ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року м.Суми

Справа №591/4832/22

Номер провадження 22-ц/816/666/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 03 січня 2023 року, ухвалене в складі судді Северинової А.С., повний текст судового рішення складено 03 січня 2023 року, -

встановив:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої майну.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 .

Квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 та розташована поверхом вище над його квартирою.

Зазначав, що 12.08.2022 року в квартирі АДРЕСА_3 проводилися ремонтні роботи, внаслідок цих робіт пошкоджено стелю в залі квартири АДРЕСА_4 , а саме: на стелі відшарувалася шпаклівка до бетонної плити перекриття. 17.08.2022 року обслуговуючою компанією ПРБП «Рембуд» за цим фактом складено акт.

Внаслідок протиправних дій відповідача йому завдано збитків, розмір яких дорівнює вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої стелі у сумі 10916 грн 24 коп.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача на його користь збитки, завдані пошкодженням речі в сумі 10916 грн 24 коп.

Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 03 січня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитки, завдані пошкодженням речі в сумі 10916 грн 24 коп. та судовий збір в сумі 992 грн 40 коп.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з доведеності неправомірності дій щодо пошкодження квартири ОСОБА_1 саме відповідачем, і як наслідок завдання йому майнової шкоди, протиправність дій відповідача та причинний зв`язок між ними внаслідок пошкодження квартири.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 лютого 2023 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Зарічного районного суду м. Суми від 03 січня 2023 року залишено без задоволення.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне зсування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справ, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що він не вчиняв протиправних дій, які б призвели до заподіяння шкоди позивачу. Вказує, що він не проводив ремонтних робіт, зокрема, свердління підлоги у його квартирі, які б могли призвести до пошкодження стелі у залі позивача 12.08.2022 року, що можуть підтвердити свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Доводить, що наданий позивачем суду акт ПРБП «Рембуд» від 17.08.2022 року, на який послався суд у своєму рішенні, складений з порушенням Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, оскільки він не був присутнім при огляді пошкоджень квартири позивача комісією, не був до цього запрошений, не був ознайомлений з актом, що є підставою для відмови у відшкодуванні шкоди.

Вважає, що визначення дійсних причин порушення цілісності стельового покритті в квартирі позивача, якими можуть бути неякісне виконання оздоблювальних стельових робіт чи виконання робіт з неякісних матеріалів, старіння або порушення конструкцій перекриття, дії зовнішніх чинників можливе шляхом проведення відповідної будівельної експертизи, яка по справі не проводилась.

Вказує, що судом в основу судового рішення покладено наданий позивачем локальний кошторис на будівельні роботи №02-011-01 від 09.09.2022 року, складений ФОП ОСОБА_5 , договірна ціна складає 10916,24 грн, проте даний кошторис не містить жодної інформації щодо якого об`єкту його складено, для кого він складався та не містить будь-яких інших ідентифікаційних даних щодо об`єкту ремонту. Крім того, договірна ціна це угода між замовником та підрядником, а не належний доказ реальних збитків. Визначення дійсних збитків можливе шляхом призначення і проведення відповідної експертизи, яка по справі не проводилась.

Зазначає, що він не був належним чином повідомлений про місце, дату та час судового засідання, отже суд першої інстанції розглянув справу у судовому засіданні за відсутності учасника справи відповідача, що є підставою для скасування судового рішення й ухвалення нового про відмову у задоволенні позову на підставі п.3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України.

Від ОСОБА_6 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою апеляційного суду від 19.04.2023 враховуючи заперечення позивач відмовлено у задоволені клопотання т ОСОБА_2 в призначення будівельно-оціночної експертизи та допиту свідків, які є новими доказами і у заяві відповідача про скасування заочного рішення такого клопотання не порушував.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи та встановлено судом першої інстанції, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 12).

ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 (а.с. 13).

12.08.2022 року в квартирі АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_1 було пошкоджено стелю.

З акта від 17.08.2022 року, складеного комісією в складі представників ПРБП «Рембуд» вбачається, що 12.08.2022 року в квартирі АДРЕСА_1 пошкоджено стелю в залі, а саме: на ділянці стелі відшарувалась шпаклівка до бетонної плити перекриття. Пошкодження відбулось в результаті механічної дії згори на плиту перекриття. ОСОБА_2 та його дружина підтвердили інформацію щодо проведення ремонтних робіт, але вони не визнають свою провину щодо пошкоджень стелі у квартирі АДРЕСА_4 мотивуючи тим, що тільки знімали лінолеум з полу у залі. На прохання представника підприємства оглянути зал на предмет проведення ремонтних робіт мешканці категорично відмовили, пояснюючи, що квартира є приватною власністю і вони не надають доступу до помешкання. Для відновлення пошкодженої стелі в квартирі АДРЕСА_4 необхідне відбивання штукатурки, шпаклювання стелі та фарбування (за потреби) (а.с. 19).

Відповідно до локального кошторису на будівельні роботи № 02-011-01 від 09.09.2022 року, складеного ФОП ОСОБА_5 , вартість будівельних робіт пошкодженої квартири за адресою: АДРЕСА_5 станом на 09.09.2022 року становить 10916 грн 24 коп. (а.с. 14-18).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені нормами статті 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Для застосування такого заходу відповідальності, як відшкодування шкоди слід встановити наявність у діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки), ступінь її вини у розумінні статті 1193 ЦК України.

При цьому, встановлення прямого причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність є причиною, а збитки, яких зазнала потерпіла особа, - наслідком такої протиправної поведінки.

Питання про наявність або відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільно-процесуального судочинства, дає підстави для висновку про те, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди. Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 12 цього Кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У статті 89 ЦПК України, поміж іншим, встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони.

Судом першої інстанції на підставі належних та допустимих доказів правильно встановлено факт пошкодження квартири ОСОБА_1 з вини ОСОБА_2 . Вказана обставина підтверджується актом комісії ПРБП «Рембуд» від 17.08.2022 року, а розмір завданої майнової шкодилокальним кошторисом на будівельні роботи № 02-011-01 від 09.09.2022 року, складеним ФОП ОСОБА_5 .

Відповідачем, всупереч зазначених вимог закону, не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що шкоду позивачу завдано не з його вини, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги про те, що акт ПРБП «Рембуд» від 17.08.2022 року не відповідає нормативним актам та не є належним доказом і не може бути врахований при вирішенні даної справи, оскільки відповідний акт складений працівниками ПРБП «Рембуд», які уповноважені законом здійснювати огляд (обстеження) квартири. Крім того, вказаний акт містить чітку та конкретну інформацію щодо предмета доказування, а відтак, є допустимим доказом. Відповідачем не надано жодних доказів на спростування вказаних доказів позивача та на підтвердження своїх заперечень.

Посилання відповідача на те, що він не був присутнім при огляді пошкоджень квартири позивача комісією, не був до цього запрошений, не був ознайомлений з актом, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вказана обставина не доводить відсутність вини відповідача та не звільняє останнього від відповідальності за завдану позивачу шкоду.

Колегія суддів вважає, що визначаючи розмір майнової шкоди, суд правильно взяв до уваги визначену вартість робіт фізичною-особою підприємцем ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_1 , та обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача 10916 грн 24 коп. майнової шкоди.

Відповідачем, не надано суду належних та допустимих доказів на спростування розміру майнової шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що він не зміг подати докази, клопотання в суді першої інстанції, так як справа була розглянута без участі відповідача, не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки при зверненні до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення Зарічного районного суду м. Суми від 03 січня 2023 року, відповідач із вказаними клопотаннями про призначення експертизи та допит свідків не звертався, а подав дані клопотання під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно ч. 2 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Проте, відповідачем не надано апеляційному суду належних і допустимих доказів на підтвердження причин неможливості подання клопотань про призначення будівельно-оціночної експертизи та допит свідків до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Також колегія суддів зауважує, що відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини 3 статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на доказування суми заборгованості для її відшкодування з іншої сторони, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду без відповідних дій з боку сторони з приводу необхідності надання чи збирання певних засобів доказування.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п.3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, так як відповідач він не був належним чином повідомлений про місце, дату та час судового засідання і суд розглянув справу у судовому засіданні за відсутності учасника справи відповідача, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, судові повістки та повідомлення направлялися відповідачу судом першої інстанції за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання; конверти про виклик відповідача в судові засідання повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається врученням судової повістки.

Таким чином, відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, проте своїм правом брати участь в судових засіданнях та подавати клопотання не скористався.

Отже, за встановлених обставини справи та вимог закону колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для покладання на відповідача обов`язку відшкодувати позивачу завдану йому майнову шкоду внаслідок пошкодження належного йому майна, оскільки ОСОБА_1 належними та допустимими доказами довів факт заподіяння шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними внаслідок пошкодження квартири.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни ухвалених судових рішень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява №4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, вірно визначив характер спірних правовідносин, надавши правильно правову оцінку фактичним обставинам справи.

Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 03 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - С. С. Ткачук

Судді: О. Ю. Кононенко

В. І. Криворотенко