КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/8636/2023 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Кулікової С.В., Олійника В.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 31 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДжоінАп!», третя особа: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 про захист прав споживачів, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДжоінАп!», третя особа: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 до суду з позовом про захист прав споживачів, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що у грудні 2019 року ним було укладено з ТОВ «ДжоінАп!» договір про надання туристичних послуг № 1935898 щодо відпочинку в Єгипті разом з дружиною та дочкою. 19 грудня 2019 року позивачем було здійснено перший платіж згідно договору у розмірі 11600 грн та 16 вересня 2020 року другий платіж у сумі 32200 грн. 14 вересня 2020 року дружина позивача захворіла та 21 вересня 2020 року її стан різко погіршився у зв`язку з чим того ж дня позивач повідомив ФОП ОСОБА_2 про неможливість здійснити поїздку та відмову від неї. 22 вересня 2020 року було зроблено тест відповідно до якого у дружини позивача виявили коронавірусну хворобу. Позивач зазначає, що з сім`єю був застрахований від невильоту, затримки рейсу, у тому числі через додаткові ризики COVID-19 у ТОВ «Страхова Компанія «Ю.Ес.Ай» про що було видано свідоцтво про страхування № D1935898/2 від 19 вересня 2020 року. Посилався на те, що він зі своєю сім`єю відмовились від виконання договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі та не розпочали споживати туристичний продукт у зв`язку з чим було направлено прохання відповідачу повернути оплачені за туристичні послуги кошти, за виключенням фактично здійснених та документально підтверджених витрат, пов`язаних з відмовою від виконання договору, однак отримав відмову. У зв`язку з чим позивач просив стягнути з відповідача кошти оплачені за договором про туристичне обслуговування № 1935898 у сумі 43800 грн, моральну шкоду у сумі 2000 грн, пеню у сумі 43800 грн, 3% річних - 536 грн 40 коп. та судові витрати.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 31 серпня 2022 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовував тим, що суд першої інстанції не навів мотивів незастосування імперативних положень договору та законодавства на які посилався позивач та які надають йому право на повернення коштів, та не навів мотиви застосування інших положень договору, які обмежують це право рядом умов, процедур та строків, що Законом України «Про туризм» та п. 4.17 Договору не передбачено.

Також вказував, що судом першої інстанції у мотивувальній частині оскаржуваного рішення не зазначено положень ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 213 ЦК України на які посилався позивач та які суд не застосував, а також не зазначено мотивів їх не застосування.

Позивач вважає, що оскільки п. 4.17 Договору та положеннями ч. 10 ст. 20 Закону України «Про туризм» передбачено, що відмова від подорожі до її початку є правом туриста, то реалізація цього права не може тягнути за собою штрафу або будь-яку іншу форму відповідальності. Це суперечить самому змісту поняття відповідальності.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги позивач вказував також, що суд не розглянув заяву позивача про покладення судових витрат повністю на відповідача, враховуючи зловживання відповідачем процесуальними правами та те, що спір виник з вини відповідача. Доводи з цього питання були викладені позивачем як у заяві про покладення витрат на відповідача, так і у клопотанні про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

04 травня 2023 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив представника ТОВ «Джоін АП!» - адвоката Чернишенка А.Г., в якому він просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги вказував, що відмови позивача від здійснення туристичної подорожі до Туроператора не надходило ані до дати початку запланової подорожі, ані після настання дат подорожі. Замовлення за номером заявки № 1935898 в системі «Джоін Ап!» онлайн анульовано не було.

Представник відповідача вказував також, що позивач надаючи неправдиву інформацію про те, що він не був свідомий про причини, що можуть зашкодити йому скористатися туристичною послугою, адже в умовах корона вірусної пандемії при наявності симптомів починаючи з 14.09.2020 року туристи не були позбавлені можливості пройти тестування.

Зазначав, що в діях ТОВ «Джоін АП!» не міститься ознак протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання, оскільки станом на дату звернення ОСОБА_1 з позовом до суду були відсутні правові підстави для задоволення грошових вимог позивача.

Заперечуючи проти доводів позивача щодо компенсації моральної шкоди, представник відповідача зазначив, що позивачем не надано доказів порушення умов Договору відповідачем, не доведено наявності порушеного права позивача, шкоди та вини спричиненої відповідачем. Як і не надано жодного доказу наявності протиправних дій відповідача які б могли викликати душевні страждання для позивача. Позивач також не надав жодного доказу, який би підтверджував наявність таких страждань та моральних переживань, а саме підтвердження факту - моральної шкоди.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що в матеріалах справи відсутні докази про відмову від туристичних послуг, зокрема, подану письмову заяву. Відповідно до вимог закону та умов укладеного договору позивач не посилався, зокрема на докази про те, що він у встановленому законом порядку відмовився від виконання договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі з причин неможливості використання таких послуг з будь-яких причин або неможливості їх одержання відповідно до зазначених вимог закону та умов укладеного договору та доказів про те, що він відшкодував туроператору (турагенту) фактично здійснені ним документально підтверджені витрати, пов`язані із відмовою і сплати штрафів згідно з п. 7.2 договору, пов`язаних з відмовою.

Суд обґрунтовував свої висновки також тим, що досліджені та оцінені у їх сукупності докази не узгоджуються з обставинами позову про неможливість використання туристичних послуг та від виконання умов договору, як зазначив позивач, погіршення стану здоров`я дружини станом на 14 вересня 2020 року, оскільки позивач не відмовився від туристичної подорожі у порядку п. 4.18 до її початку. А навпаки 16 вересня 2020 року здійснив оплату по указаному договору та послався у позові на те, що тест щодо захворювання на COVID-19, від неможливості вильоту у зв`язку з яким були застраховані особи за договором, був проведений дружиною позивача 22 вересня 2020 року, тобто у той час, коли уже діяли умови укладеного договору, від виконання якого згідно ст. 20 Закону України «Про туризм» та умов укладеного договору турист вправі відмовитися до початку туристичної подорожі, і такою можливістю позивач не скористався.

Відмовляючи у задоволення вимог позивача про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що враховуючи той факт, що вини відповідача у невиконанні умов договору не встановлено, законних підстав для стягнення моральної шкоди немає.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про туризм», за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його.

До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до статті 32 Закону України «Про туризм» за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства.

Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб`єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини.

Спори майнового характеру між суб`єктами туристичної діяльності та споживачами туристичних послуг вирішуються у встановленому порядку з дотриманням вимог цього Закону.

За порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та в порядку, встановленому законом, застосовують заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення суб`єктом господарювання правопорушення та ліквідацію його наслідків.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про туризм» суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Заподіяна туристу моральна (немайнова) шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб`єктом туристичної діяльності в порядку, встановленому законом.

Суб`єктам туристичної діяльності, яким заподіяна шкода юридичними чи фізичними особами внаслідок порушення ними законодавства в галузі туризму, збитки відшкодовуються відповідно до закону.

Відповідно до ст.ст. 901, 902 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає (ч. 2 ст. 23 ЦК України):

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Встановлено, що 19 грудня 2019 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (турагент), яка дії на підставі свідоцтва НОМЕР_1 від 8 квітня 2008 року від імені туроператора - ТОВ «ДжоінАп!», з однієї сторони та ОСОБА_1 , який діє за усним дорученням від імені інших туристів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з другої сторони, укладено договір про надання туристичних послуг № 1935898 (а.с.18-26).

Згідно п. 2.1. договору туроператор через турагента зобов`язується забезпечити надання комплексу туристичних послуг, а турист зобов`язується на умовах договору прийняти та оплатити їх.

При цьому, істотними умовами договору визначено:

- строк перебування у місці надання туристичних послуг - з 22 вересня 2020 року по 29 вересня 2020 року;

- характеристика транспортних засобів, що здійснюють перевезення, зокрема їх вид і категорія, а також дата, час і місце відправлення та повернення (якщо перевезення входить до складу туристичного продукту) - PQ 9275 SkyUp ( B-737-800 NG) 22 вересня 2020 року Харьков (HRK 01:40) -> Шарм-еш-Шейх (SSH 04:40) - ECONOM/Базовий; PQ 9276 SkyUp (B-737-800 NG) 29 вересня 2020 року Шарм-еш-Шейх (SSH 05:40) ->Xарьков (HRK 11:00) ECONOM/Базовий;

