У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 712/3002/23

Провадження № 2/712/1555/23

30 березня 2023 року м. Черкаси

Суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Марцішевська О.М., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, які витрачені на утримання спільного майна, -

ВСТАНОВИВ:

29 березня 2023 року позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення коштів, які витрачені на утримання спільного майна.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що 20 травня 2016 року неповнолітній ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті свого батька - ОСОБА_3 набув у спадщину спадкове майно в частині 1/2 однокімнатної квартири загальною площею 34,7 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом серії НАІ № 390649. На іншу частину у розмірі 1/2 вказаного спадкового майна було видане свідоцтво про право на спадщину за законом - ОСОБА_2 , матері померлого та бабусі неповнолітнього відповідача. З моменту набуття спадщини неповнолітнім ОСОБА_1 , ОСОБА_4 (мати неповнолітнього), як законним представником, було відкрито особові рахунки та відповідно підписано усі необхідні договори щодо утримання набутого майна та на постачання житлово-комунальних послуг, які забезпечують можливість проживання в зазначеній квартирі і є обов`язковими до укладання з огляду на діюче законодавство України.

Однокімнатна квартира загальною площею 34,7 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 наразі перебуває у спільній частковій власності у позивача та відповідача, про що свідчать відомості з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідач набув частину спадкової квартири одночасно з позивачем, проте з моменту набуття права власності і по теперішній час відповідач добровільно виконувати свої зобов`язання щодо утримання своєї власності відмовляється, жодних грошових коштів за оплату обов`язкових платежів та зборів, які стосуються спільного майна відповідач не надавав та надавати не збирається. Виділення частки відповідача в натурі в окреме жиле приміщення не можливе. Спільне проживання відповідача та позивача, з огляду на взаємовідносини які склалися між ними, не можливе.

Таким чином, між позивачем та відповідачем встановлювалися зобов`язальні правовідносини з приводу утримання спільної часткової власності у відповідності до розміру частки кожного. Так, як частки кожного власника є рівними і кожний володіє частини спільного майна, то і утримувати дане майно співвласники зобов`язані в рівних частинах.

Так, позивач з моменту набуття спадщини на 1/4 квартири сплатив, в особі законного представника - матері позивача, на її управління, утримання та збереження суму грошових коштів у розмірі 53 498,22 грн.

Станом на момент складання позову сума заборгованості відповідача перед позивачем за сплаченими платіжками щодо утримання спільного майна складає 26 749,11 грн.

Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_1 понесені витрати по утриманню та збереженню спільного майна у розмірі 26 749,11 грн.

Розглянувши матеріали позовної заяви, що справа не підсудна Соснівському районному суду м. Черкаси, у зв`язку з чим підлягає передачі за підсудністю до належного суду.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, сімейних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як визначено ч. 1 ст. 23 ЦПК України, усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених ч.ч. 2,3 ст. 23 ЦПК України.

Відповідно до визначеного ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» права на повноважний суд, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Вказана норма кореспондується з положеннями ст. 6 Конвенції, відповідно до якої в поняття «суд, встановлений законом», входить лише той суд, до підсудності якого віднесений розгляд тієї чи іншої справи.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

У відповідності до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Отже, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Як зазначено у постанові Верховного Суду у справі № 910/6644/18 від 09.09.2020 р. виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як прямо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном. Аналогічна правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду у справі № 638/1988/17 від 10.04.2019 р.

Як вбачається з позовної заяви, позивач пред`явив позов за місцем знаходження відповідача м. Черкаси, вул. Крилова, 14, однак як вбачається з обґрунтування позовних вимог, позов пред`явлений з приводу спору про стягнення коштів за утримання майна, а саме квартири АДРЕСА_4 , яка знаходиться в м. Києві, тобто на території Голосіївського районного суду м. Києва.

Враховуючи вказане, даний позов подано на розгляд Соснівського районного суду м. Черкаси з порушенням правил виключної підсудності, оскільки позов поданий опосередковано з приводу нерухомого майна на території Голосіївського районного суду м. Києва.

Верховний Суд висловися щодо правил виключної підсудності відносно нерухомого майна - виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 910/6644/18.

Згідно положень п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суддя передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 р. Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 р. № 3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до усталеної прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» ( рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76, доповідь Комісії від 12 жовтня 1978 року).Суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії», що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…).

Зазначена правова позиція дає можливість виділити дві умови відповідності критерію «суд, встановлений законом»: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

Виходячи з аналізу положень ЦПК України, Конвенції про захист прав і основоположних свобод, прецедентної практики ЄСПЛ, суд приходить до висновку про необхідність направлення означеної справи для розгляду по суті за підсудністю до суду, якому ця справа територіально підсудна, в силу вимог ст.ст.30, 31 ЦПК України, оскільки Соснівський районний суд м. Черкаси не є судом, повноважним згідно закону на розгляд даної справи та розгляд справи призведе до порушення права позивача на справедливий судовий розгляд.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для передачі вказаної справи за підсудністю до належного суду, яким є Голосіївський районний суд м. Києва.

Керуючись ст. ст.30, 31, 32 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Направити цивільну справу № 712/3002/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, які витрачені на утримання спільного майна за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва (вулиця Полковника Потєхіна, 14А, Київ, 03127).

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення (підписання) ч. 1, 2 ст. 261 ЦПК України.

Апеляційні скарги на ухвалу можуть бути подані протягом 15 днів з дня її складення до Черкаського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Інформацію стосовно справи можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua.

Суддя: О.М. Марцішевська

Дата виготовлення повного тексту ухвали 30 березня 2023 року.