Справа № 305/960/18
Номер провадження 6/305/23/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2023 року м. Рахів

Рахівський районний суд Закарпатської області у складі: судді Попової О.М., при секретарі судового засідання Тафійчук М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Рахів заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересована особа Рахівський відділ державної виконавчої служби у Рахівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Рахівського районного суду Закарпатської області із заявою про зміну стягувача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_1 , у справі № 305/960/18 за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в частині стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування заяви посилається на те, що Рахівським районним судом Закарпатської області від 20.06.2018 року було винесено Судовий Наказ по справі № 305/960/18, провадження № 2-н/305/56/18, яким стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканки АДРЕСА_1 , аліменти в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканця АДРЕСА_2 на утримання дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.06.2018 року до досягнення дитиною повноліття. Даним Судовим наказом аліменти було стягнуто на користь ОСОБА_2 рідного дядька ОСОБА_4 , оскільки на час його винесення ОСОБА_3 (мати ОСОБА_4 ) рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 16.02.2017 року справа № 305/1767/16-ц була позбавлена батьківський прав, а ОСОБА_2 на підставі Розпорядження Рахівської РДА Закарпатської області № 134 від 15.05.2017 року був призначений опікуном ОСОБА_4 , однак на підставі Розпорядження Рахівської РДА Закарпатської області № 104 від 19.03.2020 року, припинено опіку над дитиною ОСОБА_4 , у зв`язку із заявою опікуна ОСОБА_2 та на підставі Розпорядження Рахівської РДА Закарпатської області № 113 від 25.03.2020 року опікуном дитини ОСОБА_4 визначено її дідуся ОСОБА_1 (заявника), який по данний час здійснює опіку та догляд за дитиною ОСОБА_4 ..

Сторони, які беруть участь у справі, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду заяви, в судове засідання не з`явились, що, відповідно до положень ч.3 ст.442 ЦПК України не є перешкодою для розгляду заяви. При цьому представник заінтересованої особи Рахівського відділ державної виконавчої служби у Рахівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, подав до суду заяву, в якій просить розглядати заяву ОСОБА_1 без участі їх представника.

Вивчивши матеріали заяви, перевіривши матеріали справи №305/960/18, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що судовим наказом Рахівського районного суду Закарпатської області від 20.06.2018 року, який набрав законної сили, стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканки АДРЕСА_1 , аліменти в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканця АДРЕСА_2 на утримання дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.06.2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Малолітня ОСОБА_4 позбавлена батьківського піклування, оскільки її мати ОСОБА_3 позбавлено батьківських прав на підставі рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 16.02.2017 року справа № 305/1767/16-ц, а відомості про батька внесені на підставі ст. 135 СК України, наведене підтверджується копією вказаного рішення суду та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 7 від 04.04.2017 року.

На підставі Розпорядження Рахівської РДА Закарпатської області № 134 від 15.05.2017 року був призначений опікуном ОСОБА_4 , однак на підставі Розпорядження Рахівської РДА Закарпатської області № 104 від 19.03.2020 року, припинено опіку над дитиною ОСОБА_4 , у зв`язку із заявою опікуна ОСОБА_2 та на підставі Розпорядження Рахівської РДА Закарпатської області № 113 від 25.03.2020 року опікуном дитини ОСОБА_4 визначено її дідуся ОСОБА_1 (заявника), який по данний час здійснює опіку та догляд за дитиною ОСОБА_4 , наведене підтверджується наявними копіями вказаних розпоряджень.

Відповідно до частини 5статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ч. 1, 2ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до положень ст.124 Конституції України та ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали чинності, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Також, суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини зазначає, що право на судовий розгляд, гарантований ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, захищає також виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін.

Зокрема, у п.40 Рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», п.19 Рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2004 року у справі «Михайленки та інші проти України», Суд наголошує, що п.1 ст.6 Конвенції гарантує кожному право порушити в суді чи трибуналі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити, щоб п.1 ст.6 Конвенції детально описував процедурні гарантії, які надано сторонам, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень. Тлумачення ст.6 як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст.6 (див. також рішення у справі «Бурдов проти Росії», заява № 589498/00, п. 34).

У своєму рішенні у справі Шмалько проти України від 20/07/2004 Європейський суд з прав людини зазначив, що передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Тобто, практика Європейського суду з прав людини переконливо свідчить про те, що невід`ємною умовою забезпечення права на суд є виконання судового рішення.

Враховуючи вище викладене та наведені положення законодавства, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та доведеною, а відтак таку слід задовольнити.

Керуючись 55,352-354,442 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження - задовольнити.

Замінити стягувача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканця АДРЕСА_2 на його правонаступника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_3 у виконавчому провадженні АСВП 59321172 з примусового виконання виконавчого напису судового наказу Рахівського районного суду № 305/960/18 від 22.05.2019 року про: «Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_2 , мешканки АДРЕСА_1 , аліменти в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_3 , мешканця АДРЕСА_2 на утримання дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.06.2018 року до досягнення дитиною повноліття.».

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.М. Попова