ПОСТАНОВА

Іменем України

21 серпня 2023 року м. Кропивницький

справа № 404/1844/23

провадження № 22-ц/4809/865/23

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді - Головань А.М., Єгорова С.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач 1 - Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області;

відповідач 2 - Кіровоградська обласна прокуратура,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, Кіровоградської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльність службових осіб та стягнення моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 квітня 2023 року (суддя Іванова Л.А.),

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, Кіровоградської обласної прокуратури яким просить:

-визнати протиправною бездіяльність уповноважених осіб Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, яка полягає у довготривалому та неефективному досудовому розслідуванні кримінального провадження № 0004074 від 05.05.2018 року, розпочатому за ознаками скоєного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України в ході якого нездійснені всі слідчі дії (розшукові) дії у строк, визначений чинним Кримінальним процесуальним кодексом України, а також в ігноруванні вимог чинного законодавства України в частині проведення повного, швидкого та неупередженого досудового розслідування;

-визнати, що саме через незаконні рішення, неефективне досудове розслідування та протиправну тривалу бездіяльність посадових осіб Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області та Кропивницької окружної прокуратури при розслідуванні кримінального провадження № 0004074 від 05.05.2018 року спричинено ОСОБА_1 , як потерпілому внаслідок кримінальних правопорушень - моральну шкоду;

-стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок державного бюджету шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку компенсації завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури моральної шкоди в розмірі 600 000,00 грн, тобто по 300 000,00 грн, з кожного відповідача, солідарно.

В обґрунтування позову зазначено, що 05.05.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) слідчим відділом Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області внесені відомості за №0004074, та розпочате кримінальне провадження за ознаками скоєного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, зокрема за фактом вчинення щодо ОСОБА_1 незаконних (протиправних) дій співробітниками правоохоронних органів, за яким останній є потерпілою особою.

Під час проведення досудового розслідування посадовими (службовими) особами як органу досудового розслідування, зокрема із числа працівників ГУНП в Кіровоградській області, так і процесуального керівництва із числа працівників Кіровоградської обласної прокуратури, у кримінальному провадженні не вживалися заходи щодо організації та проведення всіх необхідних та передбачених приписами КПК України слідчих дій, внаслідок чого уповноваженими слідчими неодноразово виносились помилкові постанови про закриття зазначеного кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю в діях співробітників правоохоронних органів складу кримінальних правопорушень, які в наступному були оскаржені і за результатами розгляду неодноразово скасовані, у зв`язку з їх незаконністю, а також не було проведено по даному кримінальному провадженню усіх процесуальних дій, передбачених КПК України, в тому числі за відсутності належного процесуального керівництва з боку прокурорів.

Тривала протиправна бездіяльність, в тому числі по суті незаконні рішення посадових (службових) осіб мали місце з боку окремих працівників ГУНП в Кіровоградської області та Кіровоградської обласної прокуратури, які є органами державної влади, з приводу тривалого та неефективного проведення досудового розслідування, відсутності належного процесуального керівництва відповідними прокурорами, незаконного закриття зазначеного кримінального провадження, потерпілому була завдана моральна шкода, яка полягає в досить тривалому вирішенні вказаного кримінального провадження, він вимушений звертатися в суди, поліцію та прокуратуру, з метою захисту та поновлення своїх прав, як потерпілого.

У результаті вказаних неправомірних дій, позивач просить суд стягнути з відповідачів на його користь у відшкодування моральної шкоди 600 000 грн.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 квітня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу.

Повертаючи скаргу, суд дійшов висновку, що позивачем одночасно заявлено вимоги, які розглядаються за правилами різних видів судочинства, а саме: кримінального та цивільного, об`єднання заявлених позивачем вимог в одному провадженні є недопустимим в силу положень цивільного процесуального законодавства та передбачає інший порядок розгляду такої категорії справ з дотриманням певної форми звернення з такими вимогами до суду. Судом застосовані положення ст. ст. 185 та 188 ЦПК.

Мотиви апеляційного оскарження, відзиву на апеляційну скаргу

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. Відповідно до поданої апеляційної скарги просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове рішення, яким справу №404/1844/23 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вважає, що ухвала від 24 квітня 2023 року винесена передчасно та не відповідає нормам Конституції України.

В обґрунтування зазначено, що безпосередньо потерпілому ОСОБА_1 була спричинена окремими посадовими (службовими) особами із числа працівників ГУНП в Кіровоградській області та Кіровоградської обласної прокуратури - моральна шкода внаслідок саме їхньої тривалої протиправної бездіяльності, пов`язаної з ігноруванням норм діючого КПК України та чинної Конституції. Тобто, незаконними діями органів державної влади, якими є працівники ГУНП в Кіровоградській області та Кіровоградської обласної прокуратури, які в результаті тривалої протиправної бездіяльності заподіяли моральні страждання, тому моральна шкода повинна бути відшкодована з Державного бюджету України, відповідно до приписів ст. ст. 23, 1173, 1174 ЦК України.

