ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5286/23 Справа № 2-1722/11 Суддя у 1-й інстанції - Кондрашов І.А. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

за участю секретаря Драгомерецької А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Черкавського Ю.С. на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 січня 2021 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про видачу дублікатів виконавчих документів, заміну стягувача у виконавчих листах та поновлення строків пред`являння їх до виконання,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» звернулось до суду із заявою, в якій просить замінити сторону виконавчого провадження стягувача з ПАТ КБ «Надра» на ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», видати дублікати виконавчих листів по справі № 2-1722/11за позовом ПАТ «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та поновити строк пред`явлення виконавчих листів.

Заява мотивована тим, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.11.2011 року по справі № 2-1722/11 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №841623/ФЛ від 03 липня 2008року в сумі 2306578 гривень 16 копійок. Також стягнуто судовий збір з кожного по 566,67 грн. на користь ПАТ «КБ «Надра».

ПАТ КБ «Надра» було отримано виконавчий лист для примусового виконання вказаного рішення суду.

Згідно матеріалів кредитної справи, що була передана ПАТ КБ «Надра» його правонаступнику ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» вбачається, що ПАТ КБ «Надра» звертався із заявами до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про відкриття виконавчого провадження. Однак, на даний час, жодного виконавчого провадження з виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2011 року по справі № 2-1722/11 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не відкрито. У зв`язку із чим, є підстави вважати, що виконавчі документи були втрачені при пересилці.

Посилаючись на викладені обставини, заявник просить замінити стягувача у виконавчих листах на ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», видати дублікати виконавчих листів у справі № 2-1722/11 та поновити строк їх пред`явлення до виконання.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 січня 2021 року заяву задоволено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції,постановити нову про відмову у заміні стягувача у виконавчих листах.Посилається на те ,що про судові засідання апелянт не була повідомлена належним чином. Заявник звернувся із заявою про заміну стягувача лише в 2021 році, тобто з пропуском строку пред`явлення виконавчих листів до виконання. Заявником не зазначено об`єктивних причин та обставин , не надано доказів на підтвердження поважності пропуску строку. В заяві не вказано як було втрачено виконавчі листи.

На його думку судом невірно застосовано законодавство в частині заміни стягувача у виконавчому листі.Якщо закінчився строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, то не може бути замінено сторону стягувача.

Просив стягнути на користь апелянта судовий збір та витрати на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 6000 грн..

В судове засідання з`явився представник ОСОБА_1 адвокат Черкавський Ю.С. . Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення повісток та довідки про доставку електронних листів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив із того, що виконавчі листи було втрачено при пересилці до органів державної виконавчої служби, що є підставою для видачі дубліката виконавчих листів та поновлення строку їх пред`явлення та заміни стягувача.

Проте такий висновок не відповідає встановленим обставинам та нормам процесуального права.

Питання процесуального правонаступництва врегульовані частиною першою статті 55 ЦПК України, згідно з якою у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника.

Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Відтак особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Водночас відповідно до статті 55 ЦПК України, яка визначає загальні положення процесуального правонаступництва, заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №841623/ФЛ від 03 липня 2008року в сумі 2 306 578,16 грн.. Вирішено питання щодо судових витрат.

Копія рішення та виконавчі листи по справі були отримані представником ПАТ КБ «Надра» за дорученням-Ювко В.О. 05 липня 2013 року, що підтверджується відповідною розпискою.

Згідно договору відступлення прав вимоги № GL48N718070_I_3 від 17.07.2020 року та Додатку №1 до вказаного договору, первісний кредитор ПАТ «КБ «Надра» відступив право вимоги за кредитним договором №841623/ФЛ від 03.07.2008 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

21.10.2020 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернулося до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа, поновлення строку для його пред`явлення та заміну стягувача.

Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Посилаючись на положення статті 442 ЦПК України, суд першої інстанції, виходив з обґрунтованості заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та наявності підстав для заміни стягувача - ПАТ «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у виконавчому листі у справі за позовом ПАТ «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Вчинення правочинів, наслідком яких є заміна особи в окремому зобов`язанні через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги), є різновидом переходу до особи прав у матеріальних правовідносинах. Унаслідок такої заміни кредитора в матеріальному правовідношенні відбувається його заміна на іншу особу і в процесуальних правовідношеннях у визначених законом випадках. Зокрема, у процесуальних відносинах правонаступник може бути замінений там, де вони є триваючими, або за умови відновлення процесуальних строків для вчинення процесуальних дій. Втрата первісним кредитором певних процесуальних прав унаслідок пропуску ним строків для вчинення процесуальних дій до моменту укладення договору відступлення права вимоги означає, що саме у такому обсязі новий кредитор може стати процесуальним правонаступником і автоматичного поновлення процесуальних прав за наслідком укладення договору відступлення права вимоги не відбувається.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Така правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17, від яких не вбачала підстав для відступу Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 січня 2022 року у справі № 34/425.

