Справа № 305/2597/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 березня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого: Джуги С.Д.

суддів: Куштана Б.П., Мацунича М.В.

з участю секретаря судового засідання: Чичкало М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 02 січня 2023 року про відмову у задоволенні заяви про забезпеченні позову у складі судді Дочинець С.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяних пошкодженням транспортного засобу у результаті дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2022 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяних пошкодженням транспортного засобу у результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Одночасно з позовом адвокат Рішко П.М. подав заяву про забезпечення позову.

Заява мотивована тим, що в позовній заяві позивачкою заявлено вимоги про стягнення з відповідачки ОСОБА_3 матеріальної шкоди у розмірі 153 214,65 гривень, а також 50 000 гривень моральної шкоди. Розмір заявлених позовних вимог є значною сумою, а з моменту заподіяння шкоди відповідачка не вживала заходів щодо врегулювання спору у досудовому порядку та добровільного відшкодування шкоди. Виходячи з цього, якщо відповідачка у подальшому буде діяти недобросовісно з метою невідшкодування завданих збитків, то це призведе до фактичної неможливості виконання судового рішення.

У зв`язку з наведеним, адвокат Рішко П.М. просив вжити заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно та/або грошові кошти, що належать відповідачці.

Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 02 січня 2023 року у задоволенні заяви про забезпеченні позову відмовлено.

Не погодившись із даною ухвалою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування зазначеної ухвали та постановлення нової про задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки така постановлена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не враховано обставини, які наведені в заяві в обґрунтування забезпечення позову, не надано їм належної правової оцінки та безпідставно відмовлено у поданій заяві.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

Від представника апелянта (позивача) ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

Від представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 надійшла до суду заява про розгляд справи без їх участі. Проти задоволення апеляційної скарги заперечує, просить її залишити без задоволення.

Справа на підстав ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянута у їх відсутності.

Розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні поданої заяви, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не наведено обставини, які б свідчили про утруднення або неможливість виконання в майбутньому рішення суду та підстав для забезпечення позову.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом даних норм, забезпечення позову - це заходи щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може сховати майно, продати, знищити або знецінити його, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 р., розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого : розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання чи невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюється судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що у грудні 2022 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяних пошкодженням транспортного засобу у результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Предметом позову у даній справі є відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 153 214,65 гривень, а також 50 000 гривень моральної шкоди, заподіяних пошкодженням транспортного засобу у результаті дорожньо-транспортної пригоди.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову (п.3 ч.1 ст.151 ЦПК України).

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову, а також доведення відповідності (адекватності) засобу забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) зазначила, що при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

До заяви про забезпечення позову представником позивача адвокатом Рішко П.М. не подано жодного доказу, який би давав підстави вважати, що відповідач ОСОБА_3 з метою невиконання рішення суду буде діяти недобросовісно, що у подальшому може призвести до неможливості виконання рішення суду.

При цьому посилання адвоката Рішко П.М. на те, що з моменту заподіяння шкоди відповідач не вживала заходів щодо досудового врегулювання спору та добровільного відшкодування завданих збитків не свідчить про те, що у подальшому вона буде ухилятися від виконання рішення суду.

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для забезпечення позову та обґрунтовано відмовив у поданій заяві.

Ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни не має.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вищенаведених висновків суду, ґрунтуються на припущеннях та неправильному застосуванню вищевказаних норм процесуального права, а тому не заслуговують на увагу.

За таких обставин апеляційну скаргу, відповідно до ст. 375 ЦПК України, слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 149, 150, 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 02 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 березня 2023 року.

Головуючий:

Судді: