Провадження № 22-ц/801/1193/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іщук Т. П.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 рокуСправа № 127/14337/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Войтка Ю.Б., Сопруна В.В..

з участю секретаря судового засідання: Ковальчук О.А..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця цивільну справу №127/14337/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі Органу опіки та піклування Вінницької міської ради, про визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною

за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Волошенюк Оксани Валеріївни на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 березня 2023 року, ухвалене у складі судді Іщук Т.П.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Позов мотивований тим, що з 29 березня 2017 року вони із відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 листопада 2018 року. У цьому шлюбі у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати разом з матір`ю. Відносини між сторонами є досить складними. У добровільному порядку згоди з приводу питання виховання дитини та спільної участі у виховному процесі сторони досягти не можуть. Позивач зазначає, що він займається підприємницькою діяльністю, матеріально утримує дитину, бажає брати активну участь в її житті, а саме допомагати, підтримувати спілкування, відпочивати з нею, так як донька є найдорожчою та найближчою людиною для нього, однак, відповідачка штучно створює перешкоди у спілкуванні з донькою. 15 червня 2020 року позивач звернувся до служби у справах дітей Вінницької міської ради із заявою про визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною. За результатом розгляду даної заяви отримав рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1589, але відповідачка ігнорує його виконання та продовжує чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною. Позивач зазначає, що з початку війни на території України відповідачка один раз надала можливість побачитись з донькою, провів із нею цілий день, подарував іграшку, однак, надалі можливості зустрічі у позивача не було. З даного приводу позивач декілька разів, а саме 15 червня 2022 року та 07 липня 2022 року звертався із відповідною заявою до правоохоронних органів, але наразі спілкуватися із донькою не може та вважає, що його права як батька порушені. Також позивач зазначає, що систематична присутність матері дитини при побаченнях дитини з батьком, виходячи з тих негативних стосунків, які склались між сторонами після розлучення, може призвести до нових конфліктних ситуацій між ними, що негативно впливатиме на розвиток дитини, а тому позивач вважає, що побачення без участі матері буде позитивно впливати як на психоемоційний стан дитини, так і на відносини із відповідачкою. За викладених обставин позивач просить суд зобов`язати ОСОБА_2 не чинити йому перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, визначити порядок участі його у вихованні доньки шляхом встановлення наступного графіку, а саме: побачення з дитиною за фактичною адресою проживання матері щовівторка та щочетверга з 11.00 год. до 18.00 год. та щосуботи з 10.00 год. до 20.00 год. без присутності матері; кожного року в день народження дитини з 10.00 год. до 13.00 год. проводити час з батьком без присутності матері з можливістю прогулянок в громадських місцях (парках, скверах), дитячих розважальних закладах; у свята щороку, а саме на Різдво Христове 07 січня, Новий рік 01 січня та на Великдень з 10.00 год. до 16.00 год. за місцем проживання матері без присутності останньої; спільний відпочинок з дитиною під час відпустки батька для забезпечення оздоровлення і відпочинку дитини на строк не менше 20 днів на рік, період відпочинку погоджується з матір`ю дитини, однак без останньої; один раз на три місяці за попереднім узгодженням з матір`ю дозволити відвідувати позивача за місцем його проживання на строк не менше 15 днів без присутності відповідача; необмежене в часі відвідування дитини батьком під час хвороби дитини за місцем її перебування; вільне спілкування з дитиною за телефоном та електронним засобом відео зв`язку (а.с.1-5).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 березня 2023 року позов задоволено частково.

Визначено такі способи участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні із донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- протягом 3-місячного терміну щосуботи місяця з 10.00 год. до 13.00 год. у присутності матері;

- після закінчення 3-місячного терміну щосуботи місяця з 10.00 год. до 13.00 год. без присутності матері.

Зобов`язано батьків завчасно попереджати один одного про свої дії щодо дитини та узгоджувати їх з урахуванням: режиму навчання, стану здоров`я, необхідності оздоровлення, інтересів дитини.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 496,20 грн сплаченого судового збору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та позиції учасників справи у відзивах на неї та у судовому засіданні

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 адвокат Волошенюк Оксана Валеріївна посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом всіх обставин справи, просила рішення суду скасувати, а у справі ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Вказав, що судом не досліджено і не надана об`єктивна оцінка доказам наданих позивачем, що призвело до незаконного порушення прав позивача по відношенню до його дитини, та не враховані всі обставини по справі.

Відзив від учасників справи не надходив.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Волошенюк О.В. апеляційну скаргу підтримали, просили суд її задовольнити на підставі доводів викладених в апеляційній скарзі.

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 та її представник адвокат Чернілевська Р. В. заперечували щодо задоволення апеляційної скарги просили суд залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Представник Органу опіки та піклування Вінницької міської ради у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Суд апеляційної інстанції переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги дійшов висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з огляду на таке.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 29 березня 2017 року (а.с.9).

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 27 липня 2017 року (а.с.10).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 листопада 2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний (а.с.32).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 листопада 2018 року в справі № 127/23379/18 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від 17 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.53-54).

Виконавчий лист №127/23379/18 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини, виданий 15 листопада 2018 року Вінницьким міським судом Вінницької області, пред`явлений до виконання в Московський ВДВС м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження від 22 листопада 2018 року (а.с.57).

Дитина проживає разом з матір`ю та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою ОСББ «Коцюбинського-78» від 08 вересня 2022 року № 59(а.с.50).

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований та проживав окремо в м.Харкові, а як слідує з договору оренди приміщення у приватної особи від 24 жовтня 2022 року з цієї дати - у м. Вінниці за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.115).

Рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 13 серпня 2020 року №1589 визначено такі способи участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з донькою: протягом 3-місячного терміну щосуботи місяця з 10.00 год. до 13.00 год. у присутності матері; після закінчення 3-місячного терміну щосуботи місяця з 10.00 год. до 13.00 год. без присутності матері (а.с.115 на звороті).

За ініціативою позивача в 2021 році в суді розглядалась справа про оспорювання батьківства та виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини. В межах якої була призначена судова біологічно-генетична експертиза, за результатом проведення якою встановлено, що позивач є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після отримання висновку позивач залишив без розгляду свою позовну заяву. Вказані обставини сторонами у справі не оспорюють (а.с.58-60).

Також, 02 липня 2022 року ОСОБА_1 звертався до Відділу поліції № 2 Вінницького РУП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення в якій просив прийняти міри до ОСОБА_2 , яка не надає можливість спілкуватися з донькою ОСОБА_3 (а.с.16-17). Доказів результатів розгляду цієї заяви матеріали справи не містять.

Як слідує з довідки КНП «ЦПМСД №5 м. Вінниці» від 07 вересня 2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в «ЦПМСД №5 м. Вінниці», з народження спостерігається лікарем, на огляд приходить з матір`ю або бабусею, батька дитини лікар не бачила (а.с.61).

Малолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час відвідує недільну школу для дітей при Незалежній релігійній громаді Християнській церкві (Повного Єванглія) «Ранкова Зірка» та креативний простір (арт-терапія) «Майстерня добра», що підтверджується довідками НРГ ХЦ (Повного Єванглія) «Ранкова Зірка» від 14 вересня 2022 року № 22 та ГО «Полум`я Надії» від 14 вересня 2022 року № 112 (а.с.65-66).

Відповідачка має позитивну характеристику за місцем свого проживання, на диспансерному обліку в КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» не перебуває, за медичною допомогою до лікаря-нарколога не зверталась (а.с.62,63).

Також судом першої інстанції був досліджений звукозаписи та відеозаписи розмов батька з дитиною, розміщені на диску, який наданий відповідачем. Суд звертає увагу, що позивач вказував на сумнівність цього доказу, однак зважає, що останній жодного клопотання з цього приводу суду не надав, у суду ж цей доказ сумнівів не викликає. Як слідує з цих записів між батьком та донькою відсутній будь-який контакт чи емоційний зв`язок, дитина на всі запитання позивача здебільшого мовчить або відповідає коротко без будь-яких теплих емоцій. Під час деяких розмов дитина категорично відмовляється від спілкування з батьком, не виявляє бажання з ним зустрітися, просить матір припинити її розмову з батьком.

Як установлено судом між сторонами наявний спір щодо способу участі батька у вихованні та спілкуванні з донькою. В судовому засіданні обговорювалися можливі прийнятні варіанти для періодичних побачень і спілкування батька з дитиною, однак згоди щодо цього сторони не досягли.

На виконання вимог ухвали суду від 18 липня 2022 року Виконавчим комітетом Вінницької міської ради наданий висновок від 29 листопада 2022 року №01/00/011/164915 про визначення способів участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: протягом 3-місячного терміну щосуботи місяця з 10.00 год. до 13.00 год. у присутності матері; після закінчення 3-місячного терміну щосуботи місяця з 10.00 год. до 13.00 год. без присутності матері, а також зобов`язано батьків попереджати один одного про свої дії щодо дитини та узгоджувати їх з урахуванням режиму дня, стану здоров`я та інтересів дитини (а.с.109-111).

Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв?язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 1 б липня 2015 Року). Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111 /04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у частині восьмій статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно з ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів, зокрема щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Статтею 141 СК України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ч.1 ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. У відповідності до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 158 СК України встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Положеннями частин 1, 2 ст. 159 СК України встановлено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди. При вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахування конкретних обставин справи.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року N 31111/04 у справі "Хант проти України" зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Olsson v. Sweden" (N 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема,стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободне надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 липня 2019 року у справі № 523/11605/16-ц зазначено, що «обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов`язаний брати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини».

Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принципи рівності прав батьків у вихованні дитини та забезпечення найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю переважають інтереси батьків.

У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.1-3 ст. 89 ЦПК України).

У ході судового розгляду судом першої інстанції безумовно встановлено, що позивач виявляє бажання спілкуватись та зустрічатись із донькою. Сам лише факт звернення позивача до органу опіки та піклування, а надалі до суду свідчить про те, що він бажає спілкуватись з донькою та брати участь у її вихованні.

Суд першої інстанції зауважив, що право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідає їх інтересам. Між тим з батьків, хто проживає окремо і дитиною має існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Дитина має рости під опікою і відповідальністю обох батьків, а тому участь позивача у вихованні дитини, спілкуванні між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а буде відповідати й інтересам дитини.

Разом з тим вимоги позивача про побачення батька з донькою в запропонованому ним порядку не можуть бути задоволенні, зважаючи, що між батьком та донькою відсутній контакт та емоційний зв`язок, дитина постійно проживає з матір`ю, з дня народження дитини про неї піклувалась лише мати, дитина з батьком рідко спілкувалася. Крім того станом на день розгляду справи дитині виповнилося 5 років, проходить підготовку до шкільного навчання, позивач не знає про її повсякденне життя, щоденний догляд, враховуючи вік дитини, потреби, інтереси та вподобання дитини. Щодо можливості проведення зустрічей без присутності матері, то з урахуванням інтересів дитини та враховуючи вищевикладені обставини, зокрема прив`язаність дитини до матері, суд вважає, що для налагодження стосунків та психоемоційного контакту слід встановити адаптаційний період протягом трьох місяців, тому зустрічі повинні відбуватись в присутності матері, надалі така зустріч має відбуватися без присутності матері.

Апеляційний суд погоджується з думкою суду першої про те, що між сторонами виникають певні конфліктні ситуації, однак вони не є такими, щоб перешкоджали б налагодити контакт батька з дитиною й негативно впливали на її психологічний та емоційний стан.

Щодо твердження відповідачки про негативний вплив батька на дитину, то матеріали справи не містять достатніх, належних та допустимих доказів щодо цього.

Відтак, суд першої інстанції правильно вбачає можливим забезпечити право батька на спілкування із дитиною у спосіб, визначений висновком Органу опіки та піклування Вінницької міської ради від 29 листопада 2022 року №01/00/011/164915, що не перешкоджатиме нормальному розвитку дівчинки та не становитиме надмірний тягар для дитини, а тому, враховуючи інтереси дитини, її вік, режим навчання, суд дійшов висновку про встановлення такого способу участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні із донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : протягом 3-місячного терміну щосуботи місяця з 10.00 год. до 13.00 год. у присутності матері; після закінчення 3-місячного терміну щосуботи місяця з 10.00 год. до 13.00 год. без присутності матері.

Сторони не обмежені у визначенні місць проведення зустрічей, проте питання їх визначення має бути заздалегідь погоджене між сторонами з урахуванням конкретних обставин, стану здоров`я цих осіб, погодних умов і особливо - бажань і інтересів дитини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що визначений спосіб на даному етапі в повній мірі забезпечує справедливу рівновагу між інтересами дитини та інтересами батьків.

Суд роз`яснив сторонам, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені права в майбутньому змінити встановлений спосіб участі у вихованні малолітньої дитини, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини. До того ж, рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів побачень батька з донькою.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованого висновку суду першої інстанції, колегія суддів також не приймає до уваги, оскільки такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то понесені судові витрати покладаються на учасника справи, який звернувся з апеляційною скаргою.

Керуючись 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргупредставника позивача ОСОБА_1 адвоката Волошенюк Оксани Валеріївни -залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 березня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

В.В. Сопрун