- готелі та інші аналогічні засоби розміщення, їх місце розташування, категорія, а також відомості про підтвердження відповідності послуг готелю встановленим вимогам, строк і порядок оплати готельного обслуговування, GrandOasisResort 22 вересня 2020 року - 29 вересня 2020 року, GardenViewRoom/TPL;

- види і способи забезпечення харчування Premium Hard AІ;

- необхідність оформлення візи - ні;

- страхування: -15 000 $ (UFI) (4) франшиза 30$ (15000 USD) 22 вересня 2020 року - 29 вересня 2020 року - від невиїзду та затримки рейсу (UFI) 18 вересня 2020 року - 29 вересня 2020 року. Доп. фін. ризик COVID 19 22 вересня 2020 року - 29 вересня 2020 року);

- вартість туристичного обслуговування (гривня); 45960 гривень (сорок п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят гривень 00 копійок).

Відповідно п. 3.3.5. договору турист зобов`язується оплатити фактично понесені туроператором/тур агентом витрати, у тому числі і штрафні санкції, у випадку відмови від даного договору до початку поїздки.

Відповідно до п. 4.17 договору про надання туристичних послуг турист вправі відмовитись від виконання договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі за умови відшкодування туроператору фактично здійснених ним документально підтвердженних витрати, пов`язаних з відмовою.

і сплати штрафів згідно з розділом 6 даного договору, пов`язаних з відмовою.

Відповідно до п. 4.18 вищевказаного договору якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту. щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані.

Пунктом 7.1. договору передбачене, що турист має право відмовитись від виконання договору, за умови оплати туропературу фактично понесених ним витрат за послуги, надані до цього повідомлення, не пізніше дати початку туру. Заява про відмову туриста від надання туристичних послуг в письмовій формі приймається туроператором через турагента до виконання з дня отримання такої заяви.

Згідно п. 7.2 договору у випадку відмови від виконання даного договору, турист сплачує туроператору через турагента штраф в наступних розмірах:

- при відмові за 30-21 днів до початку надання туристичних послуг - 15% від вартості туристичних послуг;

- при відмові за 20-15 днів до початку надання туристичних послуг - 50% від вартості туристичних послуг;

- при відмові за 14-8 днів до початку надання туристичних послуг - 85% від вартості туристичних послуг;

- при відмові за 7-1 днів до початку надання туристичних послуг - 100% від вартості туристичних послуг;

- при відмові від замовлення, що припадає на високий сезон - 100% від вартості туристичних послуг;

- при відмові від замовлення за акцією «раннє бронювання» або за іншими акціями, якщо таке положення було зазначене в умовах проведення акції - 100% вартості туристичних послуг.

Згідно квитанції № 1935898 від 19 грудня 2019 року, позивачем сплачено ФОП ОСОБА_2 11 600 грн передплати за туристичні послуги за тур до Шарм -еш-Шейх, а відповідно до квитанції № 1935898/2 від 16 вересня 2020 року - 32 200 грн за туристичні послуги, тур до Шарм -еш-Шейх (а.с.28).

Позивач не скористався туристичними послугами.

Згідно свідоцтва про страхування № D193898/2 до генерального договору № 20.01507.1801-481 від 20 червня 2020 року добровільного страхування фінансових ризиків внаслідок неможливості здійснення подорожі за кордон або зміни строків перебування за кордоном ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були застрахованими особами в період з 18 по 29 вересня 2020 року (29-32).

26 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ТДВ "СК`Ю.Ес.Ай" із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 41).

Відповідно до листа першого заступника Генерального директора ТДВ "СК`Ю.Ес.Ай" ОСОБА_9 від 11 лютого 2021 року вих. № 02-103 у виплаті страхового відшкодування було відмовлено (а.с. 50-51).

26 березня 2021 року позивач звернувся до відповідача з проханням повернути оплачені за туристичні послуги кошти, у зв'язку з тим що позивач та його сім'я відмовились від виконання договору на туристичне обслуговування до початку подорожі та не розпочали споживати туристичний продукт (а.с. 54).

Відповідь від відповідача на вказане звернення позивачу не надходило.

27.04.2021 року представник позивача адвокат Кравченко І.В. звернувся до відповідача з адвокатським запитом вих. № 38 від 27.04.2021 року у якому просив повідомити причини ненадання відповіді, повідомити вартість кожної з послуг за договором про надання туристичних послуг та які фактичні, документально підтверджені витрати поніс відповідач через відмову туристів від виконання договору про надання туристичних послуг. (а.с. 63).

