Справа № 502/847/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О. А.,

за участю секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Кілійської міської ради

про встановлення факту спільного проживання та

визнання права власності за спадщиною

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Кілійської міської ради про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності за спадщиною. З позовної заяви вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 , яка на день смерті проживала в АДРЕСА_1 (на теперішній час АДРЕСА_1 ). Після смерті ОСОБА_2 , залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 (на теперішній час АДРЕСА_1 ), який належав померлій ОСОБА_2 на підставі Рішення Кілійського районного суду Одеської області від 10.07.2012 року та Витягу про держану реєстрацію прав від 25.09.2012 року. Але вказані правовстановлюючі документи (оригінали) відсутні і наявні тільки їх копії. Перед смертю ОСОБА_2 заповідала все своє майно в рівних частках позивачу та її рідному брату ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_2 фактично спадщину за заповітом успадкував тільки позивач, оскільки фактично проживав зі спадкодавцем за місцем відкриття спадщини і від спадщини не відмовлявся. Відповідно до Акту про встановлення фактів від 11.05.2023 року встановлено, що на момент смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 (на теперішній час АДРЕСА_1 ) з нею фактично проживав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки ОСОБА_2 потребувала стороннього догляду і ОСОБА_1 доглядав її за місцем її мешкання. Брат позивача ОСОБА_3 був зареєстрований та мешкав за іншою адресою і спадщину не приймав. Таким чином, позивачу став належати в цілому житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 (на теперішній час АДРЕСА_1 )), яким позивач став володіти. На протязі 6-місячного строку з часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 з заявами про прийняття спадщини до нотаріальних контор ніхто не звертався, спадкова справа не відкривалась. Тобто позивач фактично одноособово прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України як спадкоємець за заповітом, але належним чином право власності на спадкове майно він не може оформити, оскільки необхідно встановити зазначений факт, а також відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок. Жодного спору з будь-якою фізичною особою стосовно спадкового майна у позивача не має, оскільки інший спадкоємець за заповітом ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 і спадщину ніхто, окрім позивача, не приймав. Як спадкоємець за заповітом позивач має право на оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України.

В зв`язку з зазначеним, позивач просив суд:

- встановити факт спільного проживання з грудня 2014 року до 22.03.2015 року включно ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та прийняття спадщини останнім відповідно.

- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , який складається з: літ. А- житловий будинок (загальна площа 56,2 кв. метра, житлова площа 44,1 кв. метра), літ. Б - комора, літ. В - літня кухня, літ. Г - сарай, літ. Д - вбиральня, літ. Е - навіс, літ. Ж - сарай, літ. З - сарай, літ. І - гараж №1-7;I - надвірні споруди, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представником позивача було надано заяву, відповідно до якої він просив розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача Кілійської міської ради, в судове засідання не прибув, надав відзив в якому просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 236, ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Кілійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /м. Одеса/, актовий запис № 129, ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 204, ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого 16.01.1975 р. в м. Кілія р/б ЗАГС Кілійського району Одеської області, запис акта про народження № 17 - рос. « ОСОБА_4 » та рос. « ОСОБА_2 » є батьками: рос. « ОСОБА_3 », ІНФОРМАЦІЯ_6 .

З заповіту посвідченого державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори Богачовою Н.М. 15.04.2013 р. ОСОБА_2 заповідала все своє майно на що вона матиме право за законом в рівних частках ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Відповідно до технічного паспорту від 29.10.2010 року житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 складається з: літ. А- житловий будинок (загальна площа 56,2 кв. метра, житлова площа 44,1 кв. метра), літ. Б - комора, літ. В - літня кухня, літ. Г - сарай, літ. Д - вбиральня, літ. Е - навіс, літ. Ж - сарай, літ. З - сарай, літ. І - гараж №1-7;I - надвірні споруди.

Згідно рішення Кілійського районного суду Одеської області № 2-2514/11 від 10.07.2012 р. за ОСОБА_2 визнано право власності на весь житловий будинок по АДРЕСА_1 .

З витягу про державну реєстрацію прав КП "РБТІ та РОН" № 35611717 від 25.09.2012 р. вбачається, що 1/1 частина житлового будинку по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 .

Відповідно до акту про встановлення фактів від 11.05.2023 року встановлено, що на момент смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 (на теперішній час АДРЕСА_1 ) з нею фактично проживав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки ОСОБА_2 потребувала стороннього догляду і ОСОБА_1 доглядав її за місцем її мешкання.

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 72554226 від 22.05.2023 р. сформованої приватним нотаріусом Бежан А.В., інформація в Спадковому реєстрі відносно ОСОБА_2 відсутня.

Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 72554195 від 22.05.2023 р. сформованої приватним нотаріусом Бежан А.В., заповідачем є ОСОБА_2 , номер у спадковому реєстрі 54381287 дата посвідчення 15.04.2013 р., місце посвідчення - Кілійська районна державна нотаріальна контора.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Згідно ст. ст. 293, 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду.

Виходячи з наведеного суд вважає доведеним факт спільного проживання з грудня 2014 року до 22.03.2015 року включно ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та прийняття спадщини останнім відповідно.

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов - задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 328, 1261, 1233 ЦК України, ст.ст.12, 81, 259, 263-265, 315 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Кілійської міської ради про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності за спадщиною - задовольнити повністю.

Встановити факт спільного проживання з грудня 2014 року до 22.03.2015 року включно ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та прийняття спадщини останнім відповідно.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , який складається з: літ. А- житловий будинок (загальна площа 56,2 кв. метра, житлова площа 44,1 кв. метра), літ. Б - комора, літ. В - літня кухня, літ. Г - сарай, літ. Д - вбиральня, літ. Е - навіс, літ. Ж - сарай, літ. З - сарай, літ. І - гараж №1-7;I - надвірні споруди, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников