Провадження № 2/344/260/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді: Домбровської Г.В.

при секретаріc/з: Маланія Ю.А.,

представника Позивача Сікомаса С.В., представника Відповідача 1 Саманюк І.М., представника Відповідача Пахар О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкомбуд» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми основного боргу згідно договору купівлі-продажу майна, що буде створено у майбутньому, суми штрафних санкцій, 3% річних -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інкомбуд» (надалі - «Позивач») звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 (надалі - «Відповідач 1»), ОСОБА_2 (надалі - «Відповідач 2»), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкомбуд», , кошти за договором купівлі-продажу майна, яке буде створено в майбутньому №4/10/5 від 13.12.2017 року, а саме: основну суму боргу в розмірі 149 000,00 грн., штрафні санкції в розмірі 29 800,00 грн., 3% річних в розмірі 12 993,61 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 не виконано зобов`язань за укладеним 13 грудня 2017 року між нею та ТОВ «Інкомбуд» договору №4/10/4 купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому, предметом якого було придбання квартири АДРЕСА_1 будівельною адресою: м. Кузнецовськ, м-н. Перемоги,56.

Зокрема, як зазначено в позовній заяві, Відповідачем 1 не оплачено вартість квартири в розмірі 149 000,00 грн., яку було визначено пунктом 1.2. Договору №4/10/4, та яка підлягала сплаті протягом трьох днів з моменту укладення договору.

Після введення об`єкта в експлуатацію продавець повідомив покупця про завершення будівництва та надав документи, необхідні для реєстрації права власності, передбачені п. 2.5 договору. Таким чином, за змістом позову, ТОВ «Інкомбуд» виконало свої обов`язки, передбачені договором, натомість ОСОБА_1 не виконала передбачений п. 6.1.1 договору обов`язок - не оплатила вартості квартири. Незважаючи на невиконання обов`язку щодо оплати вартості квартири, ОСОБА_1 22.12.2017 року зареєструвала право власності на неї, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Надана Відповідачем 1 на підтвердження факту оплати за квартиру Довідка від 14.12.2017 року, видана ТОВ «Інкомбуд», за твердженням представника Позивача та директора ТОВ «Інкомбуд», є підробленою, оскільки підпис, який міститься на ній, не належить директору ОСОБА_3 .

Оскільки станом на момент придбання та реєстрації права власності на квартиру ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , Позивач в заяві про залучення до справи співвідповідача посилається на солідарний характер відповідальності подружжя за зобов`язаннями, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї.

Представник Позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. В судових дебатах просив поновити строк звернення до суду, який пропущено, за його твердженнями, всього на один день.

Відповідачем 1 ОСОБА_1 на адресу суду подано відзив на позов, у якому вона заперечила проти позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність, та просила відмовити в їх задоволенні.

Заперечуючи проти позову, Відповідач 1 у відзиві на позов покликається на те, що на виконання пункту 6.1.1 Договору №4/10/4 ОСОБА_1 сплатила внесок у розмірі 149 000,00 грн., що підтверджується Довідкою від 14.12.2017 року, виданою ТОВ «Інкомбуд» та яка була подана державному реєстратору для реєстрації права власності на квартиру, що придбана за договором, за Відповідачем 1.

Крім того, Відповідачем 1 подано до суду заяву про застосування строків позовної давності, в яких ОСОБА_1 покликається на пропуск Позивачем строку звернення до суду та просить відмовити в позові з цієї підстави.

Представник Відповідача в судових засіданнях проти позову заперечувала, просила відмовити в його задоволенні.

Відповідачем 2 - ОСОБА_2 - на адресу суду подано письмові поясненнях, у яких він зазначив про те, що оскільки договір купівлі-продажу квартири був укладений, і право власності на квартиру зареєстровано за час перебування Відповідача 2 та Відповідача 1 у шлюбі, вказана квартира є спільною власністю, і Відповідач 2 готовий оплатити 50% її вартості, яку не було оплачено у зв`язку з фінансовими труднощами у їхній сім`ї. Про те, що дружина ОСОБА_1 зареєструвала право власності на квартиру, ОСОБА_2 відомо не було.

Представник Відповідача 2 в судових засіданнях позовні вимоги визнав.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.10.2022 року задоволено клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкомбуд» про призначення судової почеркознавчої експертизи в даній цивільній справі; призначено по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкомбуд» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми основного боргу згідно договору купівлі-продажу майна, що буде створено у майбутньому, суми штрафних санкцій, 3% річних - судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено наступне питання:

- Чи виконано підпис на Довідці ТОВ «Інкомбуд» від 14.12.2017 року ОСОБА_3 , чи іншою особою?

Крім того, в даній ухвалі судом зобов`язано ОСОБА_1 (особу, якою подано належним чином завірену копію Довідки ТОВ «Інкомбуд» від 14.12.2017 року з відміткою «Згідно з оригіналом»), надати до матеріалів справи для проведення експертизи оригінальний примірник Довідки ТОВ «Інкомбуд» від 14.12.2017 року, оскільки в матеріалах реєстраційної справи такий документ відсутній.

27 лютого 2023 року на адресу суду надійшло повідомлення експерта Е.О. Лемак про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи №4419-Е від 22.02.2023 року у зв`язку з ненаданням, зокрема, досліджуваного документу експерту.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07.04.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Проаналізувавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

13 грудня 2017 року між ТОВ «Інкомбуд» в особі директора Хромея О.І. та ОСОБА_1 було укладено договір №4/10/4 купівлі-продажу майна, що буде створене в майбутньому (надалі - також «Договір №4/10/4»).

Відповідно до п. 1.1 даного договору покупець вносить кошти за придбання квартири АДРЕСА_2 за будівельною адресою: м. Кузнецовськ, м-н. Перемоги, 56 та оплату послуг, зазначених у цьому договорі, які нерозривно пов`язані з її створенням та введенням в експлуатацію.

Пунктом. 1.2 Договору №4/10/4 купівлі-продажу майна, що буде створене в майбутньому встановлено, що вартість квартири на дату укладення договору становить 149 000 грн. та визначається виходячи з проектного розміру загальної площі квартири, зазначеної в п. 1.1 цього договору, при цьому вартість 1 кв.м на момент укладення договору становить 2200 грн. і складається з матеріалів та будівельно-монтажних робіт.

Пунктом 6.1.1 Договору №4/10/4 сторони погодили, що внесок у розмірі 149 000 грн. підлягає сплаті протягом трьох днів з моменту укладення даного договору.

Із наданою Відповідачем 1 копії довідки, виданої ТОВ «Інкомбуд» за підписом директора Хромея О.І. від 14.12.2017 року (том 1, а.с.30) вбачається, що ОСОБА_1 здійснено оплату вартості квартири за адресою: АДРЕСА_3 , площею 58,4 кв.м., згідно Договору купівлі-продажу майна, що буде створене у майбутньому №4/10/4 від 13.12.2017 року. Заборгованість ОСОБА_1 перед ТзОВ «Інкомбуд» станом на 14 грудня 2017 року відсутня.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №148128236 від 05.12.2018 року (том 1, а.с.11-16) вбачається, що за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності, розмір часток 1/1 на двокімнатну квартиру загальною площею 58,4 кв.м, житловою площею 30,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконано зобов`язань за договором №4/10/4 купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому від 13 грудня 2017 року, зокрема, не оплачено вартості квартири в розмірі 149 000,00 грн., яка підлягала сплаті протягом трьох днів з моменту укладення цього договору, ТОВ «Інкомбуд» звернулось до суду з даним цивільним позовом.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України») визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За своєю суттю договір купівлі-продажу передбачає для однієї сторони право отримання предмета купівлі-продажу у власність та зобов`язання сплатити його покупну ціну, а для другої сторони право на отримання ціни та обов`язок передати предмет договору наступному власнику.

Крім того, покупець може домовитися з іншою особою про придбання власності за її рахунок з наступним відшкодуванням цій особі витрат.