Посилаючись на ст.ст. 2-4 ЦПК України вважає, що має право на захист порушених цивільних прав, а суди цивільної юрисдикції відповідно мають відповідну юрисдикцію та компетенцію для їх розгляду по суті.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ГУНП в Кіровоградській області просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. Вважає, що суд правомірно повернув позовну заяву ОСОБА_1 (а.с.75-77).

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Апеляційна скарга подана позивачем до Кропивницького апеляційного суду 19 травня 2023 року.

Ухвалою суду від 26 червня 2023 року відкрито провадження у даній справі; встановлено строк для подачі відзиву.

Ухвалою суду від 29 червня 2023 року справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 призначено до розгляду в Кропивницькому апеляційному суді без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 14 серпня 2023 року продовжено Головному управлінню Національної поліції в Кіровоградській області, строк, встановлений в ухвалі Кропивницького апеляційного суду від 26 червня 2023 року для подачі відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 квітня 2023 року

21 серпня 2023 року строк розгляду справи продовжено на п`ятнадцять днів, про що постановлено відповідну ухвалу.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 353 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду щодо повернення заяви позивачеві (заявникові) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Предметом спору заявленого у даній справі є визнання протиправною бездіяльності уповноважених осіб Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, яка полягає у довготривалому та неефективному досудовому розслідуванні кримінального провадження № 0004074 від 05.05.2018 року, розпочатому за ознаками скоєного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, в ході якого нездійсненні всі слідчі дії (розшукові) дії у строк визначений чинним Кримінальним процесуальним кодексом України, а також в ігноруванні вимог чинного законодавства України в частині проведення повного, швидкого та неупередженого досудового розслідування, крім того, предметом спору є стягнення моральної шкоди.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Статтею 125 Конституції України визначено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Відповідно до приписів частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Судова юрисдикція це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Частиною першою статті 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних,земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з ч. ч.1, 3 ст.3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Як виходить зі звернення, позивач, звертаючись до суду, крім вимоги про стягнення моральної шкоди, також заявив вимогу про визнання протиправною бездіяльність уповноважених осіб Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, яка полягає у довготривалому та неефективному досудовому розслідуванні кримінального провадження №0004074 від 05.05.2018 року, розпочатому за ознаками скоєного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, в ході якого нездійсненні всі слідчі дії (розшукові) дії у строк, визначений чинним Кримінальним процесуальним кодексом України, а також в ігноруванні вимог чинного законодавства України в частині проведення повного, швидкого та неупередженого досудового розслідування.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Статтею 1 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що кримінальне провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Крім того, пунктом 18 частини 1 статті 3 КПК України встановлено, що здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні віднесено до повноважень слідчого судді.

В статті 303 КПК України наведено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

У відповідності до приписів пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

При цьому, частинами 1-3 статті 306 КПК України встановлено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.

Розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарг.

Статтею 307 КПК України встановлено, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване ст. 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Судовий захист особою своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів гарантується. Втім, таке звернення до суду обумовлене дотриманням вимог процесуального закону, що надає можливість доступу особи до правосуддя та отримання нею судового захисту, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Як свідчить прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до відкриття провадження у справі.

Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02), від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України" (заява №49069/11), право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п.1 ст.6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти.

Відтак, механізм реалізації вищевказаного права, яке закріплене в Основному Законі, включає в себе необхідність дотримання вимог процесуального законодавства при зверненні до суду.

За викладених обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 , оскільки виходячи зі змісту позовної заяви позивачем одночасно заявлено вимоги, які розглядаються за правилами різних видів судочинства, а саме: кримінального та цивільного судочинства, об`єднання заявлених позивачем вимог в одному провадженні є недопустимим в силу положень цивільного процесуального законодавства та передбачає інший порядок розгляду такої категорії справ з дотриманням певної форми звернення з такими вимогами до суду.

За вимогами п.2 ч.4 ст.185 ЦПК позовна заява повертається у випадку порушення правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу)

З огляду на вищенаведене, колегія виснувала, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги що неврахування судом першої інстанції висновків Верховного Суду не заслуговують на увагу, оскільки в наведених справах йдеться виключно вимога про відшкодування моральної шкоди за наслідком дій/бездіяльність органів державної влади. У зверненні за наслідком якого оскаржується судова ухвала, заявлена вимога, яка підлягає розгляду в порядку кримінального провадження. Моральна шкода як наслідок встановлення протиправної бездіяльності.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 квітня 2023 року,- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий судя Л. М. Дьомич

Судді А.М. Головань

С.М. Єгорова