Справа № 308/6853/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Федорнак О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Відділ реєстрації місця проживання Ужгородської міської ради, про визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Відділ реєстрації місця проживання Ужгородської міської ради, про визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до Договору купівлі-продажу квартири зареєстрованим в реєстрі за №4351 від 27 вересня 2007 року посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу, Селехман О.А., позивачка ОСОБА_1 є власником житлової квартири, яка знаходиться в АДРЕСА_1 .

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджується реєстрація мого права власності № 18504526 від 15.04.2008 року, номер запису про право власності 10838.

Реєстрація відповідача по справі у належній мені квартирі доводиться довідкою № 1125/13- 06 від 24.04.2023 року виданою виконавчим комітетом відділу реєстрації місця проживання Ужгородської міської ради.

За адресою в житловій квартирі, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , громадянин - ОСОБА_2 - не проживає та ніколи не проживав.

Вказує, що відповідач не є членом її сім`ї, не доводиться їй родичем, а є сином її подруги, на прохання якої вона зареєструвала місце його проживання у належній їйквартирі.

Згідно письмового опитування зробленого адвокатом Бойко Б.Б. сусідів ОСОБА_3 , 1963 року народження, мешканця АДРЕСА_2 та ОСОБА_4 , 1962 року народження, мешканця АДРЕСА_3 доводиться факт того, що ОСОБА_2 не проживає та ніколи не проживав в житловій квартирі за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідач своєю реєстрацією у належному позивачці нерухомому майні створює перешкоди у користуванні житлом та порушує її права як нового власника.?

Позивачка вказує, що її звернення до суду із позовною заявою про позбавлення права користування жилим приміщенням - є однією із форм захисту власником своїх прав, так як відповідач не проживає у квартирі і створює перешкоди, оскільки вона має проблеми з отриманням субсидії, переплачує комунальні послуги, тощо.?

Також, повідомляю суд що заходи досудового врегулювання спору не проводилися.

На підставі вищевикладеного просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими що втратив право користування належним мені житловим приміщенням - квартирою, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Позивач - ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не прибули, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи були судом належним чином повідомлені.

Відповідач в судове засідання повторно не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи були судом двічі повідомлений належним чином.

Судове засідання у справі було призначене на 11.08.2023 року на 15 год. 40 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як десять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, якою є 11.08.2023 року.

Розглянувши подані сторонами докази та матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи, а саме з договору купівлі - продажу квартири серії ВКА № 205548 нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Селехман О.А., та витягом № 18504526 від 15.04.2008 року, про реєстрацію прав власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , виданим Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода» Ужгородської міської ради Закарпатської області, підтверджується, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Згідно відповіді на запит відділу реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 24.04.2023 року №1125/13-06 повідомлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані такі особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно письмового опитування адвоката Бойко Б.Б., а саме: сусідів ОСОБА_3 , 1963 року народження, мешканця АДРЕСА_4 та ОСОБА_4 , 1962 року народження, мешканця АДРЕСА_3 останні підтвердили факт того, що ОСОБА_2 не проживає та ніколи не проживав в житловій квартирі за адресою АДРЕСА_1 .

За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що члені сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Позивач самостійно здійснює витрати щодо утримання будинку, сплачує комунальні послуги. В свою чергу відповідачка, у зв`язку з тривалою відсутністю без поважної причини, не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню, у зв`язку з чим відповідачка створює позивачу перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження його майном.

Як зазначено у п. 34, 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116Житлового кодексу Української РСР(далі - ЖК УРСР).

Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

За змістом статті 391 ЦК позовна давність не поширюється на вимоги власника чи іншого володільця про усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном, що не пов`язані з позбавленням володіння, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі. У зв`язку із цим тривалість порушення права не перешкоджає задоволенню такої вимоги судом.

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрації місця проживання є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися правом власності на свій розсуд.

Враховуючи вищенаведені обставини справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволенню.

У відповідності до ч 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, витрати із сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 4, 13, 89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 391, 346 ЦК України суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Відділ реєстрації місця проживання Ужгородської міської ради, про визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 ), таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою, за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 ), на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати із сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп.)

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області Н.В. Дергачова