Справа № 953/2563/22
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2023 року Київський районний суд м.Харкова в складі:
головуючого судді Зуб Г.А.,
за участю секретаря Черниш О.М.,
за участю представників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій», третя особа товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Модуль» про визнання недійсним патенту,-
Позовні вимоги мотивовані наступним чином. Позивач є засновником та керівником ТОВ Фірма «Модуль», та у співавторстві із ОСОБА_6 ними було створено та з часом вдосконалено виріб (хомут) для подальшої його реалізації Товариством з метою одержання прибутку, чим ТОВ Фірма «Модуль» успішно займалась впродовж 20-років. ТОВ Фірма «Модуль» випускала хомут задовго до того як відповідачі запатентували «Комплект з`єднання для двох труб» 10.08.2020. Зокрема перший експорт цього товару ТОВ Фірма «Модуль» здійснено ще в 1997 році, а актуальний зразок хомута було випущено ще у 2002 році. Спір між сторонами виник з 2020 року, коли на даний продукт за відповідачами в порушення авторських прав позивача та ОСОБА_6 було зареєстровано патент. Одразу після отримання патенту відповідачами було подано заяву про вчинення позивачем кримінального правопорушення та заявлено про порушення з боку позивача їх авторських прав та завдання матеріальної шкоди. Наявність зареєстрованого за відповідачами патенту порушує авторські права саме позивача та спрямована на завдання йому матеріальної шкоди в майбутньому. Відповідач по справі ОСОБА_5 працював у ТОВ Фірма «Модуль» на посаді менеджера з питань комерційної діяльності та управління з 01.06.2016 по 01.09.2018, а тому останній саме у період трудових відносин з метою незаконного збагачення у майбутньому, неправомірно заволодів технічною документацією на виріб. Довготривала реалізація товару до укладення трудового договору з ОСОБА_5 спростовує правомірність реєстрації за ним патенту та позбавляє виріб такої якості як новизна. Правомірність реєстрації за відповідачами патенту спростовується у листуванні іншого відповідача ОСОБА_4 з ТОВ Фірма «Модуль» датоване 2019 роком, в якому останній прямо визнає, що авторських прав на виріб він не має. У той же час, ретельно ознайомившись із матеріалами кримінального провадження за обвинуваченням відносно ОСОБА_3 за ч.3 ст. 177 КК України також було виявлено, що відповідачами, окрім оскаржуваного патенту № НОМЕР_2 , було одержано свідоцтво на промисловий зразок «Хомут розтрубний із патрубками для з`єднання труб вихлопної системи транспортного засобу», зареєстрований 10.11.2020. Враховуючи викладене, вказані обставини стали підставою для звернення до суду з вказаним позовом.
Представником Мінекономіки подано відзив у справі, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних повністю, посилаючись на те, що національним органом інтелектуальної власності на даний час є ДО «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій». 07.05.2020 відповідачем 1 та відповідачем 2 була подана заявка № u202002745 на видачу патенту на корисну модель «Комплект для з`єднання двох труб». Під час проведення формальної експертизи заявки корисна модель відповідно до законодавства не перевіряється на відповідність умовам патентоздатності «новизна» та «промислова придатність». Патент України від 10.08.2020 №143879 на корисну модель «Комплект для з`єднання двох труб» був виданий відповідно до порядку, встановленого законодавством про охорону прав на винаходи і корисні моделі, а Мінекономіки, в свою чергу, приймаючи рішення про видачу патенту, не порушило жодної з вимог законодавства України та діяло у відповідності до Закону, Правил, та принципів, встановлених у ст. 19 Конституції України, а саме: на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Законом. Розгляд заявки № u202002745 на видачу патенту на корисну модель № НОМЕР_3 «Комплект для з`єднання двох труб» були здійснені у повній відповідності до порядку, встановленого законодавством про охорону прав на промислові зразки. Також звертає увагу суду на те, що оскільки під час проведення експертизи заявки на корисну модель заявлений об`єкт не перевіряється на відповідність умові патентоздатності новизні, тому доказом щодо того, що корисна модель «Комплект для з`єднання двох труб» за патентом № НОМЕР_2 не відповідає умовам патентоспроможності, може бути лише висновок відповідної судової експертизи.
Представником відповідача ОСОБА_4 адвокатом Кучер Ю.Ю. подано відзив на позовну заяву, в якому вона просить залишити позов без задоволення посилаючись на те, що з наданих позивачем матеріалів не вбачається яким чином наявність патенту у відповідача впливає на його господарську діяльність, оскільки останнім не надано на підтвердження своїх доводів достатніх доказів. Сама по собі наявність у позивача охоронюваного законом інтересу щодо отримання прибутку від здійснення підприємницької діяльності з використання «Комплекту з`єднання для двох труб» не може бути покладена в основу позовних вимог про визнання недійсним патенту. Разом з цим, стороною у справі виступає позивач ОСОБА_3 , а не ТОВ «Модуль». Також недопустимим є ініціювання позовного провадження з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у кримінальному провадженні. Так, позивач в межах цієї справи намагається визнати патент на корисну модель № НОМЕР_2 від 10.08.2020 недійсним, що в подальшому нівелює доцільність
Представником позивача адвокатом Шевченко Д.С. подано відповідь на відзив представника відповідача ОСОБА_4 , в якому вона просить позов задовольнити, посилаючись на те, що позов про визнання патенту може подати будь-яка особа, яка вважає, що її право було порушено. Позовні вимоги ОСОБА_3 обгрунтовуються тим, що патент від 10.08.2020 на корисну модель «Комплект для з`єднання двох труб» та свідоцтво від 10.11.2020 на промисловий зразок «Хомут розтрубний із патрубками для з`єднання труб вихлопної системи транспортного засобу» не відповідають умовам патентоспроможності, встановлених ст. 7 ЗУ «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», оскільки хомут було створено позивачем у співавторстві для подальшого його реалізації, та задовго до того як відповідачі запатентували «Комплект з`єднання для двох труб». Спір за даний продукт триває з 2020 року між сторонами, та спірні патенти стосуються прав та інтересів позивача. На підтвердження доводів позивача ним було виготовлено висновок експерта, який підтверджує вказані обставини.
Представником відповідача ОСОБА_4 адвокатом Кучер Ю.Ю. подано відзив на позовну заяву з урахуванням зміни предмета позову, в якому вона просить залишити позов без задоволення посилаючись на те, у позивача відсутні будь-які авторські права на спірний виріб, оскільки його право інтелектуальної власності зареєстровано не було. Факт роботи ОСОБА_5 на посаді менеджера не свідчить про неправомірне заволодіння останнім технічною документацією. Позивач звернувся до суду з вказаним позовом з метою нівелювання кримінального провадження. Також доводи викладені позивачем грунтуються лише на припущеннях.
Представником відповідача ОСОБА_4 адвокатом Кучер Ю.Ю. подано заперечення на відповідь на відзив, посилаючись на те, що тези сторони позивача, що спірний патент порушує авторські права позивача не відповідає дійсності, оскільки за останнім не зареєстровано таких прав. Наданий до суду висновок від 09.08.2021 виконаний ДП «Український інститут інтелектуальної власності» є неналежним доказом у справі, оскільки в ньому не зазначено, що він підготовлений для суду і експерт попереджений про кримінальну відповідальність. Позивач звернувся до суду з вказаним позовом з метою нівелювання кримінального провадження.
Позивач та його представник адвокат Шевченко Д.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та просили їх задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Кучер Ю.Ю. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі з підстав зазначених у поданих до суду заявах по суті.
Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з`явились, повідомлялись судом у встановленому порядку, причину неявки суду не повідомили. Представник УКРНОІВІ у поданому до суду відзиві просить розглянути справу за його відсутності.
17.02.2022 в системі «Електронний суд» вказана позовна заява надійшла до Київського районного суду м. Харкова, та розподілена судді Зубу Г.А.
Ухвалою судді від 02.06.2022 вказану позовну заяву було залишено без руху з підстав невідповідності вимогам ст. 177 ЦПК України, які усунені позивачем 30.11.2022.
09.12.2022 судом здійснено електронний запит з Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування відповідача.
Ухвалою судді від 14.12.2022 прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами загального позовного провадження.
Протокольною ухвалою суду від 06.03.2023 залучено до участі в справі в якості третьої особи ДО «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій».
06.03.2023 на електронну адресу суду надійшла заява від позивача про зміну предмета позову.
20.03.2023 на адресу суду надійшла заява від позивача про зміну предмета позову.
Протокольними ухвалами суду від 20.03.2023 залучено до участі в справі в якості третьої особи ТОВ Фірма «Модуль», задоволені клопотання про допит свідків, про дослідження доказу, та прийнято заяву про зміну предмету позову.
Ухвалою суду від 25.05.2023 закрито підготовче провадження по вказаній справі, та справу призначено до судового розгляду по суті.
Судом встановлено, що позивач э керівником ТОВ Фірма «Модуль», яка здійснює підприємницьку діяльність щодо реалізації деталей вихлопної системи транспортного засобу, в тому числі «комплект для з`єднання двох труб» та «хомут розтрубний із патрубками для з`єднання труб вихлопної системи транспортного засобу». Авторські права за позивачем на вказані деталі зареєстровано не було.
В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження позивачу було повідомлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 177 КК України, тобто у не законному використанні корисної моделі, вчинені службовою особою з використанням службового становища, яке завдало матеріальної шкоди в особливо великих розмірах. На даний час вказане кримінальне провадження перебуває на розгляді у суді, відповідний вирок ухвалено на даний час не було.
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення комісійної експертизи об`єктів інтелектуальної власності від 28.05.2021 №6 складеного судовим експертом у сфері інтелектуальної власності Дорошенком О.Ф., корисна модель «Комплект для з`єднання двох труб» за патентом №143879 від 10.08.2020, бюл. №15, не відповідає умовам надання правової охорони, а саме критерію «новизна».
Позивач звертався до Господарського суду Харківської області з позовом про визнання недійсним патенту України №143879 від 10.08.2020 на корисну модель «Комплект для з`єднання двох труб», однак ухвалою судді від 01.11.2021, яка набрала законної сили, позивачу було відмовлено у прийнятті позовної заяви, та позовну заяву з додатками повернуто заявнику у зв`язку з тим, що заява не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, та позовні вимоги мають розглядатись за правилами цивільного судочинства.
У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з вимогою про визнання патенту на корисну модель недійсним, та вказує також, що відповідач ОСОБА_5 працював у ТОВ Фірма «Модуль в 2016-2018рр. на посаді менеджера, та вказаний винахід позивач реалізував ще до отримання патенту на нього відповідача.
Відповідно до частини першої статті 418 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право інтелектуальної власності - це право особи на результат
інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом.
До об`єктів права інтелектуальної власності належать, зокрема винаходи, корисні моделі, промислові зразки (частина перша статті 420 ЦК України).
Згідно з частиною другою статті 7 Закону № 3687-XII , якій кореспондує стаття 460 ЦК України, корисна модель вважається придатною для набуття права інтелектуальної власності на неї, якщо вона, відповідно до закону, є новою і придатною для промислового використання.
Статтею 462 ЦК України передбачено, що набуття права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок засвідчується патентом. Обсяг правової охорони визначається формулою винаходу, корисної моделі, сукупністю суттєвих ознак промислового зразка. Умови та порядок видачі патенту встановлюються законом.
Права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок визнаються недійсними з підстав та в порядку, встановлених законом (стаття 469 ЦК України).
Згідно зі статтею 33 Закону № 3687-XII патент може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі: а) невідповідності запатентованого винаходу (корисної моделі) умовам патентоздатності, що визначені статтею 7 цього Закону; б) наявності у формулі винаходу (корисної моделі) ознак, яких не було у поданій заявці; в) порушення вимог частини другої статті 37 цього Закону; г) видачі патенту внаслідок подання заявки з порушенням прав інших осіб. З метою визнання деклараційного патенту недійсним будь-яка особа може подати до Установи клопотання про проведення експертизи запатентованого винаходу (корисної моделі) на відповідність умовам патентоздатності. За подання клопотання сплачується збір. При визнанні патенту чи його частини недійсними Установа повідомляє про це у своєму офіційному бюлетені. Патент або його частина, визнані недійсними, вважаються такими, що не набрали чинності, від дати публікації відомостей про видачу патенту.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження 14-400цс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
Таким чином, у цивільному процесі, побудованому на принципі змагальності, збір і підготовка доказів на підтвердження позовних вимог чи заперечення сторони щодо заявлених до неї вимог, покладається законом на сторони. Суд оцінює надані сторонами докази, і не збирає їх самостійно.
Згідно зі Законом № 3687-XII особа, яка просить суд визнати патент недійсним не обов`язково має бути власником іншого патента (на винахід, корисну модель) та протиставляти власний патент патенту відповідача.
Позов про визнання патенту недійсним може подати будь-яка особа, яка вважає, що відповідний патент порушує її права та охоронювані законом інтереси. Коло таких осіб (крім сторін договору) з`ясовується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та норм права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
З урахуванням вищенаведеного та положень статті 33 Закону № 3687-XII, положень статті 25 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки», якими установлено підстави визнання недійсними патентів на винаходи, корисні моделі та промислові зразки, позов про визнання патенту недійсним може подати будь-яка особа, яка вважає, що відповідний патент порушує її права та охоронювані законом інтереси.
Перевіряючи наявність/відсутність новизни спірної корисної моделі, судом досліджено надані до суду висновки експертів, оскільки вони є належними та допустимими доказами щодо предмету доказування у зазначеній справі. Крім того, стороною відповідача клопотання про призначення іншої судової експертизи не заявлено під час судового розгляду, та не спростовані висновки в ній.
У частині першій та другій статті 2 ЦПК України зазначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного Кодексу кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника.
Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.
Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.
Таким чином, правом звернення до суду із позовом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи законних інтересів та, відповідно, таке цивільне право або інтерес може бути захищено судом у спосіб, який, зокрема, не суперечить чинному законодавству, договору та має бути ефективним.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року по справі № 333/6816/17 (провадження № 14-87цс20) зроблено висновок, що «ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Не відповідатиме завданням цивільного судочинства звернення до суду з позовом, спрямованим на оцінювання доказів, зібраних в інших справах, на предмет їх належності та допустимості, або з метою створення підстав для звільнення від доказування в іншій справі (для встановлення у судовому рішенні обставин, які би не потрібно було надалі доказувати під час розгляду іншої справи). Недопустимим з огляду на завдання цивільного судочинства є ініціювання позовного провадження з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у кримінальному провадженні, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, неналежним або недопустимим.
Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 757/4403/16-ц зазначив, що у порядку цивільного судочинства не можна розглядати спір про спростування інформації органу досудового розслідування про проведення процесуальних дій, їх хід і здобуті результати, оскільки таку інформацію слід оцінювати у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом.
Враховуючи те, що на даний час, в провадженні суду перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 за ст. 177 ч.3 КК України, тобто останній обвинувачується у незаконному використанні корисної моделі, що є предметом спору є цій справі, тому позовні вимоги у цій частині позову суд вважає передчасними, та такими, що задоволенню на даний час не підлягають, оскільки спрямовані на оцінку доказів, що стосуються кримінального провадження, що є неприпустимим, та неефективним способом захисту порушеного права.
Що стосується вимоги щодо промислового зразка, то слід зазначити наступне.
До об`єктів права інтелектуальної власності належать, зокрема промислові зразки (частина перша статті 420 ЦК України).
Відповідно до ст. 461 ЦК України промисловий зразок вважається придатним для набуття права інтелектуальної власності на нього, якщо він, відповідно до закону, є новим і має індивідуальний характер. Промисловим зразком може бути зовнішній вигляд виробу або його частини, що визначається, зокрема, лініями, контурами, кольором, формою, текстурою та/або матеріалом виробу, та/або його оздобленням.
Відповідно до ст. 462 ЦК України право інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок підлягає державній реєстрації, якщо інше не встановлено законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Набуття права інтелектуальної власності на винахід і корисну модель засвідчується патентом, на промисловий зразок - свідоцтвом. Обсяг правової охорони визначається формулою винаходу, корисної моделі, зображенням промислового зразка. Умови та порядок державної реєстрації права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок, а також умови та порядок видачі патенту, свідоцтва встановлюються законом.
Права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок визнаються недійсними з підстав та в порядку, встановлених законом (стаття 469 ЦК України).
Частиною першою статті 25 Закону України Про охорону прав на промислові зразки (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що патент може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі: невідповідності запатентованого промислового зразка умовам патентоспроможності, визначеним цим Законом; наявності у зображенні промислового зразка ознак, що не були передбачені поданою заявкою; здійснення державної реєстрації промислового зразка з порушенням прав інших осіб.
Відповідно до ст. 27 Закону України Про охорону прав на промислові зразки (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) захист прав на промисловий зразок здійснюється у судовому та іншому встановленому законом порядку. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у зв`язку з застосуванням цього Закону.
Суди відповідно до їх компетенції розв`язують, зокрема, спори про: авторство на промисловий зразок; встановлення факту використання промислового зразка; встановлення власника промислового зразка; порушення прав власника промислового зразка; право попереднього користування; компенсації.
Відповідно до ст. 470 ЦК України будь-яка особа, яка до дати подання заявки на винахід, корисну модель, промисловий зразок або, якщо було заявлено пріоритет, до дати пріоритету заявки в інтересах своєї діяльності добросовісно використала винахід, корисну модель, промисловий зразок в Україні або здійснила значну і серйозну підготовку для такого використання, має право на безоплатне продовження такого використання або використання, яке передбачалося зазначеною
підготовкою (право попереднього користувача). Право попереднього користувача може передаватися або переходити до іншої особи тільки разом із підприємством чи діловою практикою або з тією частиною підприємства чи ділової практики, в яких було використано винахід, корисну модель, промисловий зразок або здійснено значну і серйозну підготовку для такого використання.
Статтею ст. 4 (В) Паризької конвенції Про охорону промислової власності від 20 березня 1883 року, ратифікована Україною 25 грудня 1991 року, визначено, що права, набуті третіми особами до дня першої заявки, що є підставою для права пріоритету, зберігаються відповідно до внутрішнього законодавства кожної країни Союзу.
Таким чином, на законодавчому рівні визначено випадки добросовісного використання промислового зразка: фактичний користувач того чи іншого незареєстрованого промислового зразка має право в подальшому продовжувати використання його і після реєстрації такого промислового зразка іншою особою, без її дозволу і безоплатно. Вказане нормативне правило охороняє права попереднього користувача на всіх стадіях: від дати подання заявки на реєстрацію, заявлення пріоритету - першості у поданні заявки, до видачі патенту, та після його видачі.
У цьому випадку (у випадку наявності у певної особи права попереднього користувача) володілець патенту на промисловий зразок не має права забороняти її використання попереднім користувачам у силу Закону.
Відповідно до пункту 8.1.4.1 Правил складання та подання заявки на промисловий зразок, затверджених наказом Міністерства освіти і науки України від 18 лютого 2002 року № 110, суть промислового зразка характеризується сукупністю відображених на зображеннях його суттєвих ознак, які визначають зовнішній вигляд виробу з його естетичними та/або ергономічними особливостями. Ознака належить до суттєвих, якщо вона впливає на формування зовнішнього вигляду виробу, якому притаманна така ознака.
Допитані в якості свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 в судовому засіданні вказали, що вони є працівниками ТОВ Фірма «Модуль», та спірні деталі вони виготовляють та реалізують з 2000-х рр., технологія виробництва поступово змінювалась, та коли прийшов працювати ОСОБА_13 , то деталі вже виготовлялись у вигляді, які зазначені в патенті та свідоцтві. Свідок ОСОБА_6 зазначив, що спірні деталі він розробив разом з позивачем, та в подальшому він побачив в 2000 році в автомобілі Пежо з`єднання труб, які почав впроваджувати в їх виробництві на ТОВ Фірма «Модуль».
Відповідно до п.4.3.2.5 Правил при встановленні однорідності товарів або товарів і послуг визначається принципова імовірність виникнення у споживача враження про належність їх одній особі, що виготовляє товар або надає послуги. Для встановлення такої однорідності слід враховувати рід (вид) товарів і послуг; їх призначення; вид матеріалу, з якого товари виготовлені; умови та канали збуту товарів, коло споживачів.
За вказаних обставин, вимога позивача про встановлення права право попереднього користування промисловим зразком «Хомут розтрубний із патрубками
Згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого господарського суду України, що містяться у п.69 постанови № 12 від 17 жовтня 2012 року «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності», за змістом ст.49 ГПК у разі задоволення позову про визнання свідоцтва на знак недійсним повністю або частково господарський суд не має покладати судовий збір та інші судові витрати на Державну службу інтелектуальної власності України, якщо останню було залучено до участі у справі як одного із відповідачів, а видачу відповідного свідоцтва здійснено нею згідно з чинним законодавством.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати стягується з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 4,5, 12,13, 133, 137,141, 259, 264,265 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій», третя особа товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Модуль» про визнання недійсним патенту задовольнити частково.
Встановити право попереднього користування промисловим зразком «Хомут розтрубний із патрубками для з`єднання труб вихлопної системи транспортного засобу» за патентом № НОМЕР_1 до дати подання заявки №s202001171 на промисловий зразок «Хомут розтрубний із патрубками для з`єднання труб вихлопної системи транспортного засобу», тобто до 06.08.2020.
Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 витрати по оплаті судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп., тобто по 496 грн. 20 коп. з кожного.
В решті позову відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_3 , місцеперебування: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_5 .

Відповідач - ОСОБА_4 , місцеперебування: АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_6 .

Відповідач ОСОБА_5 , місцеперебування: АДРЕСА_3 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_7 .

Відповідач Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, місцеперебування: м. Київ, вул. М. Грушевського, 12/2, .

Відповідач державна організація «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій», місцезнаходження: м. Київ, вул. Дмитра Годзенка, буд. 1, .

Третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Модуль», місцезнаходження: м. Харків, пров. П`ятигорський, буд. 8, кв. 1, .

Повний текст рішення виготовлено 03 серпня 2023 року.

Суддя Г.А. ЗУБ