Отже, предмет договору належить продавцю та переходить у власність покупця, якщо інше не передбачено домовленістю сторін, та покупець має сплатити ціну за власний рахунок, якщо інше не передбачено домовленістю сторін договору або покупцем та іншою особою.

Судом встановлено, що 13 грудня 2017 року між ТОВ «Інкомбуд» та ОСОБА_1 було укладено договір №4/10/4 купівлі-продажу майна, що буде створене в майбутньому.

Відповідно до п. 1.1 даного договору покупець вносить кошти за придбання квартири АДРЕСА_2 за будівельною адресою: м. Кузнецовськ, м-н. Перемоги, 56 та оплату послуг, зазначених у цьому договорі, які нерозривно пов`язані з її створенням та введенням в експлуатацію.

Пунктом. 1.2 договору №4/10/4 купівлі-продажу майна, що буде створене в майбутньому встановлено, що вартість квартири на дату укладення договору становить 149 000 грн. та визначається виходячи з проектного розміру загальної площі квартири, зазначеної в п. 1.1 цього договору, при цьому вартість 1 кв.м на момент укладення договору становить 2200 грн. і складається з матеріалів та будівельно-монтажних робіт.

Пунктом 6.1.1 договору сторони погодили, що внесок у розмірі 149 000 грн. підлягає сплаті протягом трьох днів з моменту укладення даного договору.

22.12.2017 року ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності, розмір часток 1/1 на двокімнатну квартиру загальною площею 58,4 кв.м, житловою площею 30,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Під час розгляду справи представник та директор ТОВ «Інкомбуд» покликалися на те, що розрахунку за квартиру Відповідачем 1 проведено не було.

Щодо наданої ОСОБА_1 копії довідки, виданої ТОВ «Інкомбуд» за підписом директора Хромея О.І. від 14.12.2017 року (том 1, а.с.30), за змістом якої ОСОБА_1 здійснено оплату вартості квартири за адресою: АДРЕСА_3 , площею 58,4 кв.м., згідно Договору купівлі-продажу майна, що буде створене у майбутньому №4/10/4 від 13.12.2017 року; заборгованість ОСОБА_1 перед ТзОВ «Інкомбуд» станом на 14 грудня 2017 року відсутня, - представники ТОВ «Інкомбуд» покликалися на те, що вказану довідку було сфальсифіковано, оскільки такої довідки директором Позивача не підписувалося.

В судовому засіданні директор ТОВ «Інкомбуд» ОСОБА_3 стверджував, що ним така довідка не підписувалася, а підпис, який на ній міститься, йому не належить.

У зв`язку з такими доводами, за клопотанням представника Позивача в даній цивільній справі Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.10.2022 року призначено по справі судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено наступне питання:

- Чи виконано підпис на Довідці ТОВ «Інкомбуд» від 14.12.2017 року ОСОБА_3 , чи іншою особою?

В даній ухвалі судом зобов`язано ОСОБА_1 (особу, якою подано належним чином завірену копію Довідки ТОВ «Інкомбуд» від 14.12.2017 року з відміткою «Згідно з оригіналом»), надати до матеріалів справи для проведення експертизи оригінальний примірник Довідки ТОВ «Інкомбуд» від 14.12.2017 року, оскільки в матеріалах реєстраційної справи такий документ відсутній.

27 лютого 2023 року на адресу суду надійшло повідомлення експерта Е.О.Лемак про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи №4419-Е від 22.02.2023 року у зв`язку з ненаданням, зокрема, досліджуваного документу експерту.

Так, Суд звертає увагу на те, що до матеріалів відзиву на позов Відповідачем 1 додано копії довідки, виданої ТОВ «Інкомбуд» за підписом директора Хромея О.І. від 14.12.2017 року, яку завірено особистим підписом ОСОБА_1 з відміткою «згідно з оригіналом» (том 1, а.с.30).

Як зазначила особисто Відповідач 1 ОСОБА_1 в судовому засіданні, оригінал вказаної довідки у неї відсутній, оскільки його було подано державному реєстратору для проведення реєстрації права власності на квартиру.

Так, ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11.05.2022 року витребувано у ЦНАП м. Вараш (Рівненська область, м. Вараш, мікрорайон Будівельників, буд. 25/1, 34400) оригінал реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна - двокімнатна квартира загальною площею 58,4 кв.м., житлова площа 30,9 кв.м., адреса: АДРЕСА_3 .

На виконання вказаної ухвали Виконавчим комітетом Вараської міської ради (Департамент соціального захисту та гідності) надано суду належним чином завірену копію реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна, включаючи копії документів електронної реєстраційної справи, які було виготовлено шляхом сканування до Державного реєстру прав при формуванні заяви. Зокрема, Суду надано копію реєстраційної справи №107 в 1-му прим. на 16-ти аркушах та Опис вилучених документів з реєстраційної справи №107 в 2-ох прим. на 4-ти аркушах (том 1, а.с.194-213).

В подальшому на вимогу суду Виконавчим комітетом Вараської міської ради (Департамент соціального захисту та гідності) було направлено до суду оригінал реєстраційної справи №107 в 1-му прим. на 6-ти аркушах та Опис вилучених документів з реєстраційної справи №107 в 2-ох прим. на 2-х аркушах (том 1, а.с.250-252, оригінал реєстраційної справи №107 окремим томом).

Отже, зі змісту оригіналу реєстраційної справи №107 на 5-ти аркушах вбачається наявність в даній реєстраційній справі наступних документів:

- внутрішній опис документів реєстраційної справи №107 (чотири порядкові номери)

- заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності)

- дублікат квитанції про сплату 60% адміністративного збору

- дублікат квитанції про сплату 40% адміністративного збору

- Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №109189237 від 27.12.2017 року.

Інших документів, зокрема, оригіналу Довідки, виданої ТОВ «Інкомбуд» за підписом директора Хромея О.І. від 14.12.2017 року, оригінал реєстраційної справи не містить.

При цьому, Суд зауважує, що як вбачається з Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №109189237 від 27.12.2017 року, який міститься в реєстраційній справі №107, (реєстраційна справа окремим томом, а.с. 4) в переліку підстав виникнення права власності державним реєстратором зазначено, окрім інших документів (які очевидно подавалися разом із заявою про реєстрацію права власності), зокрема:

«Довідка про повний розрахунок, серія та номер б/н, виданий 13.12.2017, видавник ТзОВ «Інкомбуд».

Натомість, наявну в матеріалах справи копію довідки про розрахунок датовано 14.12.2017 року.

Крім того, в наданих Виконавчим комітетом Вараської міської ради (Департамент соціального захисту та гідності) на виконання ухвали суду копії реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна, яка включає копії документів електронної реєстраційної справи, які було виготовлено шляхом сканування до Державного реєстру прав при формуванні заяви (том 1, а.с.194-213), міститься копія Довідки, виданої ТОВ «Інкомбуд» за підписом директора Хромея О.І. від 14.12.2017 року.

Суд звертає на це особливу увагу, тобто на відмінність дати довідки про повний розрахунок, яка вказана у Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №109189237 від 27.12.2017 року, який міститься в реєстраційній справі №107, (реєстраційна справа окремим томом, а.с. 4; том 1, а.с. 210) (дата довідки - 13.12.2017 року), та у довідці, яку було відскановано державним реєстратором до електронної реєстраційної справи (дата довідки - 14.12.2017 року (том 1, а.с.209).

При цьому оригіналу, ні Довідки, виданої ТОВ «Інкомбуд» за підписом директора Хромея О.І. від 14.12.2017 року, ані Довідки, виданої ТОВ «Інкомбуд» за підписом директора Хромея О.І. від 13.12.2017 року - Суду представлено не було.

