Справа № 456/4096/22 Головуючий у 1 інстанції: Микитин В.Я.
Провадження № 22-ц/811/944/23 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М. Цяцяка Р.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 березня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

в листопаді 2022 року Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої суми пенсії.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_1 з 21 травня 2018 року перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області на підставі рішення № 34 від 02.07.2018 року та отримувала пенсію по інвалідності ІІІ групи (загальне захворювання), призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на весь строк встановлення відповідної інвалідності згідно виписки з акта огляду Личаківською МСЕК серія 12 ААА № 817148 по 31.05.2019 року. У подальшому, на підставі рішення № 34 від 03.06.2019 року відповідачка отримувала згадану пенсію упродовж усього строку продовження їй інвалідності згідно виписки з акта огляду Личаківською МСЕК серія 12 ААА № 843439, тобто по 31.05.2020 року. Вказує, що з листа КЗ ЛОР «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» від 07.09.2020 року за вих. № 437 позивачеві стало відомо, що відповідачка з 01.06.2020 року до МСЕК для проведення переогляду не зверталась, відповідні документи з цього приводу не подавала, проте призначена їй пенсія нараховувалась та сплачувалася позивачем до 31.03.2021 року, що призвело до переплати суми пенсії за період з 01.06.2020 року по 31.03.2021 року в сумі 18 900 грн. Зазначає, що позивачем на адресу відповідача було надіслано лист з вимогою повернути виявлену переплату проте відповідачка коштів так і не повернула. З наведених підстав просить стягнути з відповідачки надміру виплачену пенсію в розмірі 18 900 гривень.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 березня 2023 року у задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої суми пенсії відмовлено у повному обсязі.

Рішення суду оскаржило Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Апелянт вказує, що підставою для призначення пенсії по інвалідності відповідачки було настання інвалідності та підтвердження цієї обставини відповідною довідкою, а відтак не проходження ОСОБА_1 повторного огляду у Личаківській МСЕК виключає підставу для призначення пенсії, а відтак така виплата є безпідставною. Зазначає, що неповідомлення Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області про не проходження огляду і є недобросовісною поведінкою з боку відповідачки. Стверджує, що суд першої інстанції не дав належної оцінки пам`ятці пенсіонеру, яку отримує кожен пенсіонер при оформленні пенсії та яка передбачає обов`язок пенсіонера повідомити органи Пенсійного фонду про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсійної виплати або її припинення. Вважає, що відповідачка розуміла зміст пам`ятки, адже проходження чи не проходження повторного огляду МСЕК є обставиною, яка безпосередньо пов`язана з виплатою пенсії. Вказує, що з метою досудового врегулювання спору на адресу відповідачки були надіслані виклики для вирішення питання щодо погашення заборгованості по переплаті пенсії, однак відповідачка на виклики не з`являлась, що також свідчить про її недобросовісну поведінку. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 24 квітня 2023 року про відкриття апеляційного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 березня 2023 року ухвалено розглядати без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розгляд апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 березня 2023 року призначено на 11 год. 30 хв. 05 червня 2023 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

26 квітня 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало клопотання про розгляд справи у судовому засіданні за участі сторін, мотивуючи його тим, що розгляд цивільної справи судом першої інстанції здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання у зв`язку з чим судом не враховано всі обставини справи та не надано належної правової оцінки доказам.

Враховуючи, що ціна позову становить 18 900 грн., що значно менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, явка в суд апеляційної інстанції не є обов`язковою, сторони можуть викладати свої доводи та аргументи на підтримання своєї позиції в апеляційній скарзі, поясненнях, відзивах на апеляційну скаргу, думка сторін щодо можливості розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження враховується судом, однак не є обов`язковою для суду при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки текст постанови складено 06 червня 2023 року, то незважаючи на те, що розгляд справи призначено на 05 червня 2023 року, датою ухвалення постанови є саме 06 червня 2023 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, суд першої інстанції виходив з того, що без встановлення фактів недобросовісної поведінки відповідачки ОСОБА_1 , та наявності рахункової помилки при виплаті пенсії, відсутні підстави для стягнення з неї надміру виплаченої суми пенсії відповідно до ст. 1215 ЦК України

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, ОСОБА_1 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області з 21.05.2018 року та отримувала пенсію по інвалідності ІІІ групи (загальне захворювання), призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на час встановлення їй відповідної групи інвалідності.

Крім того, матеріалами справи встановлено, що 26.06.2018 року ОСОБА_1 підписала пам`ятку пенсіонеру зі змісту якої, з-поміж іншого, зазначений обов`язок повідомляти органи Пенсійного фонду про обставини, що стосуються зміни розміру пенсійної виплати або припинення її виплати, зокрема про вступ на роботу, звільнення з роботи, реєстрація або зняття з обліку як фізичної особи-підприємця.

Згідно виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 817148 від 21.05.2018 року, виданої Личаківською МСЕК КЗ ЛОР «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» ОСОБА_1 встановлена ІІІ група інвалідності (загальне захворювання) на строк до червня 2019 року, та визначена дата чергового переогляду 21.05.2019 року.

Згідно виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 843439 від 25.05.2019 року, виданої Личаківською МСЕК КЗ ЛОР «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» ОСОБА_1 встановлена ІІІ група інвалідності (загальне захворювання) на строк до червня 2020 року, та визначена дата чергового переогляду 15.05.2020 року.

Як вбачається з відповіді КЗ ЛОР «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» від 07.09.2020 року за вих. № 437, наданої на запит Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, та отриманої позивачем 10.09.2020 року, ОСОБА_1 у Личаківську МСЕК до 01.06.2020 року для проведення переогляду не зверталася, відповідні документи не подавала.

Матеріалами справи також встановлено, що незважаючи на обізнаність із не проходженням відповідачкою чергового переогляду щодо встановленої їй інвалідності ІІІ групи (загальне захворювання), позивач продовжував нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію по інвалідності до 31.03.2021 року, що підтверджується відповідним розрахунком суми переплати пенсії.

Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 16.09.2021 року за вих.№ 1300-5207-8/81947 вбачається, що позивач звернувся до ОСОБА_1 з вимогою прибути у відділ обслуговування громадян №4 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з оригіналами документів (паспорт та ідентифікаційний код) для подання заяви щодо утримання надмірно виплаченої суми пенсії.

02.09.2022 року Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулося до ОСОБА_1 з вимогою повернути надміру виплачену їй пенсію за період 01.06.2020 року по 31.03.2021 року в сумі 18 900грн.

Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової правої підстави заволоділа ним.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

У постанові Верховного Суду України від 22 січня 2014 року зазначено, що відповідно до статті 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Саме до таких правових висновків дійшов Верховний Суд у Постанові по справі №711/1509/17 від 12.12.2018 року, Постанові Верховного Суду від 21 червня 2018 року у справі 554/1809/17, Постанові Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі 307/2100/16-ц та Постанові Верховного Суду від 13.04.2020 року у справі № 487/2596/17, провадження 61-123св18.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини «Стреч проти Сполученого Королівства», «Рисовський проти України» та ін. наголошено на тому, що особа на користь якої органом влади прийняте певне рішення, має право розумно очікувати, що якщо орган влади вважає, що в нього є певна компетенція, то така компетенція дійсно існує, а тому визнання незаконності дій органу влади не повинно змінювати відносини прав, які виникли внаслідок такої дії органу влади.

Така позиція полягає в тому, що особа суб`єкт - приватного права, не може відповідати за помилки державних органів, а державні органи не можуть вимагати повернення в попередній стан, посилаючись на те, що вони при вчиненні юридично значимих дій припустилися помилки.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства) за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону

Статтею 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» залежно від ступеня втрати працездатності визначено три групи інвалідності. Причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством.

За змістом ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності.

Статтею 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначені строки виплати пенсії по інвалідності в разі зміни групи інвалідності або відновлення працездатності, зокрема, у разі визнання особи, яка пройшла повторний огляд здоровою, пенсія виплачується до кінця місяця, по який встановлено інвалідність.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

За приписами ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. У разі припинення виплати пенсії, внаслідок відновлення здоров`я, тощо, до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку (ч. 4 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення»)

Ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції позивачем у справі не представлено, а судом не здобуто жодних доказів в підтвердження обставин зловживання та недобросовісності з боку відповідача ОСОБА_1 , які спричинили переплату пенсії в розмірі 18 900 грн.

Судом вірно встановлено, що повідомлення від КЗ ЛОР «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» із списком осіб, які, з-поміж іншого, повторно не були оглянутими Личаківською МСЕК, та яким не продовжено групу інвалідності, отримано позивачем ще 10.09.2020 року, проте виплату відповідачці пенсії позивач здійснював до 31.03.2021 року, тобто ще протягом семи місяців після виявлення обставин про не проходження ОСОБА_1 переогляду.

Колегія суддів вважає, що ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, із урахуванням вказаних норм матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності та взаємозв`язку, обґрунтовано виходив із того, що підстави для стягнення сплачених грошових коштів відсутні, оскільки не встановлено ні факту недобросовісного отримання відповідачем зазначених коштів, ні наявності рахункової помилки.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не дав належної оцінки пам`ятці пенсіонеру, яку отримує кожен пенсіонер при оформленні пенсії та яка передбачає обов`язок пенсіонера повідомити органи Пенсійного фонду про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсійної виплати або її припинення, є безпідставними, оскільки підписана відповідачкою пам`ятка пенсіонеру не містить обов`язок повідомляти щодо проходження чи не проходження огляду/переогляду для встановлення чи припинення групи інвалідності.

Твердження апелянта про те, що на адресу відповідачки були надіслані виклики для вирішення питання щодо погашення заборгованості по переплаті пенсії, однак відповідачка на виклики не з`являлась, що також свідчить про її недобросовісну поведінку не заслуговують на увагу, оскільки така поведінка відповідачки не впливає на вирішення питання виплати пенсії та її виплату.

Колегія суддів вважає помилковими та такими що не заслуговують уваги покликання апелянта на норму ЦК України, у якій вказано, що не підлягає поверненню, крім іншого, безпідставно набута пенсія надана фізичній особі як засіб до існування, якщо її виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, оскільки таке вибіркове тлумачення норми не є підставою для повернення суми надмірно сплачених пенсійних виплат, оскільки позивачем в ході розгляду справи не доведено недобросовісності з боку відповідача, що є обов`язковою умовою для повернення безпідставно набутих виплат.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Постанова складена 06 червня 2023 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк