Справа № 461/2954/23
Провадження № 2-н/461/444/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2023 року м.Львів

Суддя Галицького районного суду м.Львова Радченко В.Є., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» про видачу судового наказу про солідарне стягнення заборгованості з боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за спожиту електричну енергію,-

встановив:

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про солідарне стягнення заборгованості з боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за спожиту електричну енергію у сумі 9019,92 грн. та судового збору в розмірі 268,40 грн.

Вивчивши заяву та додані до неї докази, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до частини третьої статті19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно статті 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Пунктом 3 частини першої статті 161 ЦПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних нарахованих заявником на суму заборгованості.

Як вбачається з тексту заявлених вимог, заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» просить стягнути борг в тому числі й з ОСОБА_3 починаючи з 01.01.2022, у той час як остання досягла повноліття лише 28.03.2022, тобто є особою, яка станом на момент утворення заборгованості не здобула повну цивільну дієздатність.

Частиною 1 статті 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття

Згідно частини першої статті 34 Цивільного кодексу України, повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття).

Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (ч.1 ст.47 ЦПК України).

Відповідно частини другої статті 59 ЦПК України права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Суд може залучити до участі в таких справах неповнолітню особу чи особу, цивільна дієздатність якої обмежена.

Окрім того, суд звертає увагу, що відповідно до статті 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту.

Тобто, відповідно до вимог частини 3 статті 156 ЖК України, витрати по утриманню будинку (квартири) несуть виключно повнолітні члени сім`ї.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

З урахуванням наведених норм та викладених обставин, зважаючи, що ОСОБА_3 на момент виникнення зобов`язань була особою, яка не здобула повну цивільну дієздатність, судом не встановлене виникнення права грошової вимоги неї у вказаний період, тому суд вважає необхідним відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» у видачі судового наказу, одночасно роз`яснивши заявнику, що згідно частин першої та другої статті 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Суд також роз`яснює, що заявник може звернутися до суду із зазначеними вимогами в спрощеному позовному провадженні (частина 2 статті 161 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 163, 165,166 ЦПК України, суд

постановив:

відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» у видачі судового наказу про солідарне стягнення заборгованості з боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за спожиту електричну енергію.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвала суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Є.Радченко