Відсутність оригіналу довідки про повний розрахунок в оригіналі реєстраційної справи №107 та зміст супровідного листа Виконавчого комітету Вараської міської ради (Департамент соціального захисту та гідності) вих. 1420/7100/01-31/7112 від 03.06.2022 року (том 1, а.с. 194) свідчить про те, що окремі документи, подані Відповідачем 1 разом із заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру, в тому числі і довідку про повний розрахунок, було відскановано державним реєстратором до електронної реєстраційної справи, а оригінали повернуто заявнику, тобто ОСОБА_1 .

У зв`язку з цим, ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.10.2022 року про призначення судової почеркознавчої експертизи судом було зобов`язано саме ОСОБА_1 (особу, якою подано належним чином завірену копію Довідки ТОВ «Інкомбуд» від 14.12.2017 року з відміткою «Згідно з оригіналом»), надати до матеріалів справи для проведення експертизи оригінальний примірник Довідки ТОВ «Інкомбуд» від 14.12.2017 року, оскільки в матеріалах реєстраційної справи такий документ відсутній.

Однак, оригінального примірника Довідки ТОВ «Інкомбуд» від 14.12.2017 року ОСОБА_1 ні Суду, ані експерту, надано не було, що унеможливило проведення в даній справі судової почеркознавчої експертизи.

При цьому, Суд звертає увагу на те, що саме ОСОБА_1 була заявником щодо реєстрації права власності на квартиру, саме нею 22.12.2017 року державному реєстратору подавався оригінал вищевказаної довідки про розрахунок, і саме дана сторона у справі №344/17697/20, додавши до відзиву на позов копію даної довідки, завірила її власним підписом з відміткою «згідно з оригіналом» (що свідчить про те, що особа, ставлячи свій підпис на копії, володіла оригінальним примірником документу).

Крім того, відповідно до пункту 24 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України

від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції станом на 22.12.2017 року) встановлено, що за результатом розгляду заяви державний реєстратор, уповноважена особа невідкладно повертає заявникові оригінали документів, поданих для державної реєстрації (крім заяви, що долучається до документів, поданих для державної реєстрації прав, інших заяв, що подавалися суб`єкту державної реєстрації прав або нотаріусу, та документа, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав), видає витяг з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав у паперовій формі (у разі його формування у паперовій формі) чи у разі відмови у проведенні державної реєстрації прав - рішення державного реєстратора щодо відмови в державній реєстрації прав у паперовій формі (за бажанням заявника).

Пунктом 25 вищевказаного Порядку визначено, що заява, що долучалася до документів, поданих для державної реєстрації прав, інші заяви, що подавалися суб`єкту державної реєстрації прав або нотаріусу, документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав, а також інші документи, що були отримані у паперовій формі державним реєстратором під час розгляду заяви та не підлягають поверненню заявнику, долучаються до відповідної реєстраційної справи або зберігаються суб`єктом державної реєстрації прав, нотаріусом протягом трьох років.

Отже, вказаними нормами підзаконного нормативно-правового акту передбачено невідкладне повернення заявникові державним реєстратором за результатом розгляду заяви оригіналів документів, поданих для державної реєстрації, крім:

заяви, що долучається до документів, поданих для державної реєстрації прав,

інших заяв, що подавалися суб`єкту державної реєстрації прав або нотаріусу,

документа, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав.

Відтак, інші оригінали документів, в тому числі, оригінал довідки про повний розрахунок, підлягають поверненню заявнику.

Однак Суду такого оригінального примірника ОСОБА_1 надано не було.

Суд погоджується з доводами представника Відповідача 1 про те, що чинне законодавство не зобов`язує особу покупця зберігати відповідні документи, в тому числі, оригінал довідки про повний розрахунок, протягом певного періоду часу. Однак, у разі наявності відповідних спорів відсутність такої довідки та відсутність обов`язку щодо її збереження не звільняє особу від відповідальності в разі встановлення підстав для цього.

Отже, копію наявної в матеріалах справи Довідки ТОВ «Інкомбуд» від 14.12.2017 року Суд не може вважати допустимим доказом на підтвердження факту виконання ОСОБА_1 зобов`язань за договором №4/10/4 купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому від 13 грудня 2017 року, зокрема, факту оплати вартості квартири в розмірі 149 000,00 грн., оскільки оригіналу такого документу суду не надано, а всі процесуальні дії щодо здобуття такого оригіналу документу виявилися безрезультатними.