Відповідач на адвокатський запит листом вих. № 24395 від 14.05.2021 року повідомив, що відповідь позивачу не надана у зв'язку з тим, що він пропустив строк на подання рекламацій. Належних платіжних документів, що підтверджують здійснення фактичних витрат відповідач представнику позивача не надав (а.с. 64).

У позовній заяві ОСОБА_1 не посилався на обставини про оскарження такої відмови.

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні письмові докази щодо повідомлення позивачем відповідача про розірвання договору про надання туристичних послуг або відмову від туристичних послуг.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, оскільки позивач не відмовився у порядку п. 4.18 договору до початку туристичної подорожі та відшкодування туроператору фактично здійснених ним документально підтверджених витрат і сплати штрафів згідно з п. 7.2 указаного даного договору, пов`язаних з відмовою. Позивач 16 вересня 2020 року здійснив оплату по указаному договору та послався у позові на те, що тест щодо захворювання на COVID-19, від неможливості вильоту у зв`язку з яким були застраховані особи за договором, був проведений дружиною позивача 22 вересня 2020 року, тобто у той час, коли уже діяли умови укладеного договору, від виконання якого згідно ст. 20 Закону України «Про туризм» та умов укладеного договору турист вправі відмовитися до початку туристичної подорожі, і такою можливістю позивач не скористався.

Також слушним є висновок суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять доказів того, що на адресу ТОВ "Джоін АП!" надходив запит від ФОП ОСОБА_2 з проханням анулювати тур та відшкодувати сплачені кошти у повному обсязі.

Як встановлено судом апеляційної інстанції позивач в позовній заяві стверджував, що 26.03.2021 року він відмовився від виконання договору про надання туристичних послуг до початку туристичної подорожі та не розпочав споживати туристичний продукт та звернувся до туроператора з проханням повернути оплачені за туристичні послуги кошти відповідно до п. 4.17 договору про надання туристичних послуг.

Разом з цим, відповідно до п. 7.1 вищевказаного договору турист має право відмовитись від виконання договору, за умови оплати туропературу фактично понесених ним витрат за послуги, надані до цього повідомлення, не пізніше дати початку туру. Заява про відмову туриста від надання туристичних послуг в письмовій формі приймається туроператором через турагента до виконання з дня отримання такої заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.03.2021 року ОСОБА_1 надіслав заяву керівнику ТОВ "Джоін АП!", в якій зокрема просив повернути йому оплачені кошти за туристичні послуги, згідно договору № 1935898 від 19.12.2019 року, за виключенням фактично здійснених та документально підтверджених витрат пов`язаних з відмовою від виконання договору (а.с. 54).

Тобто позивач порушив п. 7.1 договору, оскільки порушив строки щодо рекламації, про що було повідомлено позивача відповідним листом ТОВ "Джоін АП!" вих. № 24395 від 14.05.2021 року (а.с. 64).

З урахуванням викладеного, позивач не повідомив відповідача про свої наміри відмовитись від споживання туристичного продукту своєчасно, як це передбачено договором про надання туристичних послуг.

Суд апеляційної інстанції також погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що оскільки відповідачами не було порушено жодного зобов`язання за договором, а тому і відсутні підстави для стягнення коштів та нарахування пені, 3% річних та інфляційних витрат є таким, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства та положеннях договору.

Стосовно доводів позивача щодо компенсації моральної шкоди, суд апеляційної інстанції зазначає, що оскільки судом встановлено, що відповідачем не було порушено зобов`язання за довогором про надання туристичних послуг, тому відсутні підстави для нарахування компенсації моральної шкоди. Крім того, у матеріалах справи відсутні будь-які докази які б підтвердили наявність винних дій відповідача, причинно-наслідкового зв`язку та наявності шкоди завданої позивачу.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні, з точки зору апеляційного суду та в силу викладеного, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильні висновки суду першої інстанції, які викладенні в оскаржуваному рішенні суду.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що майнові та не майнові права позивача не були порушені відповідачем.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог та вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення ст.ст. 23, 901, 902, 1166 ЦК України, а також положення Закону України "Про туризм".

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 31 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «31» травня 2023 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді С.В. Кулікова

В.І. Олійник