Справа № 513/596/23
Провадження № 2/513/202/23
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2023 року Саратський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Миргород В.С.

при секретарі судового засідання Челак В.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт.Сарата Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу №513/596/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання права власності в порядку спадкування, суд -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Саратського районного суду Одеської області з позовом до Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання права власності в порядку спадкування. В обгрунтування позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати, ОСОБА_3 . Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: 1/55 частка земельної ділянки загальною площею 133,9125 га, розташованої на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, масив 8/3 призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №273432, виданого Саратською районною державною адміністрацією 14.02.2005 на підставі розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 30.11.2004 року №574/А-04 на ім`я ОСОБА_2 та 1/302 частка земельної ділянки загальною площею 50,6168 га, розташованої на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, масив НОМЕР_1 , призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №273428, виданого Саратською районною державною адміністрацією 14.02.2005 на підставі розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 30.112004 року №571/А-04.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_4 . Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме: 1/302 частка земельної ділянки загальною площею 50,6168 га, розташованої на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, масив НОМЕР_1 , призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №273428, виданого Саратською районною державною адміністрацією 14.02.2005 на підставі розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 30.112004 року №571/А-04.

Позивач є єдиним спадкоємцем за законом та саме за його заявами були відкриті спадкові справи, але у зв`язку з тим, що у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на частки земельних ділянок, нотаріусом в оформленні спадщини позивачу було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності на спадкове майно.

Позивач просить суд, визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті матері та батька.

Ухвалою суду від 20 червня 2023 року провадження у справі було відкрито в загальному порядку та призначено підготовче засідання.

Позивач в судове засідання не з`явилася, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області в судове засідання не прибув, надав до суду заяву про визнання позову, справу просив розглянути у відсутність їх представника.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, направив до суду заяву у якій не заперечує проти задоволення позову, справу просив розглянути у його відсутність.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У відповідності до ч.3 ст.211, ч.1 ст.223 ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд справи без участі сторони, повідомленої про дату, місце та час розгляду справи, на підставі наявних у справі доказів.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно зі ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі і у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

У відповідності до ч.1 ст. 81, ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до п.п. 3,4 п. 5 ст. 12 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського РУЮ в Одеській області. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області.

Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 273432 титульним власником якого є ОСОБА_2 , виданого Саратською районною державною адміністрацією 14.02.2005 на підставі розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 30.11.2004 року №574/А-04, ОСОБА_3 належить 1/55 частка земельної ділянки загальною площею 133,9125 га, розташованої на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, масив НОМЕР_4 , призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 273428 титульним власником якого є ОСОБА_2 , виданого Саратською районною державною адміністрацією 14.02.2005 на підставі розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 30.11.2004 року №571/А-04, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить по 1/302 частка земельних ділянок загальною площею 50,6168 га, розташованих на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, масив НОМЕР_1 , призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або не прийняти її.

Стаття 1218 Цивільного кодексу України встановлює, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Порядок спадкування як за законом, так і за заповітом передбачений Цивільним Кодексом України, Законом України «Про нотаріат».

Згідно ст. ч.1 ст.81 та ч. 1 ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі, зокрема, спадкування.

Згідно з роз`ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 вказаної постанови у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 116 ЗК України набуття права на землю здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ст.125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК.

На момент відкриття спадщини спадкодавець мав право власності на вищезазначені земельні ділянки, а спадкоємець вчасно прийняв спадщину за законом. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно постанови приватного нотаріуса Саратського районного нотаріального округу Одеської області Сулакова І.І. від 05.04.2023 року вбачається, що нотаріусом 08.07.2017 року заведена спадкова справа № 225-2017 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Заяви від інших спадкоємців не надходили. Згідно довідки виданої Зорянською сільською радою Саратського району Одеської області №1001 від 11.04.2017 року на день смерті ОСОБА_3 разом з нею був зареєстрований та проживав, вів сумісне господарство син ОСОБА_1 . З цього випливає, що він спадщину прийняв, але не оформила своїх спадкових прав.

Відповідно до зазначеної постанови нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, оскільки позивач звернувся для оформлення спадщини за законом на частку розміром 1/55 частку від земельної ділянки загальною площею 133,9125га та на частку розміром 1/302 від земельної ділянки загальною площею 50,6168 га, які передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, які належали на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 померлій ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі Державних актів серії ЯА № 273432 та ЯА №273428, титульним власником якого є ОСОБА_2 . Державні акти належать на праві спільної часткової власності 28 та 68 співвласникам з визначенням частки кожного, тобто ці земельні ділянки включають в собі декілька земельних ділянок об`єднаних в один державний акт. Цими державними актами не визначено окреме майно, на яке може видаватися свідоцтво про право на спадщину.

