Справа № 450/1376/20 Провадження № 2/450/688/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2023 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Данилів Є.О.

при секретарі Ориняк Н.М.

з участю: представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3

про (предмет позову):

стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 3788 (три тисячі сімсот вісімдесят вісім) грн. матеріальної шкоди та 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. моральної шкоди,

підстава позову (позиція позивача):

15.10.2018 року близько 14.30 год. позивач звернувся із заявою до Пустомитівського відділу поліції ГУНП у Львівській області про те, що його сусід ОСОБА_5 перебуваючи в себе за місцем проживання на території будинковолодіння АДРЕСА_1 спричинив йому тілесні ушкодження. Старшим слідчим слідчого відділення Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області Степаненко І.Я. винесено постанову від 06.03.2020 року, якою кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001801 від 16.10.2018 року закрито на підставі абзацу 14 ст. 284 КПК України у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування.

Як наслідок протиправних дій відповідача, у позивача діагностували струс головного мозку, також позивач впродовж десяти днів перебував на стаціонарному лікуванні, оскільки у нього було погане самопочуття. За час перебування в лікарні і на реабілітації, позивачем були понесені матеріальні витрати на придбання ліків та їжі на суму 1988 грн.. а також були пошкоджені окуляри вартістю 1800 грн, загальна вартість матеріальних збитків, які я можу підтвердити документально складає 3788 грн., копії яких долучені до матеріалів позовної заяви.

Протиправною поведінкою відповідача позивачеві було завдано моральної шкоди, яка виразилась у тому, що по теперішній час позивач відчуває головні болі, які змушений лікувати різними медичними препаратами, в нього залишились шрами на голові та руці. Внаслідок спричинених травм в позивача погіршилось здоров`я, значно підвищився у зв`язку із пережитим стресом рівень цукру в крові, що призвело до постійних прийомів медичних препаратів для стабілізації рівня цукру в корові. За час перебування в лікарні і перші місяці після інциденту, втратив звичні соціальні зв`язки, не міг працювати, займатись підприємницькою діяльністю.

Таку моральну шкоду позивач оцінює в 50000 грн. Просить стягнути з відповідача на свою користь 3788,00 грн. матеріальної шкоди та грн., всього на загальну суму 53 788 грн.

Позиція відповідача: згідно відзиву на позовну заяву відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог за необгрунтованістю, оскільки вказане кримінальне провадження два рази: 12.11.2019 року та 16.01.2020 року закривалось на підставі ч. 1 .п.2 ст.284 КПК України, тобто в зв`язку з відсутністю складу злочину в діях ОСОБА_3 , і лише через неодноразові скарги з боку позивача вказані постанови скасовувалися і провадження було закрито в зв`язку з тим, що закінчені строки досудового розслідування. Таким чином, ні органом слідства, ні в подальшому судом не було доведено впни та не винесено вироку відносно ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ст. 125 ККУ, відповідно ОСОБА_3 не є особою яка спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_1 , а отже відсутні підстави для стягнення матеріальної та моральної шкоди з останнього.

Між тим, витрата заощаджень на лікування, та збитки, у разі доведення щ обставин, можуть підтверджувати лише матеріальну шкоду, а не моральну. Тому, немає підстав покладати ці обставини в оцінку розміру моральної шкоди. Крім того, за положеннях статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий і юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

12.05.2020 року ухвала про залишення позовної заяви без руху; 17.08.2020 року заява адвоката Квак В.В. про звільнення від сплати судового збору; 18.08.2020 року ухвала про відкриття провадження у справі; 03.09.2020 року клопотання відповідача про відкладення розгляду справи; 08.09.2020 року клопотання відповідача про відкладення розгляду справи; 10.09.2020 року відзив на позовну заяву; 28/09/2020 року письмові пояснення представника позивача ОСОБА_2 ; 23.10.2020 року заява представника позивача про долучення доказів; 02.12.2020 року заява представника позивача про перенесення розгляду справи; 09.03.2021 року заява представника відповідача про відкладення розгляду справи; 18.06.2021 року заява представника відповідача про відкладення розгляду справи; 14.07.2021 року заява позивача про виклик свідків; 07.02.2022 року заява представника відповідача про відкладення розгляду справи; 23.09.2022 року заява представника позивача про долучення квитанцій.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Слідчим СВ Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001801 від 16 жовтня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України, по факту нанесення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень.

Постановою старшого слідчого відділення Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області Степаненко І.Я. від 06.03.2020 року, кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001801 від 16.10.2018 року закрите на підставі абзацу 14 ст. 284 КПК України у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування.

Допитаний у судовому засіданні позивач ОСОБА_1 будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і за відмову від давання показання пояснив, що 15.10.2018 року близько обіду він вийшов з подвір`я свого будинку та зайшов за паркан свого будинку на земельну ділянку, яка йому належить і яка знаходиться на території будинковолодіння ОСОБА_3 де в цей час знаходилась дружина останнього. В цей час до них підійшов ОСОБА_3 який наніс йому удар пилою в ліву сторону голови над вухом, після чого наніс йому ще один удар пилою, після вказаного удару замахнувся втретє, однак потерпіли встиг схопити пилку рукою ріжучими зубцями. У цей момент до ОСОБА_3 підбігла його дружина, надійшов його син ОСОБА_6 і коли побачив його з тілесними ушкодженнями то син викликав швидку допомогу.

Згідно оглянутого в судовому засіданні відеозапису по факту нанесення позивачу тілесних ушкоджень вбачається, що відеозапис проводився по АДРЕСА_2 , камера розташована на вказаній будівлі де видно надпис магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », камера проводить відеозапис по центральній вулиці, дорозі та прилеглих будівлях, вказано камеру №5, вказано дату 15.10.2018 та годину 14:27 год., при перегляді відео звук відсутній, та видно як о 14:31 год. з приміщення магазину на вулицю виходить потерпілий ОСОБА_1 , оглядає вулиці та довкола, спілкується з відвідувачем магазину, до магазину заходять відвідувачі, по дорозі рухаються в обидві сторони руху автомобілі та маршрутні транспортні засоби, після чого ОСОБА_1 заходить на територію свого будинку вхід до якого здійснюється з центральної вулиці з правої сторони від магазину, де відчинені ворога.

14.41 год. ОСОБА_1 виходить з помешкання в окулярах, їх поправляє та рухається в напрямку до будинку ОСОБА_8 , який розташований в праву сторону від його будинку вздовж вулиці, де підходить до вхідних дверей огорожі, їх пробує відчинити, після чого повертається назад в сторону свого будинку по вулиці та заходить через металеву огорожу на територію будинковолодіння розділені між ним та ОСОБА_9

14.44 год. ОСОБА_1 виходить з того ж місця куди заходив на подвір`я ОСОБА_10 на центральну вулицю, там показує руками щось в сторону дерева і знову повертається назад, і в 14:45 год. виходить збентежений і йде в напрямку до свого будинку та магазину, і заходить на територію свого будинку з вулиці.

В подальшому, 15:00 год., де при огляді видно як по дорозі в обидва напрямки рухаються транспортні засоби, син ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ходить по вулиці та спілкується по мобільному телефоні, і заходить на подвір`я до ОСОБА_10 , о 15:03 ОСОБА_12 та ОСОБА_1 виходять з подвір`я ОСОБА_10 і ходять обоє вздовж вулиці спілкуючись, де в той час під`їжджає та зупиняється машина швидкої медичної допомоги, ОСОБА_1 , син спілкуючись з працівниками швидкої медичної допомоги, до них з подвір`я ОСОБА_13 підходить свідок дружина ОСОБА_10 , яка поспілкувавшись повертається назад до свого будинку, і о 15:06 год. ОСОБА_1 сідає до автомобіля швидкої допомоги, і з дружиною рушає з місця о 15:09 год. на цьому відеоперегляд закінчено, так як відеозапис закінчується.

Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Статтями 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Правилами ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною першою ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Разом з тим позивачем на підтвердження позовних вимог не доданого жодного доказу про заподіяння йому винними діями відповідача ОСОБА_3 матеріальної шкоди.

З поданої виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 № 7133 від 15.10.2018 року, вбачається, що останній знаходився на стаціонарному лікуванні від 15.10.2018 року по 25.10.2018 року в КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» з діагнозом: прогресуюча стенокардія, гіпертонічна хвороба ІІ ст., струс головного мозку, забої м`яких тканин обличчя.

Стосовно наданих суду чеків про придбання позивачем ліків, то позивачем не надано доказів на підтвердження призначення таких препаратів лікарем за результатами його обстеження та необхідності їх придбання саме на лікування позивача, а також позивачем не надано рецепту лікаря щодо його лікування, відсутня вартість такого препарату.

Щодо заподіяння матеріальних збитків, які позивач зазнав внаслідок лікування отриманих тілесних ушкоджень, останнім жодних доказів на підтвердження таких суду не представлено.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка зокрема полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім`ї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, із знищенням чи пошкодженням її майна, у душевних стражданнях, які особа перенесла у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сім`ї.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року, передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог, залежно від характеру заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин.

Позивач пред`явив вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення відносно нього злочину передбаченого ч. 2 с. 125 КК України, а саме умисного легкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_1 що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода може полягати як у фізичному болю та стражданнях, так і у душевних переживаннях, які фізична особа зазнала у внаслідок протиправної поведінки відносно неї.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При цьому суд враховує, що моральну шкоду зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка склалась в цій сфері, а саме, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом і у практиці ЄСПЛ приймаються до уваги різні обставини як такі, що заподіюють моральну шкоду: невизначеність ситуації з результатом кримінального провадження та його фінансових наслідків; незручності, викликані негативним впливом на здоров`я; стурбованість і тривога через те, що ситуація триває довго; глибоке відчуття несправедливості, викликане тривалим невиконанням судового рішення; розчарування тощо (Мілазі проти Республіки Італії від 25.06.1987 р., Лопес Остра проти Іспанії від 09.12.1994 р., Цимерман і Штайнерн проти Швейцарської Конфедерації від 13.07.1983 р., Жовнер проти України від 29.06.2004 р., Полтораченко проти України від 18.01.2005 р.).

Суд вважає встановленим, що позивачу однозначно заподіяна моральна шкода. Така полягає у тому, що внаслідок завданих потерпілому легких тілесних ушкоджень йому було завдано непоправну моральну шкоду, що полягає у сильних душевних стражданнях, які в подальшому проявилися на стані його здоров`я. Після вищевказаного випадку, ОСОБА_1 перестав спокійно спати, оскільки відчував постійну тривогу, що відповідач, чи інші особи зможуть знову проникнути на приватну територію заявника і вчинити відносно нього протиправні дії, не міг працювати. Однак, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що розмір моральної шкоди, з врахуванням характеру, обсягу та тривалості моральних страждань, підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача в розмірі 5000,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку зі звільненням позивача від сплати судового збору при подачі позову, суму судового збору у розмірі по 840,80 гривень слід стягнути з відповідача ОСОБА_3 в дохід держави у розмірі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 23, 386, 1166, 1167, 1168, 1187 ЦК України, ст. ст. 12, 76, 81, 82, 206, 247, 259, 263, 264, 265, 268, 272 ЦПК України суд, -

ухвалив:

позовні вимоги ОСОБА_1 , - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 5, 000 (п`ять тисяч) грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в дохід держави 840,80 грн. судового збору.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в іншій їх частині, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 26.07.2023 року.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 .

СуддяЄ. О. Данилів