Справа № 202/8561/22
Провадження № 2-з/202/17/2023
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі судді Кухтіна Г.О.,

секретаря Калантаєнка Д.В.

представника заявника/позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача, адвоката Воронко Владислава Станіславовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ

У провадженні Індустріального районного суду м.Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення коштів (далі цивільна справа).

В межах вказаної цивільної справи було подано заяву про забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають перед ОСОБА_2 невиконані грошові зобов`язання у розмірі 72 100, 00 дол. США строк виконання яких настав 31 жовтня 2022 року. З метою уникнення від виконання свого грошового обов`язку, а також з метою ухилення від відповідальності за невиконання свого обов`язку, відповідачі вдались до відчуження свого майна, у зв`язку із чим заявник просив накласти арешт на грошові кошти на розрахункових рахунках, що належать відповідачам в межах суми позовних вимог.

Ознайомившись із змістом заяви про забезпечення позову, суд приходить до такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено судам, що розглядаючи таку заяву суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При цьому, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Таким чином, виходячи з предмету спору, суб`єктивного складу сторін, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 149, ч. 3 ст. 150 ЦПК України, з`ясувавши обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову та співмірність із заявленими позивачем вимогами, суд приходить до висновку про задоволення заяви про забезпечення позову в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-153, 157, 260-261, 263, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ

Задовольнити заяву про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про стягнення коштів.

Накласти арешт на грошові кошти в розмірі 72 100, 00 дол. США, які знаходяться на рахунках в банківських установах АТ «Райффайзен Банк», АТ «УКРСИББАНК», АБ «УКРГАЗБАНК», АТ «Універсал Банк», АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», АТ «А-БАНК» і належать ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , крім коштів, що містяться на рахунках накладення та/або звернення стягнення на які заборонено законом, до розгляду справи по суті.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Г.О. Кухтін