішення складено 18.08.2023.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 ; рнокпп: НОМЕР_6

Відповідач: ОСОБА_2 : АДРЕСА_2 ; рнокпп: НОМЕР_7

Суддя: