Справа № 577/3604/22
Провадження № 2/577/51/23

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2023 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі :

головуючого судді Рідзевської І.О.,

з участю секретаря Олійник В.П.,

представника відповідача Матях Н.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Конотоп цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним наказу, поновлення дії трудового договору та стягнення заробітної плати, -

УСТАНОВИВ:

05.10.2022 року позивач в особі представника ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання незаконним наказу, поновлення дії трудового договору та стягнення заробітної плати.

Свої вимоги обгрунтовує тим, что 02.11.2021 року між ОСОБА_1 та АТ «Українська залізниця» було укладено Трудовий договій № 657/2021, відповідно до якого позивача прийнято на посаду аудитора внутрішнього Департаменту внутрішнього аудиту та контролю АТ «Укрзалізщниця». 24.02.2022 року вступив в силу Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Ураїні» № 64/2022 року. Наказом АТ «Українська залізниця» від 04.05.2022 №483/ос у зв`язку з неможливістю надання та виконання роботи внаслідок критичного зменшення обсягів господарської діяльності, що сталася у зв`язку з втратою через військову агресію Російської Федерації проти України можливості повноцінно організовувати процеси діяльності Товариства, та запровадження відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 (зі змінами) воєнного стану, керуючись ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» та іншими нормами законодавчих актів було призупинено дію трудового договору між ОСОБА_1 та АТ "Укрзалізниця" до припинення або скасування воєнного стану. Позивач вважає призупинення трудового договору незаконним та просить скасувати наказ про його призупинення, в частині, що стосується позивача, а також стягнути з відповідача кошти за час вимушеного прогулу.

Ухвалою суду від 06 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження на 26 жовтня 2022 року.

08.12.2022 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому викладені заперечення щодо заявлених вимог та прохання відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

27.03.2023 року від представника позивача нідійшов розрахунок заробітної плати позивача за час вимушеного прогулу станом на 27.03.2023 року на підставі довідки про доходи позивача за період з січня 2022 року по лютий 2022 року.

Представник позивача в судове засіданя не зявився, надав заяву про розгляд справи у відсутності позивача та представника. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовільнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти заявлених вимог, з підстав викладених у відзиві, вказав, що відповідач не міг надати роботу позивачу, оскільки після початку війни відпали ті незначні завдання, які до війни виконував позивач на підприємстві. Зазначив, що оспорюваний наказ є законним та винесений й у відповідності до приписів ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Стосовно інших вимог, вказав, що стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу можливе лише у випадку поновлення на роботі працівника у зв`язку із незаконним звільненням або незаконним переведенням на іншу роботу, а у цьому випадку з позивачем був лише призупинений трудовий договір, що не є підставою для стягнення такого роду коштів. Враховуючи викладене просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Суд, проаналізувавши обставини справи у їх сукупності, дослідивши додані до матеріалів справи докази, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи 02 листопада 2021 року між позивачем та відповідачем був укладений трудовий договір № 657-2021. Відповідно до розділу 1 договору працівник призначається на посаду аудитора внутрішнього Департаменту внутрішнього аудиту та контролю АТ «Укрзалізниця»

Пунктом 7.1 договору було визначено строк його дії з 03 листопада 2021 року до 01 листопада 2024 року включно. Пунктом 6.4 договору було визначено, що договір може бути достроково розірваний, з підстав, передбачених законодавством України. Крім того, розділом 6 договору було визначено підстави для припинення цього трудового договору (а.с. 11-25).

Судом встановлено, що наказом від 24 лютого 2022 року № Ц-42/6-В на підприємстві був введений простій певним працівникам, в тому числі позивачу.

Наказом АТ «Українська залізниця» від 04 травня 2022 року №483/ос та Додатку 1 до наказу припинено простій, введений наказом №Ц-42/6 від 24 лютого 2022 року аудитору внутрішньому ОСОБА_1 з 30.05.2022 року.

За змістом витягу з наказу АТ «Українська залізниця» №483/ос від 04.05.2022 року у зв`язку з неможливістю надання та виконання роботи внаслідок критичного зменшення обсягів господарської діяльності, що сталася у зв`язку з втратою через військову агресією Російської Федерації проти України, можливості повноцінно організовувати процеси діяльності Товариста, та запровадження відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №67/2022 року, керуючись ст. 13 Закону України від 15.03.2022 року №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» наказано: 1. Припинити простій, введений наказом № Ц-42/6 від 24.02.2022 року(зі змінами) працівникам Департменту внутрішнього аудиту та контролю з дати , зазначеної у Додатку 1 до цього наказу. 2. Призупинити дію трудових договорів з працівниками працівникам Департменту внутрішнього аудиту та контролю з дати, зазначеної у Додатку 1 до цього наказу, до припинення або скасування воєнного стану в Україні. 3. Призупиненення дії трудових договорів не тягне за собою призупинення трудових відносин. 4. Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового договору в повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України, в порядку та строки, передбачені чинним законодавством України. 4. Працівнику Декпартаменту внутрішнього аудиту та контролю відповідальному за ведення табелю обліку робочого часу працівників Департаменту внутрішнього аудита та контролю: 5.1 вжити заходів щодо ознайомлення з цим наказом працівників, які зазначені у Додатку 1 до цього наказу, шляхом електронного зв`язку та усіма можливими способами сповіщення;5.2. в табелі обліку використання робочого часу обліковувати працівників, які зазначені у Додатку 1 до цього наказу, буквеним кодом «ПД» «Призупинення дії трудового договору». 6. Контроль за виконанням цього наказу покладаю на директора з управління персоналом та соціальної політики ОСОБА_3 (а.с. 31-32).

У додатку №1 до вказаного наказу, під номером №35 наявне прізвище позивачки ОСОБА_1 аудитор внутрішній (а.с. 33).

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії заяви позивача на ім`я голови правління АТ «Укрзалізниця» від 22 липня 2022 року, ОСОБА_1 просила поновити дію її трудового договору від 02 листопада 2021 року № 657-2021 у зв`язку з можливістю виконовувати роботу. У разі неможливості надання роботи просила вивести в режим простою з 30 травня 2022 року. Також позивачка зазначила, що з 24 лютого 2022 року простійно перебувала у м. Конотоп Сумської області (де не ведуться бойові дії) (а.с. 113).

03.08.2022 року адвокат ОСОБА_1 Кириченко Р.Ю. звернувся до АТ «Укрзалізниця» із заявою в якій просив повідомити чи призупинено або припинено дію трудового договору укладеного між АТ «Укрзалізниця» та ОСОБА_1 , також прохав надати належним чином завірену копію документа підтверджуючого цю інформацію (а.с. 26).

14.09.2022 року адвокат Кириченко Р.Ю. повторно звернувся до директора АТ «Укрзалізниця» із заявою, у якій просив надати відповідь на раніше поданий ним запит (а.с. 27).

Згідно відповідей АТ «Укрзалізниця» від 09.08.2022 року та від 21.09.2022 року адміністрація установи роз`яснила адвокату Кириченку Р.Ю, що дія трудового договору із ОСОБА_1 призупинена з 30.05.2022 року на період дії воєнного стану на території України (а.с. 29,30-33).

Із поданих стороною відповідача копії листа від 27.0.2.2022 року № ЦВА -18/136 про пропозицію призупинити дію трудових договорів на період воєнного стану зі списками на 6 арк. вбачається, що ОСОБА_1 входить до переліку працівників департаменту внутрішнього аудиту та контролю з якими пропонується призупинити дію трудових договорів на період військового стану з 01.05.2022 року (а.с. 101-108).

Основоположні права громадян, пов`язані з реалізацією права на працю передбачені статтями 43-46 Конституції України. Разом з тим відповідно до статті 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Відповідно до підпункту 5 пункту 1 статті 6 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Указі Президента України про введення воєнного стану зазначається вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згідно з пунктом 3 Указу у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39,41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

15 березня 2022 року Верховною Радою України прийнято Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" № 2136-ІХ, який набув чинності 24 березня 2022 року.

Згідно з пунктом 2 розділу "Прикінцеві положення" Закону № 2136-ІХ главу XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України доповнено пунктом 2 такого змісту: "2. Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану".

Згідно з частинами другою, третьою статті 1 Закону № 2136-ІХ на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.

З огляду на вищевикладене, положення Закону № 2136-ІХ, які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж Кодекс законів про працю -мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. Водночас, інші норми законодавства про працю, які не суперечать положенням Закону № 2136-ІХ також можуть або повинні застосовуватися у відносинах між працівником та роботодавцем.

Статтею 13 Закону № 2136-ІХ визначено, що призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором.

Призупинення дії трудового договору може здійснюватися за ініціативи однієї із сторін на строк не більше ніж період дії воєнного стану. У разі прийняття рішення про скасування призупинення дії трудового договору до припинення або скасування воєнного стану роботодавець повинен за 10 календарних днів до відновлення дії трудового договору повідомити працівника про необхідність стати до роботи.

Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.

Призупинення дії трудового договору не може бути прихованим покаранням і не застосовується до керівників та заступників керівників державних органів, а також посадових осіб місцевого самоврядування, які обіймають виборні посади.

Призупинення дії трудового договору оформлюється наказом (розпорядженням) роботодавця, в якому, зокрема, зазначається інформація про причини призупинення, у тому числі про неможливість обох сторін виконувати свої обов`язки та спосіб обміну інформацією, строк призупинення дії трудового договору, кількість, категорії і прізвища, ім`я, по батькові (за наявності), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) відповідних працівників, умови відновлення дії трудового договору.

Таким чином, Закон № 2136-ІХ надав право роботодавцю призупиняти дію трудового договору з працівниками, що не припиняє трудових відносин.

Разом з тим, як вбачається з аналізу частини 1 статті 13 Закону, таке право роботодавця не є абсолютним. Головною умовою призупинення трудового договору з працівником, є абсолютна неможливість роботодавця надати роботу, а працівника - виконувати її.

Міністерство економіки України розмістило на сайті міністерства коментар до Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" № 2136-ІХ, зокрема і коментар до статі 13 вказаного Закону. При цьому вважають, що в зв`язку з призупиненням дії трудового договору працівник звільняється від обов`язку виконувати роботу, визначену трудовим договором, а роботодавець звільняється від обов`язку забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи. Головною умовою для призупинення дії трудового договору є абсолютна неможливість надання роботодавцем та виконання працівником відповідної роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин, а також виконання інших обов`язків, передбачених трудовим договором.

Оцінивши в сукупності надані сторонами докази, оцінивши доводи сторін у справі, позивача на обґрунтування позову, відповідача щодо заперечення проти позову, враховуючи специфіку діяльності відповідача, а також функціональні обов`язки позивача, суд прийшов до висновку, що відповідачем у справі не доведено законність та обґрунтованість наказу АТ «Укрзалізниця» від 04.05.2022 року № 483/ос в частині, що стосується аудитора внутрішнього ОСОБА_1 про призупинення дії трудового договору з позивачем. Зокрема не доведено, що на час видання оспорюваного наказу, існували обставини, які виключали можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором (посадовою інструкцією). Тобто, що існувала абсолютна неможливість роботодавця надати роботу, а працівника - виконувати її.

Як встановлено під час розгляду справи та не заперечувалось представником відповідача, АТ «Укрзалізниця» ні на день не призупиняло свою роботу, враховуючи мету та предмет діяльності товариства. Поряд з цим, представник відповідача зазначав, що позивач абсолютно не мав можливості виконувати свої функціональні обов`язки, з огляду на те, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України плани внутрішніх аудитів на 2022 рік затверджені не були, що підтверджується листом вих. №АЦКС-07/59 від 07.11.2022.

Судом встановлено, що відповідно до п. 54 Положення про наглядову раду АТ «Українська залізниця», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.10.2018 №938 наглядова рада обов`язково утворює комісію з аудиту.

Наглядова рада може прийняти рішення щодо запровадження в товаристві посади внутрішнього аудитора (створення служби внутрішнього аудиту), який функціонально буде підзвітний наглядовій раді. Внутрішній аудитор (служба внутрішнього аудиту) призначається наглядовою радою і є підпорядкованим та підзвітним безпосередньо члену наглядової ради - голові комітету з аудиту. Служба внутрішнього аудиту діє на підставі положення, що затверджується наглядовою радою (п. 62 Положення про наглядову раду А. Г «Укрзалізниця»).

Згідно п. 1.1. Положення про Департамент внутрішнього аудиту та контролю, затвердженого рішенням наглядової ради АТ «Укрзалізниця» від 7-9 жовтня 2020 року, Департамент внутрішнього аудиту та контролю є структурним підрозділом «акціонерного товариства «Українська залізниця» та підпорядковується наглядовій раді (комітету з аудиту) Товариства. Департамент виконує функції підрозділу/служби внутрішнього аудиту Товариства (п.1.2 Положення про Департамент). Ціллю Департаменту є надання незалежних, об`єктивних аудиторських послуг, спрямованих на збільшення вартості Товариства та вдосконалення його діяльності і процесів. Отже, Департамент внутрішнього аудиту та контролю надає аудиторські послуги згідно затверджених наглядовою радою (комітетом з аудиту) планів внутрішніх аудитів. (а.с. 86-91, 92-96,117-123).

Суд зважає на доводи представника відповідача з приводу того, що відповідно до опрацьованого листа від 19.08.2022 №ЦЮ-08/719 стосовно інформації щодо зруйнованого та пошкодженого майна АТ «Укрзалізниця» внаслідок збройної агресії російської федерації проти України юридичний департамент повідомляє, що станом на 18.08.2022 року становлять 4770 одиниць, залишковою вартістю 5145648,00 грн. Крім того, представником відповідача не обгрунтовано із посиланням на відповідні докази, яким чином вказане вплинуло на обсяг обов`язків департаменту внутрішнього аудиту та контролю, та, зокрема, позивача як аудитора внутрішнього.

До того ж, посилання про неможливість виплачувати працівникам підприємства заробітну плату, якщо це мало місце, з урахуванням пояснень представника відповідача щодо зростання збитків підприємства, не може бути підставою для призупинення дії трудового договору із працівниками.

Представником відповідача не було надано суду заперечень чи доказів того, що позивач не міг виконувати свої посадові обов`язки чи певну їх частину дистанційно.

Водночас суд приймає до уваги той факт, що відповідно до наявної в матеріалах справи копії заяви позивачки на ім`я голови правління АТ «Укрзалізниця» від 22.07.2022 року, ОСОБА_1 просила поновити дію її трудового договору від 02.11.2021 року № 657-2021 у зв`язку з можливістю виконовувати роботу. У разі неможливості надання роботи просила вивести в режим простою з 30.05.2022 року. Також позивачка зазначила, що з 24.02.2022 року простійно перебувала у м. Конотоп Сумської області (де не ведуться бойові дії).

Під час розгляду справи не знайшов свого підтвердження той факт, що відповідач позбавленний можливості надати роботу позивачу, зокрема і в тому числі хоча б частково, дистанційно або застосувати інший механізм встановлення скороченої тривалості робочого часу, дня, тижня чи продовження застосування простою, переведення на іншу роботу, яку здатен виконувати позивач відповідної до своєї кваліфікації та досвіду роботи.

Зокрема, про абсолютну неможливість надання роботодавцем роботи в контексті призупинення трудового договору можуть свідчити випадки неможливості забезпечувати працівників умовами праці, внаслідок того, що необхідні для виконання роботи працівником виробничі, організаційні, технічні можливості, засоби виробництва знищені в результаті бойових дій або їх функціювання з об`єктивних і незалежних від роботодавця причин є неможливим, а переведення працівника на іншу роботу або залучення його до роботи за дистанційною формою організації праці неможливо.

Лише наявність правової норми, яка передбачає право сторін призупинити дію трудового договору не є достатньою. Для сторін мають наступити відповідні наслідки за наявності обставин, що передбачає така норма права. Тому за умови, що працівник бажає та може виконувати роботу, а роботодавець може надати роботу, відсутні підстави для призупинення дії трудового договору.

Особисто позивач не був ініціатором призупинення із ним трудового договору, не звертався до відповідача з питанням про те, що він не може виконувати роботу через збройну агресію і тому слід призупинити із ним дію трудового договору. Відповідне рішення про призупинення дії трудового договору ініціював та прийняв роботодавець.

Згідно з частиною першою статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Європейський суд з прав людини вказує, що приватне життя "включає право особи на формування та розвиток стосунків з іншими людьми, включаючи стосунки професійного або ділового характеру". Стаття 8 Конвенції "захищає право на особистий розвиток та право встановлювати та розвивати стосунки з іншими людьми та оточуючим світом" Поняття "приватне життя" в принципі не виключає відносини професійного або ділового характеру. Врешті-решт, саме у рамках трудової діяльності більшість людей мають значну можливість розвивати стосунки з оточуючим світом. Отже, обмеження, накладені на доступ до професії, були визнані такими, що впливають на "приватне життя" (OLEKSANDR VOLKOV v. UKRAINE, № 21722/11, § 165, ЄСПЛ, від 09 січня 2013 року).

Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації. Враховуючи порушення права позивача на працю, обраний ним спосіб захисту направлений на відновлення його трудових прав, гарантованих Конституцією України.

Згідно з частиною першою статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України.

Елементом принципу верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля. На думку Європейського суду з прав людини, поняття "якість закону" означає, що національне законодавство повинно бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах "C.G. та інші проти Болгарії" ("C. G. and Others v. Bulgaria", заява № 1365/07, § 39), "Олександр Волков проти України" ("Oleksandr Volkov v. Ukraine", заява № 21722/11, § 170)).

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах "Кантоні проти Франції" ("Cantoni v. France", заява № 17862/91, § 31-32), "Вєренцов проти України" ("Vyerentsov v. Ukraine", заява № 20372/11, § 65)).

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно підкреслює цінність та важливість дотримання формалізованих норм цивільного процесу, за допомогою яких сторони забезпечують вирішення спору цивільного характеру, оскільки завдяки цьому може обмежуватися обсяг дискреції, забезпечуватися рівність сторін, запобігатися свавілля, забезпечуватися ефективне вирішення спору та розгляд справи судом упродовж розумного строку, а також забезпечуватися правова визначеність та повага до суду. В той же час "надмірний формалізм" може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду позову заявника по суті із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. mutatis mutandisрішення Європейського суду з прав людини у справах "Белеш та інші проти Чеської Республіки" (Beles and Others v. the Czech Republic, заява № 47273/99, § 50-51, 69); "Волчі проти Франції" (Walchliv.France, заява № 35787/03, § 29).

Таким чином, встановлене судом свідчить проте, що наказ АТ «Укрзалізниця» від 04.05.2022 року № 483/ос в частині, що стосується аудитора внутрішнього ОСОБА_1 , не відповідає положенням статті 13 Закону України № 2136-ІХ від 15.03.2022 року "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", є дискримінаційним, незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо вимоги про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Відповідно до положень статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Аналіз положень КЗпП України дозволяє окреслити випадки, в яких може мати місце вимушений прогул, а саме у разі: незаконного звільнення працівника; незаконного переведення працівника на іншу роботу; затримки видачі трудової книжки з вини власника чи уповноваженого ним органу; затримки виконання рішення про поновлення на роботі; необґрунтованої відмови в прийнятті на роботу; несвоєчасного укладення трудового договору; унаслідок неправильного формулювання причин звільнення у трудовій книжці, що перешкоджало подальшому працевлаштуванню працівника.

Вказані висновки свідчать про те, що вимушеності прогулу надають протиправні дії чи бездіяльність роботодавця, унаслідок яких працівник позбавляється права виконувати трудові обов`язки й отримувати за це заробітну плату. Тобто працівник не може вийти на роботу та реалізовувати належне йому право на працю й оплату праці через винні дії (бездіяльність) роботодавця.

Отже, у трудовому праві превалює підхід, за яким вимушений прогул визначають як час, протягом якого працівник з вини роботодавця був позбавлений можливості працювати, тобто виконувати трудові функції, обумовлені трудовим договором.

Таким чином, виплата середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу законодавцем пов`язується з певним діянням роботодавця, наслідком яких стала неможливість працівника належним чином реалізовувати своє право на працю.

Згідно п. 1 розділу 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року, цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках: л) інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

Відповідно до п. 2 розділу 2 вказаного вище Порядку, у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Розділом 4 Порядку визначено, що якщо в розрахунковому періоді у працівника не було заробітної плати, розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Якщо розрахунок середньої заробітної плати обчислюється виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, то її нарахування здійснюється шляхом множення посадового окладу чи мінімальної заробітної плати на кількість місяців розрахункового періоду.

Відповідно до п. 5 Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку).

Як вбачається з довідки про розрахунок середньої заробітної плати ОСОБА_1 за січень 2022 року складає 18 592,38 грн., за лютий 2022 року становить 12 474,31 грн. кількість фактично відпрацьованих календарних днів 39. Отже, сума середньої заробітної плати становить 31066,69:39=796,58 грн.

Відтак, належним розрахунком середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу є наступний: 19 робочих днів х 796,58 грн./роб. день (травень 2022 року) + 22 робочих дні х 796,58 грн./роб. день (червень 2022 року) + 21 робочих днів х 796,58 грн./роб. день (липень 2022 року) + 23 робочих дні х 796,58 грн./роб. день (серпень 2022 року) + 22 робочих днів х 796,58 грн./роб. день (вересень 2022 року) + 21 робочих днів х 796,58 грн./роб. день (жовтень 2022 року) + 22 робочих днів х 796,58 грн./роб. день (листопад 2022 року) + 22 робочих днів х 796,58 грн./роб. день (грудень 2022 року) + 22 робочих днів х 796,58 грн./роб. день (січень 2023 року) + 20 робочих днів х 796,58 грн./роб. день (лютий 2023 року) + 19 робочих днів х 796,58 грн./роб. день (березень 2023 року), що в загальній сумі становитиме 185 603,14 грн. (з урахуванням обов`язкових податків та зборів).

На підставі вказаного вище, суд приходить до висновку, що сума заробітку за час вимушеного прогулу позивача станом на день ухвалення рішення становить 185 603 грн. 14 коп. (з урахуванням обов`язкових податків та зборів) (796,58 грн х 233дні = 185 603 грн. 14 коп.).

Відповідач не надавав суду власний розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також щодо розміру середньоденної заробітної плати, оскільки представник відповідача у судовому засіданні та у відзиві на позов зазначив, що відповідач в цілому заперечує наявність можливості нарахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у випадку скасування наказу про призупинення дії трудового договору.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зважаючи на викладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними належними, допустимими та достатніми доказами у справі, тому вони підлягають задоволенню, а саме визнання незаконним та скасування наказу та додатку 1 до нього Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 04 травня 2022 року № 483/ос, в частині, що стосується аудитора внутрішнього ОСОБА_1 , поновлення дії трудового договору з ОСОБА_1 , стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено, суд вважає за необхідне стягнути сплачений судовий збір в розмірі 1984,80 грн. на користь ОСОБА_1 з відповідача.

Керуючись статтями 10, 12, 13, 76-81,141, 263-265, 280-284, 289 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним наказу, поновлення дії трудового договору та стягнення заробітної плати задовольнити.

Наказ та Додаток 1 до нього Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 04.05.2022 року № 483/ос в частині, що стосується аудитора внутрішнього ОСОБА_1 визнати незаконним та скасувати.

Поновити дію Трудового договору №657-2021 від 02 листопада 2021 року, укладеного між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та Акціонерним товариством «Українська залізниця» (ідентифікаційний код 40075815) .

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (ідентифікаційний код 40075815) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) належну суму заробітної плати та інших виплат відповідно до розділу 3 трудового договору №657- 2021 від 02 листопада 2021 року за період дії наказу та Додатку 1 до нього Акціонерного товариства «Українська залізниця» (ідентифікаційний код 40075815) від 04.05.2022 №483/ос по дату поновлення дії трудового договору в сумі 185 603 (сто вісімдесят п`ять тисяч шістсот три) грн. 14 коп. (з урахуванням обов`язкових податків та зборів).

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (ідентифікаційний код 40075815) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір 1984,80 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення дії трудового договору та стягнення середнього заробітку за один місяць.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Сумського апеляційного суду або до дня функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи через Конотопський міськрайонний суд Сумської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , мешканка АДРЕСА_1 .

Відповідач Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» , юридична адресв: м. Київ вул. Єжи Гедройця, 5 печерського району, ідентифікаційний код 40075815.

Повний текст судового рішення складено 03 квітня 2023 року

Суддя Рідзевська І. О.