Питання належності такого доказу на підтвердження обставин повної оплати ОСОБА_1 вартості квартири не могло бути вирішено у зв`язку з неможливістю проведення судової почеркознавчої експертизи, зважаючи на відсутність оригіналу досліджуваного документу.

Інших клопотань сторонами в цій частині не заявлялося.

Крім того, Суд зауважує, що і документу, який державним реєстратором зазначено в переліку підстав виникнення права власності у Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №109189237 від 27.12.2017 року - Довідка про повний розрахунок, серія та номер б/н, виданий 13.12.2017, видавник ТзОВ «Інкомбуд» - Суду взагалі не надано ні в копії, ані в оригіналі.

На інші докази на підтвердження факту оплати договірної вартості квартири сторона Відповідача 1 в ході розгляду справи не посилалася.

Так, Суд враховує те, що сам факт реєстрації права власності на квартиру за Відповідачем 1 свідчить про те, що на час подання заяви про державну реєстрацію державному реєстратору було подано повний пакет документів, оскільки в протилежному випадку у проведенні державної реєстрації на квартиру було б відмовлено згідно закону.

Докази на підтвердження того, що відповідне рішення державного реєстратора від 27.12.2017 року про державну реєстрацію права власності на квартиру за ОСОБА_1 оскаржувалося чи було скасоване - в матеріалах справи відсутні.

Однак, предметом даного спору є позовні вимоги про стягнення коштів на виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу, а, відтак, заперечуючи проти позову, відповідач повинен надати належні та допустимі докази саме на підтвердження факту виконання договірних зобов`язань - у спірних відносинах - належні докази оплати повної договірної вартості квартири.

Факт державної реєстрації права власності на квартиру підлягає оцінці поряд з іншими доказами, однак сам по собі не звільняє Відповідача 1 від обов`язку доказування в даній цивільній справі, враховуючи її конкретні обставини.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Згідно з положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 24 червня 2021 року у справі № 686/19271/19, провадження № 61-9459св20:

«Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (у редакції станом на 2016 рік), первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частиною другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до підпункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

У підпункті 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, зазначено, що первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Преамбулою Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 (далі - Положення), у редакції, чинній на час підписання сторонами договору, визначено, що це Положення розроблено відповідно до статті 33 Закону України «Про Національний банк України» та визначає порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою.

У пункті 1.2 Положення визначено, що касовий ордер - первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси. Форму касових ордерів установлено наказом Міністерства статистики України від 15 лютого 1996 року № 51 «Про затвердження типових форм первинного обліку касових операцій». Касові операції - це операції підприємств (підприємців) між собою та з фізичними особами, що пов`язані з прийманням і видачею готівки під час проведення розрахунків через касу з відображенням цих операцій у відповідних книгах обліку.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 15 грудня 2015 року (провадження № 21-4266а15), договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку, а свідчить про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, в той час як первинні документи складаються лише за фактом надання послуг.

Про факт отримання та повернення коштів свідчать банківські виписки про зарахування чи повернення грошей із поточного рахунку, а також прибуткові та видаткові касові ордери у разі внесення грошей до каси товариства.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12 червня 2020 року в справі № 169/506/17 (провадження № 61-37213св18).

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що на виконання умов договору він передав директору ПП «Буд Кепітал Менеджмент» ОСОБА_3 кошти у розмірі 2 108 778 грн., про що йому були видано відповідну довідку про сплату коштів у повному обсязі.

Беручи до уваги зазначену довідку, як доказ сплати позивачем коштів за договором купівлі-продажу майнових прав від 06 липня 2016 року, суди попередніх інстанцій на зазначене уваги не звернули, не перевірили чи є ця довідка належним та допустимим доказом внесення позивачем коштів, не з`ясував у якій формі вносилися кошти (у безготівковій чи готівковій), якщо у готівковій, то доказом може бути прибуткові та видаткові касові ордери,

а якщо у безготівковій, то таким доказом може бути відповідна банківська виписка».

В ході розгляду справи Відповідач 1 ОСОБА_1 стверджувала про те, що кошти за квартиру в розмірі 149 000,00 грн. вносилися нею готівкою в касу товариства.

Сторона Позивача таку обставину заперечувала, оскільки посилалася на те, що кошти в сумі 149 000,00 грн. ОСОБА_1 взагалі не оплачено.

Таким чином, враховуючи зазначене, вимоги чинного законодавства та зазначену вище правову позицію Верховного Суду, належними доказами оплати вартості квартири повинні бути надані ОСОБА_1 прибуткові та видаткові касові ордери, оскільки вона стверджує, що вносила кошти готівкою до каси товариства.

Однак, таких документів Відповідачем 1 Суду не надано, і на їх існування вона взагалі не посилалася, вважаючи, що належним доказом виконання нею договірних зобов`язань у спірних правовідносинах є Довідка ТОВ «Інкомбуд» від 14.12.2017 року та факт реєстрації за нею права власності на квартиру.

В той же час, враховуючи обставини спірних правовідносин, Суд вважає, що сам по собі факт державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 на квартиру не свідчить про виконання нею визначеного пунктом 6.1.1 договору №4/10/4 купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому від 13 грудня 2017 року зобов`язання щодо оплати вартості квартири в розмірі 149 000,00 грн., яка підлягала сплаті протягом трьох днів з моменту укладення договору.

Інші належні та допустимі докази на підтвердження цього в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до пункту 7.1 Договору №4/10/4 купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому від 13 грудня 2017 року у випадку порушення покупцем термінів сплати і розмірів цільових внесків, передбачених даним Договором згідно п. 6., з урахуванням п. 5.2 даного Договору, Покупець за вимогою Продавця виплачує штрафні санкції у розмірі 1 (один) % від простроченої суми за кожний день прострочення, але не більше 20 % від розрахункової вартості квартири.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення коштів та розрахованих стороною Позивача штрафних санкцій та 3% річних є обґрунтованими.

Оскільки станом на момент придбання та реєстрації права власності на квартиру ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 (що визнається обома відповідачами), Позивач посилається на солідарний характер відповідальності подружжя за зобов`язаннями, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, а тому просить стягнути кошти солідарно з обох відповідачів.

Вказане відповідає правовій позиції Великої Палати Верхового Суду у постанові від 30.06.2020 року у справі №638/18231/15-ц (пункти 39-67 постанови (https://reyestr.court.gov.ua/Review/90458942).

В ході розгляду справи Відповідачем 1 подано заяву про застосування строків позовної давності, оскільки позов подано з пропуском строку звернення до суду.

Представник Позивача в судових дебатах просив поновити строк звернення до суду, враховуючи те, що його пропущено всього на один день.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Відповідно достатті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно ч.3 ст. 267ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Також, суд зазначає, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц).

Так, за змістом пункту 6.1.1 Договору №4/10/4 від 13 грудня 2017 року сторони погодили, що внесок у розмірі 149 000 грн. підлягає сплаті протягом трьох днів з моменту укладення даного договору.

Отже, враховуючи, що договір було укладено 13 грудня 2017 року, згідно пункту 6.1.1 Договору №4/10/4 кошти мали бути внесені до 16 грудня 2017 року включно.

Відтак, 17 грудня 2017 року розпочався строк позовної давності і сплив такий строк 17 грудня 2020 року о 23:59 год.

Позовну заяву ТОВ «Інкомбуд» до суду датовано 16 грудня 2020 року (том 1, а.с.3), а відправлено в поштовому конверті на адресу суду 18 грудня 2020 року (том 1, а.с.17-18).

Таким чином, позовну заяву було підписано в межах строку позовної давності 16.12.2020 року, а відправлено поштою 18.12.2020 року на наступний день після граничного строку позовної давності 17.12.2020 року.

Представник Позивача в судових дебатах просив строк позовної давності поновити у зв`язку з його пропуском лиш на один день.

Посилання представника Відповідача 1 на те, що відповідна заява про поновлення строку позовної давності повинна була бути подана письмово до судових дебатів не приймається до уваги, оскільки відповідну заяву сторона цивільної справи може заявити усно.

Суд також звертає увагу на те, що, як зазначив Верховний Суд у постанові від 16 червня 2022 року у справі № 344/17277/20 (провадження № 61-12109св21), розгляд справ судами має здійснюватися з дотриманням принципів справедливості, добросовісності та розумності, що є загальними засадами цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України), а також основоположних засад (принципів) цивільного судочинства (частина третя статті 2 ЦПК України),

Рішення суду повинне бути не просто формально законним і обґрунтованим, а й справедливим за своєю суттю.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи (позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 17 листопада 2021 року в справі № 755/5684/18-ц).

Відтак, враховуючи вищевикладене, виходячи із закріплених цивільним законодавством принципів добросовісності, розумності та справедливості, Суд вважає за доцільне та справедливе на підставі частини 5 статті 267 ЦК України, зважаючи на всі вищевикладені обставини та процесуальну поведінку усіх сторін, захистити порушене право Позивача, визнавши причини пропуску строку позовної давності на один день поважними та такими, що не можуть вважатися підставою відмови в позові.

Суд також зауважує на допущену представником Позивача описку у прохальній частині позовної заяви у номері Договору від 13.12.2017 року, оскільки замість вірного номера «№4/10/4» ним зазначено «№4/10/5».

Оскільки Договір купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому від 13.12.2017 року, щодо виконання зобов`язань за яким подано позов, має номер «№4/10/4», і саме копію даного договору (з номером №4/10/4) було додано до позовної заяви, і саме вказаний договір №4/10/4 було подано Відповідачем 1 на державну реєстрацію права власності, Суд вважає, що мала місце описка з боку представника Позивача, однак це не є підставою для відмови в задоволенні позову.

Щодо посилання представника Відповідача на відсутність на наданому разом із позовною заявою примірнику Договору №4/10/4 від 13.12.2017 року підпису покупця ОСОБА_1 (том 1, а.с.5-9), Суд зауважує, що дійсно така обставина має місце.

Однак, по-перше, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що укладеність (чи дійсність) даного договору заперечується чи заперечувалася у встановленому законом порядку ОСОБА_1 .

По-друге, на підставі даного Договору №4/10/4 від 13.12.2017 року ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на квартиру, яка є предметом даного договору, тобто повністю реалізовано права покупця за даним договором шляхом набуття предмету правочину у приватну власність.

В матеріалах електронної реєстраційної справи (відскановані копії) міститься Договір №4/10/4 від 13.12.2017 року з підписами ОСОБА_1 на кожній сторінці (том 1, а.с.200-202).

Таким чином, Суд не вбачає підстав для відмови в позові, як на це посилається сторона Відповідача 1, з підстави надання Позивачем копії договору без підпису покупця, оскільки в матеріалах реєстраційної справи міститься вказаний договір з таким підписом.

Частинами 1-4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а частиною 5 вказаної статті визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України).

Зважаючи на вищевикладене, Суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Судові витрати слід розподілити відповідно до статті 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 15, 22, 526, 527, 530, 610 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 89, 263-265, 273,354-355 Цивільного процесуального кодексу України, Суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкомбуд» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми основного боргу згідно договору купівлі-продажу майна, що буде створено у майбутньому, суми штрафних санкцій, 3% річних - задовольнити.

2. Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкомбуд», , кошти за договором купівлі-продажу майна, яке буде створено в майбутньому №4/10/4 від 13.12.2017 року, а сааме: основну суму боргу в розмірі 149 000,00 грн., штрафні санкції в розмірі 29 800,00 грн., 3% річних в розмірі 12 993,61 грн., а всього 191 793,61 грн.

3. Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкомбуд», , витрати зі сплати судового збору по 1438,45 грн. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 05.06.2023 року.

Суддя Домбровська Г.В.