У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.06.2023 Справа №607/10700/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді В.М. Братасюка, секретаря судового засідання М.О. Мокрій, розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в :

На адресу суду у справі № 607/10700/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Великогаївська сільська рада про поділ земельної ділянки, надійшла заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, у спосіб заборони ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам у будь-який спосіб відчужувати або змінювати (перетворювати) чи припиняти шляхом поділу, виділу, об`єднання, тощо, земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0598 площею 0,1106 га в с. Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 , та земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0599 площею 0,1394 га в с. Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3 .

Вирішуючи питання забезпечення позову суд виходить з наступного.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову у даний спосіб, позивач обґрунтовує тією обставиною, що Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області розглядається означена справа.

Враховуючи зміст заявлених первісних позовних вимог та обґрунтування позовної заяви позивачем, предметом позову та, відповідно, предметом поділу за заявленими вимогами була земельна ділянка площею 0,25 га кадастровий номер :02:001:0206, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з метою встановленню можливості поділу якої судом в ході судового розгляду даної справи уже двічі призначалася судова земельно-технічна експертиза.

Проте, у відповідь на адвокатський запит представника позивача, Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області листом від 13.03.2023 р. № 29-19-0.211-840/2-23 повідомило, що згідно даних Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0206 площею 0,2500 га 15.07.2021 поділена на 2 окремі земельні ділянки, а саме:

земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0598 площею 0,1106 га, яка розташована в с. Великі Гаї;

земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0599 площею 0,1394 га, яка розташована в с. Великі Гаї.

При цьому, згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно об`єкт нерухомого майна земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0206 площею 0,2500 га, закрито (із закриттям розділу), дата та час державної реєстрації 16.07.2021 14:50:54, підстава поділ об`єкта нерухомого майна, а речове право (право власності) ОСОБА_2 на вказаний об`єкт нерухомого майна погашено, дата та час державної реєстрації 16.07.2021 14:50:54, підстава поділ об`єкта нерухомого майна.

Таким чином земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0206 площею 0,2500 га, про визнання права власності на частину якої позивачем заявлялася позовна вимога та, відповідно, поділ якої був предметом спору у даній справі, поділена відповідачем ОСОБА_2 у липні 2021 року та після звернення позивачем до суду із заявленими позовними вимогами у червні 2021 року, та така земельна ділянка, поділ якої був предметом спору у даній справі, станом на час розгляду справи судом не існує.

Також, згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0598 площею 0,1106 га належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_2 , а земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0599 площею 0,1394 га відповідачем ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 відчужена в користь ОСОБА_3 , та право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано в державному реєстрі речових прав за ОСОБА_3 22 липня 2021 року на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Демкович Ю.Л. за реєстровим № 1925.

В зв`язку із наведеним позивач 08.06.2023 р. звернувся до суду із заявою про зміну предмету позову, у якій просить залучити до участі в справі співвідповідача ОСОБА_3 та визнати за позивачем право власності на земельну ділянку для обслуговування та експлуатації належного йому житлового будинку в межах земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0598 площею 0,1106 га в с. Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 , та земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0599 площею 0,1394 га в с. Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3 .

Разом з тим існує ризик, що відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і надалі можуть вчинятися дії, спрямовані на відчуження, в т.ч третім особам, вказаних належних їм земельних ділянок або їх зміну (перетворення) чи припинення шляхом поділу, виділу, об`єднання тощо таких земельних ділянок, поділ яких є предметом спору у даній справі, з метою унеможливлення (ускладнення) виконання рішення суду по справі за позовною заявою про визнання за позивачем права власності на земельну ділянку для обслуговування та експлуатації належного йому житлового будинку в межах земельних ділянок з кадастровими номерами :02:001:0598 та :02:001:0599 в с. Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області, та, відповідно, унеможливлення (ускладнення) ефективного захисту та відновлення порушеного права позивача на набуття у власність земельної ділянки для обслуговування та експлуатації належного йому житлового будинку.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачає, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення ст.ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч.3 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Проаналізувавши заяву про забезпечення позову, матеріали позовної заяви, беручи до уваги предмет позову та обраний захід забезпечення, виходячи із засад розумності, та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, з урахуванням забезпечення збалансованості інтересів сторін та зважаючи на доведеність позивачем загрози утруднення діями відповідачів (котрі вже попередньо вчинили ряд дій направлених на поділ земельної ділянки стосовно якої існує спір), виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд вважає, що заяву про вжиття заходів забезпечення позову слід задовольнити, шляхом заборони ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам у будь-який спосіб відчужувати або змінювати (перетворювати) чи припиняти шляхом поділу, виділу, об`єднання, тощо, земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0598 площею 0,1106 га в с. Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 , та земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0599 площею 0,1394 га в с. Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.ч.4-6 ст. 154 ЦПК України зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом: 1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову. Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

Крім того, суд зауважує, що згідно ч.3 ст.154 ЦПК України, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

З огляду на обраний позивачем спосіб забезпечення позову, підстави і предмет позову та дані про майновий стан позивача та його особу, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.149-154, 259, 260, 353,354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Заяву задовольнити.

Заборонити ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_2 ) та будь-яким іншим особам у будь-який спосіб відчужувати або змінювати (перетворювати) чи припиняти шляхом поділу, виділу, об`єднання, тощо, земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0598 площею 0,1106 га в с. Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 , та земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0599 площею 0,1394 га в с. Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду у 15-денний строк з дня проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

СуддяВ. М. Братасюк