КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/8720/22 Головуючий у І інстанції Слободянюк А.В.
Провадження №22-ц/824/6064/2023 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 червня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Таргоній Д.О., Голуб С.А., Писаної Т.О., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_1 , про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини до досягнення дитиною трьох років,

УСТАНОВИВ:

у вересні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони перебувають у зареєстрованих шлюбних відносинах.

Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом із матір`ю та перебувають на її утриманні.

Оскільки, відповідач не в повній мірі виконує свої батьківські обов`язки, позивач самостійно для забезпечення доньок несе витрати на їх утримання, проживання, харчування, одяг, лікування, виховання, розваги та інше.

З огляду на положення чинного законодавства, позивач вказує на те, що вона має право на отримання аліментів для утримання їх спільних з відповідачем дітей та себе, як матері дитини, яка не досягла трирічного віку.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_2 просила суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частини всіх доходів відповідача, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення до суду даного позову та до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а після - в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів відповідача, для дитини відповідного віку, до досягнення меншою дитиною повноліття, стягнути з ОСОБА_3 на свою користь аліменти, як на дружину, що має право на утримання від чоловіка, який є батьком дитини, що не досягла трьох років, до досягнення ОСОБА_5 трирічного віку, у розмірі 1/6 частини від всіх видів доходів відповідача.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2022 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 .

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 30 листопада 2022 року передано справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 , про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини до досягнення дитиною трьох років (справа № 755/8720/22) судді Дніпровського районного суду міста Києва Савлук Т.В., на розгляді якої перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання (справа № 754/16157/21), для вирішення питання про їх об`єднання.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 12 січня 2023 року залишено без розгляду клопотання представника третьої особи ОСОБА_1 - ОСОБА_7 про об`єднання в одне провадження позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини до досягнення дитиною трьох років з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на період навчання.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 січня 2023 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3 , щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 вересня 2022 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, після чого у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3 , але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення меншою дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3 , щомісячно, починаючи з 12 вересня 2022 року, і до досягнення дитиною - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні 80 копійок.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, третя особа: ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи, просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 січня 2023 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що даний позов поданий штучно та направлений виключно на сприяння чоловіку позивача - відповідачу у справі, ухилитись від сплати аліментів на повнолітнього старшого сина ОСОБА_1 від першого шлюбу, який продовжує навчання.

Також, звернуто увагу на те, що в поданому позові ані слова не сказано про те, що у позивачки є якийсь спір щодо невиконання відповідачем обов`язку щодо утримання їх дітей, надання їй як матері його дітей необхідної допомоги.

Матеріали даної справи не містять жодної інформації про порушення відповідачем будь-яких прав позивачки.

Тобто, з огляду на зазначені норми, позов ОСОБА_2 не відповідає засадам цивільного судочинства, оскільки, виходячи з обставин справи, її права щодо утримання дітей та її самої не порушені, поданий за відсутності спору, а отже є безпідставним.

Крім того, претендуючи на аліменти від свого чоловіка, ОСОБА_2 не подала доказів неотримання нею самою доходів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про зупинення провадження у даній справі до ухвалення судом рішення у цивільній справі №754/16157/21 за позовом останньої до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання.

Згідно з п.5 ч.1 ст.253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Відповідно до положень п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Оскільки, ОСОБА_1 не надала об`єктивних доказів, зокрема у чому полягає об`єктивна неможливість розгляду даної справи до вирішення іншої справи, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, судова колегія приходить до висновку, що клопотання про зупинення провадження у даній справі до ухвалення судом рішення у цивільній справі №754/16157/21 не підлягають задоволенню. При цьому, необґрунтоване зупинення провадження у справі призведе до безпідставного затягування розгляду справи.

25 квітня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Зокрема у відзиві зазначає, що позивач скористалась своїм правом на отримання аліментів на утримання дітей та на своє утримання себе як дружини до досягнення дитиною 3-х річного віку. Сам факт подання позову свідчить про наявність спору.

Крім того, ОСОБА_2 в позовній заяві вказала про наявність справи за позовом ОСОБА_1 про стягнення аліментів із відповідача, так як у відповідача є повнолітня дитина, мати якої (третя особа) претендує на аліменти.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача у визначений судом апеляційної інстанції строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За правилами п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 03 лютого 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області, за актовим записом №24 між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_1 . Як вбачається із свідоцтва, після державної реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_8 було змінено на « ОСОБА_9 ».

Від спільного шлюбу сторони мають доньок - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 24 липня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ставищенського районного управління юстиції у Київській області та свідоцтвом про народження від 16 грудня 2021 року, виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, отриманої шляхом повного доступу, 04 лютого 2022 року Дніпровським районним судом міста Києва у цивільній справі № 754/16157/21 ухвалено заочне рішення про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_6 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Присуджено до стягнення з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно, на період навчання в Київському університетів права Національної академії наук України, починаючи з 21 жовтня 2021 року і до 30 червня 2024 року включно. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 27 вересня 2022 року за заявою відповідача ОСОБА_3 заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04 лютого 2022 року скасовано, справу призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Задовольняючи позовні вимоги у даній справі, що переглядається апеляційним судом, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі, позивач в свою чергу надала суду докази про те, що діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні, на даний час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги на утримання дітей.

Крім того, судом першої інстанції зазначено, що відповідно до частин другої, четвертої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

З такими висновками суд апеляційної інстанції погоджується.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У частині третій статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів.

Згідно із статтею 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до статті 70 СК України розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції врахував, що відповідач проходить службу в ГУ СБУ у м. Києві та Київській області, дохід відповідача відповідно до наданих суду доказів з період з лютого 2022 року по липень 2022 року складає 228 333,94 грн, що свідчить про те, що він є особою працездатного віку, працевлаштований, має регулярний дохід та спроможний надавати матеріальне утримання своїм неповнолітнім дітям у розмірі 1/3 частини заробітку до досягнення старшою дитиною повноліття, а після цього - 1/4 , що відповідає вимогам статті 183 СК України.

Належним чином дослідивши докази по справі, надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов також правильного висновку про стягнення аліментів на користь позивачки на її утримання до досягнення молодшою дитиною трирічного віку у розмірі 1/6 частини всіх доходів відповідача.

Відповідно до частини другої, четвертої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Визначальним на підставі цієї норми закону є наявність у дружини права на утримання, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильного визначення судом першої інстанції розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини, присуджених до стягнення.

Відповідно до положень частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги про те, що даний позов поданий штучно, за відсутності порушених прав позивача, направлений виключно на сприяння чоловіку позивача - відповідачу у справі, ухилитись від сплати аліментів на повнолітнього старшого сина ОСОБА_1 від першого шлюбу, який продовжує навчання, колегія суддів апеляційного суду не може взяти до уваги, як підставу для скасування рішення суду.

Так, положеннями статті 180 СК України визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, відповідач, як батько дітей, зобов`язаний їх утримувати до повноліття.

Відповідно до положень статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Крім того, відповідно до частин другої, четвертої, шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Матеріалами справи підтверджено й відповідачем не заперечується факт того, що їх із позивачем спільні діти проживають разом із їх матір`ю - позивачем по справі.

Враховуючи приписи законодавства, зокрема, положення статті 84 СК України, ОСОБА_2 має право на утримання від ОСОБА_3 до досягнення дитиною - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку.

Доводи апеляційної скарги, про те що існує спір про стягнення з відповідача аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, не звільняє ОСОБА_3 від обов`язку утримувати інших дітей згідно чинного законодавства України.

Водночас, слід зазначити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів.

Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що з урахуванням всіх обставин справи, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновків суду першої інстанції, а добровільна сплата відповідачем аліментів не є підставою для відмови в позові та була врахована судом при постановлені рішення.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, а тому підстав для її задоволення не встановлено.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишеннюбез змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 01 червня 2023 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Т.О. Писана