ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2023 року м.Суми

Справа №576/37/23

Номер провадження 22-ц/816/595/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Ткачук С. С.

сторони:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»

на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 23 лютого 2023 року, у складі судді Колодяжного А.О., ухвалене в м. Глухів,

в с т а н о в и в :

05 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги мотивувало тим, що 15 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 3657748, за умовами якого останньому надано кредит у розмірі 8000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом в сумі 6000 грн, які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

28 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» був укладений договір факторингу, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 15 вересня 2021 року. Загальний розмір заборгованості становить 57520 грн, з яких: 8000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 30000 грн - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 18000 грн - заборгованість за нарахованими процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості), 1520 грн - заборгованість з комісії, яку товариство просило стягнути на свою користь, а також 9000 грн витрат на правничу допомогу.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 23 лютого 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» 15520 грн заборгованості за кредитним договором № 3657748 від 15 вересня 2021 року, 2428 грн 20 коп витрат на професійну правничу допомогу, 669 грн 37 коп судового збору.

В іншій частині вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Вердикт Капітал», посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати в частині відмовлених позовних вимог та прийняти постанову про задоволення позову в повному обсязі та стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись з рішенням суду щодо відмови у стягненні частини відсотків по кредиту за несвоєчасне виконання зобов`язання, вказує про неврахування судом положень п. 4.2. Договору, яким визначено порядок нарахування відсотків у разі прострочення позичальником зобов`язання зі сплати заборгованості згідно з умовами договору.

Зазначає, що відповідно до вимог п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, внесеного Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», передбачені договором відсотки були нараховані до 23 лютого 2022 року.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, тому на підставі ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову 57520 грн не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду в повній мірі не відповідає.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 15 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 3657748, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 8000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом в сумі 6000 грн, які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Кредит наданий строком на 30 днів із терміном повернення до 15 жовтня 2021 року (п.п. 1.2., 1.3., 1.5.2.) (а.с. 9-22).

Відповідно до п. 6.1. Договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця та доступний зокрема через сайт Кредитодавця та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

У до п. 6.3. Договору визначено, що приймаючи пропозицію Кредитодавця про укладання цього договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) (копії додаються) договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Кредитодавцем, що розміщені на сайті Кредитодавця та є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 6.4. Договору укладення Кредитодавцем договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Кредитодавцем ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки.

Відповідно до п. 6.5. Договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.

Згідно з п. 2.2.2. нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3. Договору.

До кредитного договору додано Графік платежів за договором про споживчий кредит № 3657748 від 15 вересня 2021 року (Додаток №1) (а.с. 18).

Також до кредитного договору додано Паспорт споживчого кредиту № 3657748 (Додаток № 2) (а.с. 19).

У п. 2.3 сторонами було передбачено умови пролонгації строку кредитування.

28 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» був укладений договір факторингу № 28-12/2021-72, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги заборгованості за кредитним договором від 15 вересня 2021 року, укладеним між ТОВ «Мілоан» та відповідачем (а.с. 27-42).

Відповідно до п. 3.2.6. Кредитодавець має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим Договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди Позичальника. У випадку, якщо після відступлення прав вимоги за цим Договором Кредитодавець отримає від Позичальника платіж (кошти) для погашення існуючої заборгованості за цим Договором, такий платіж (кошти) відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України Позичальнику не повертаються і зараховуються в рахунок виконання зобов`язань Позичальника за цим Договором.

Станом на 05 грудня 2022 року (включно) заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал» за вказаним вище кредитним договором склала 57520 грн, з них: заборгованість за тілом кредиту - 8000 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 30000 грн; заборгованість за нарахованими процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 18000 грн, заборгованість з комісії - 1520 грн (а.с. 26).

Частково задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» в сумі 15520 грн про стягнення заборгованості за тілом кредиту (8000 грн), відсотками, нарахованим в межах строку дії кредитування (6000 грн) до 15 жовтня 2021 року та комісією (1520 грн), суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів зміни строку виконання основного зобов`язання та пред`явлення кредитором вимоги про дострокове повернення кредиту.

Однак, з такими висновками місцевого суду колегія суддів апеляційного суду погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Таким чином, кредитний договір укладається в письмовій формі, в якому його сторонами погоджується розмір кредиту, умови його надання, повернення, сплати процентів за користування кредитом, застосування неустойки у разі неналежного виконання зобов`язання.

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

В силу вимог ст. ст. 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Тобто, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Отже, протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, а після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

Згідно зі ст. 512 ЦК України, у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

За встановлених обставин ТОВ «Вердикт Капітал» за договором факторингу від 28 грудня 2021 року набуло прав нового кредитора за кредитним договором № 3657748 від 15 вересня 2021 року, укладеним між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .

Відповідач оскаржує рішення суду в частині відмови у стягненні нарахованих відсотків за користування кредитними коштами після 15 жовтня 2021 року у сумі 24000 грн та 18000 грн заборгованості за нарахованими процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) у порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Із позовної заяви вбачається, що у зв`язку з простроченням ОСОБА_1 грошового зобов`язання за кредитним договором позивач, крім заборгованості по кредиту, просив стягнути заборгованість по відсотках, нарахованих до відступлення прав вимоги по кредиту та відсотки на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, нараховані позивачем після переходу права вимоги по кредиту за договором факторингу № 28-12/2021-72 від 28 грудня 2021 року.

Так, судом правильно встановлено, підтверджується змістом кредитного договору та не заперечується сторонами, що кредит відповідачу надавався строком на 30 днів з 15 вересня 2021 року по 15 жовтня 2021 року на умовах сплати комісії за надання кредиту та нарахування процентів за користування кредитом відповідно до Розділу 2 Договору.

При цьому п. 2.3. Договору передбачено пролонгацію строку кредитування.

Продовження, вказаного в п.1.3. Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах (п. 2.3.1.).

Пунктом п. 2.3.1.2. Договору передбачено пролонгацію на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користування кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилася до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).

Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною у п. 1.6. Договору.

Відповідно до п. 4.2. Договору, у разі прострочення Позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, кредитодавець, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгації та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нараховувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п. 1.6. Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової ставки), передбаченої п. 1.6 . Договору. Обов`язок Позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги Кредитодавця.

Суд першої інстанції на зазначені положення кредитного договору уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відсутність доказів пролонгації строку кредитування за цим договором, оскільки пролонгація на стандартних (базових) умовах здійснюється шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування.

За відсутності доказів повернення відповідачем кредитних коштів та обумовленої суми відсотків за користування кредитом до 15 жовтня 2021 року, відбулося продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування, що свідчить про пролонгацію строку кредитування на стандартних умовах, як передбачено п. 2.3.1.2 договору.

Із наданих ТОВ «Міолан» відомостей про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору № 3657748 від 15 вересня 2021 року вбачається, що нарахування процентів до 15 жовтня 2021 року здійснювалося згідно з п. 1.5.2. договору. Починаючи з 16 жовтня 2021 року до відступлення права вимоги нарахування процентів проводилося згідно з п. п. 1.6, 2.3.1.2 договору, тобто за стандартною (базовою) процентною ставкою 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, що застосовується при пролонгації на стандартних умовах (а.с. 23-24).

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

У постанові Верховного Суду від 10 травня 2022 року, справа № 522/9547/13-ц, зазначено, що проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України, є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України суду не надано доказів про погашення відповідачем заборгованості по кредиту у визначний договором строк - до 15 жовтня 2021 року.

За встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у стягненні відсотків за користування кредитним коштами у заявленому позивачем розмірі.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції, на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню в частині відмови у стягнення нарахованих відсотків за користування кредитом після 15 жовтня 2021 року, з ухваленням нового судового рішення про задоволенні цих позовних вимог та визначення до стягнення 42000 грн заборгованості за процентами, та зміні в частині розподілу судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, при задоволенні позову та апеляційної скарги, із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» підлягає компенсації 2481 грн фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позову, 9000 грн витрат на професійну правничу допомогу та 3721 грн 50 коп судового збору за апеляційний перегляд справи.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» задовольнити.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 23 лютого 2023 року скасувати в частині відмови у стягненні відсотків за користування кредитом поза межами строку кредитування, та прийняти постанову.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за нарахованими процентами за кредитним договором № 3657748 від 15 вересня 2021 року задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» 42000 грн заборгованості за процентами.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 23 лютого 2023 року змінити в частині розподілу судових витрат та стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» 2481 гривню фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позову, 9000 гривень витрат на професійну правничу допомогу та 3721 гривню 50 копійок судового збору за апеляційний перегляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. Ю. Кононенко

Судді: В. І. Криворотенко

С. С. Ткачук