Згідно постанови приватного нотаріуса Саратського районного нотаріального округу Одеської області Сулакова І.І. від 05.04.2023 року вбачається, що нотаріусом 08.07.2017 року заведена спадкова справа № 226-2017 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Заяви від інших спадкоємців не надходили. Згідно довідки виданої Зорянською сільською радою Саратського району Одеської області №1003 від 11.04.2017 року на день смерті ОСОБА_4 разом з ним був зареєстрований та проживав, вів сумісне господарство син ОСОБА_1 . З цього випливає, що він спадщину прийняв, але не оформила своїх спадкових прав.

Відповідно до зазначеної постанови нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, оскільки позивач звернувся для оформлення спадщини за законом на частку розміром 1/302 від земельної ділянки загальною площею 50,6168 га, яка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, яка належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Державного акту серії ЯА №273428, титульним власником якого є ОСОБА_2 . Державний акт належать на праві спільної часткової власності 68 співвласникам з визначенням частки кожного, тобто ці земельні ділянки включають в собі декілька земельних ділянок об`єднаних в один державний акт. Цими державними актами не визначено окреме майно, на яке може видаватися свідоцтво про право на спадщину.

У зв`язку з тим, що відсутній документ, що підтверджує право власності спадкодавців на відповідні частки земельних ділянок та нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину та зареєструвати це право за спадкодавцем та рекомендував звернутися до суду із позовом про визнання за ним права власності на нерухоме майно. Пунктами 4.15, 4.20 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі Порядок), передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно; видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього.

Згідно з ч.3 ст.152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д)застосування інших, передбачених законом, способів. Тобто у встановлений законом строк позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку не видавалось, оскільки відсутній право встановлювальний документ на земельну ділянку.

Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до пункту а), частини 3 статті 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини (пункт 3.1. листа).

Позивачем надано до суду копію Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 273432 титульним власником якого є ОСОБА_2 , виданого Саратською районною державною адміністрацією 14.02.2005 на підставі розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 30.11.2004 року №574/А-04, згідно якого ОСОБА_3 належить 1/55 частка земельної ділянки загальною площею 133,9125 га, розташованої на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, масив НОМЕР_4 , призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та копію Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №273428, титульним власником якого є ОСОБА_2 , виданого Саратською районною державною адміністрацією 14.02.2005 на підставі розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 30.11.2004 року №571/А-04, згідно якого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належать на праві спільної часткової по 1/302 частці земельних ділянок загальною площею 50,6168 га, розташованих на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, масив НОМЕР_1 , призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що свідчить про те, що дані земельні ділянки знаходяться у спільній частковій власності, без визначення часток в натурі та без видачі окремих правових документів, внаслідок чого позивач поза судовим шляхом поновити свої права не має можливості.

ОСОБА_1 як спадкоємець за законом, своєчасно прийняв спадщину після смерті матері та батька, на даний час користується спадковим майном, інші спадкоємці відсутні, але юридично позивач не може оформити свої спадкові права, оскільки в нього відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки, які б підтверджували право власності померлих на дане нерухоме майно, тому суд вважає, що позивач правомірно набув право власності на земельні ділянки та враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, він не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом.

У відповідності до ст. 182 ЦК України право власності на нерухомість підлягає державній реєстрації.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Оскільки відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.12,13,77,81,259,263-265,268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом на майно ОСОБА_3 , яка померла, ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на 1/55 частку земельної ділянки загальною площею 133,9125 га, розташованої на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, масив НОМЕР_4 , призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №273432, виданого на ім`я ОСОБА_2 Саратською районною державною адміністрацією 14.02.2005 на підставі розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 30.11.2004 року №574/А-02 що належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом на майно ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на 1/302 частку земельної ділянки загальною площею 50,6168 га, розташованої на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, масив НОМЕР_1 , призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №273428, виданого на ім`я ОСОБА_2 Саратською районною державною адміністрацією 14.02.2005 на підставі розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 30.11.2004 року №571/А-04 що належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом на майно ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на 1/302 частку земельної ділянки загальною площею 50,6168 га, розташованої на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, масив НОМЕР_1 , призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №273428, виданого на ім`я ОСОБА_2 Саратською районною державною адміністрацією 14.02.2005 на підставі розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 30.11.2004 року №571/А-04 що належала ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до апеляційного суду Одеської області через Саратський районний суд Одеської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://st.od.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 22.08.2023 року.

Суддя В. С. Миргород