За змістом вищевказаної постанови від 18 січня 2022 року у справі № 34/425, Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про заміну стягувача - ПАТ «Комерційний банк «Надра» його правонаступником - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», поновлення строку для пред`явлення наказу від 25 травня 2012 року до виконання та видачу дубліката наказу, так як він не пред`являвся до примусового виконання, як судовий процес, так і виконавче провадження на час розгляду цієї заяви були відсутні, а строк для пред`явлення виконавчих документів до виконання закінчився. Зазначені обставини виключали можливість заміни стягувача правонаступником. При цьому Велика Палата Верховного Суду врахувала правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 про те, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 334 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) (аналогічна за змістом норма закріплена у статті 442 ЦПК України), з урахуванням підстав, визначених статтею 52 цього Кодексу (аналогічна за змістом норма закріплена у статті 55 ЦПК України). У такому випадку приписи статті 334 ГПК України (статті 442 ЦПК України), що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 цього Кодексу (статті 55 ЦПК України). Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 ГПК України (статті 55 ЦПК України). У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено в частині п`ятій статті 334 ГПК України (частині п`ятій статті 442 ЦПК України).

У справі, яка переглядається, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» не заперечувало факту відсутності відкритих виконавчих проваджень на ім`я боржників , а також - тих обставин, що строк пред`явлення виконавчих листів до виконання було пропущено.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV) в редакції, чинній на час ухвалення рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 24 листопада 2011 року у справі 2-1722/11, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Пунктом 1 частини другої статті 22 Закону № 606-XIV передбачено, що строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

05 жовтня 2016 року набув чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до пункту 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Аналіз пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм закону № 1404-VIII до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Такі правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 905/6977/13 та від 02 травня 2018 року у справі № 5016/149/2011(17/6), в постановах Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 553/1951/14-ц, від 10 квітня 2019 року у справі № 521/21810/17, від 29 січня 2020 року у справі № 344/19847/18.

Враховуючи викладене, оскільки строк пред`явлення виконавчих листів, виданих 05 липня 2013 року на виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2011 року у справі №2-1722/1 закінчився не пізніше 06 липня 2014 року, а на час укладення 17 липня 2020 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» договору № GL48N718070_1_3 про відступлення прав вимоги, строк пред`явлення виконавчих листів сплив більш ніж на п`ять років, то висновки суду першої інстанції про задоволення заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та заміну стягувача - ПАТ «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» є помилковими. Така заява не підлягає задоволенню.

Такий правовий висновок висловлено в постанові Верховного Суду від 14 липня 2022 року в справі 205/7099/13-ц.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки видача дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для їх пред`явлення є пов`язаними з вимогами про заміну стягувача, то і вказані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки заявником не надано доказів поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчих листів до виконання та їх втрати.

За встановлених обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви.

Згідно статті 367 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Апелянтом при оскарженні ухвали суду першої інстанції сплачено судовий збір в сумі 547,54 грн., що підтверджується відповідною квитанцією.Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, то і судовий збір в зазначеній сумі підлягає стягненню на користь апелянта.

Також апелянтом заявлено клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 грн..

Статею 137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зробила висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

На підтвердження зазначених витрат надано копію ордеру на ім`я ОСОБА_4 представляти інтереси ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції; рахунок №001 від 24.04.2023 року на 6000 грн.; договір про надання правничої допомоги від 24.04.2023 року, який є нечитабельним; акт приймання-передачі виконаних робіт про супроводження апеляційного провадження-складання та подача апеляційної скарги та участь в судовому засіданні.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, колегія суддів з урахуванням конкретних обставин справи виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру та вважає, що заявлений представником

ОСОБА_1 до відшкодування розмір правової допомоги за складання апеляційної скарги та участь в судовому засіданні явно завищеним та таким, що підлягає зменшенню до 3000 грн..

Керуючись ст. ст.368, 376, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Черкавського Ю.С. задовольнити частково.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 січня 2021 року скасувати.

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про видачу дублікатів виконавчих документів, заміну стягувача у виконавчих листах та поновлення строків пред`являння їх до виконання у справі №2-1722/11 за рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2011 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором №841623/ФЛ від 03 липня 2008року в сумі 2 306 578,16 грн. відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 547,54 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 3000 грн..

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 червня 2023 року.

Судді: