Дата документу 29.03.2023 Справа № 334/4600/15-ц
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 334/4600/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Гнатюк О.М.
Пр. № 22-ц/807/441/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.,

за участі секретаря Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), правонаступником якого є Вознесенівський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2022 року про виправлення помилки у виконавчому листі у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10007/0325 філія Запорізьке обласне управління, Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про стягнення грошових коштів, збережених без достатньої правової підстави

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 вересня 2019 року (т.с. 2 а.с. 157-159), залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 10 грудня 2019 року (т.с. 3 а.с. 21-28), позов ОСОБА_1 у цій справі задоволено частково, стягнуто з Вознесенівського ВДВС на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 27360,39 грн., а також судові витрати в розмірі 273,60 грн.; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 03 листопада 2021 року (т.с. 3 а.с. 73-79) касаційну скаргу ОСОБА_1 у цій справі задоволено частково, рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 вересня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 10 грудня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Вознесенівського ВДВС міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про стягнення 218493,51 грн. скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог. Стягнуто з Вознесенівського ВДВС міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 218493,51 грн.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 вересня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 10 грудня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Державний ощадний банк України» (надалі Банк) про стягнення 218493,51 грн. у цій справі залишено без змін.

Стягнуто з Вознесенівського ВДВС міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору в сумі 9832,19 грн.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 вересня 2019 року та постанова Запорізького апеляційного суду від 10 грудня 2019 року в скасованій частині втратили законну силу.

У вересні 2022 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кабанцов О.Ю. звернувся до суду із заявою про виправлення помилки у виконавчому документі (т.с. 3 а.с. 104-106).

В автоматизованому порядку для розгляду цієї заяви визначено суддю суду першої інстанції Гнатюка О.М. (т.с. 3 а.с. 115).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2022 року (т.с. 3 а.с. 117-118) заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кабанцова О.Ю. про виправлення помилки у виконавчому листі у цій справі задоволено, виправлено описку у виконавчому листі № 334/4600/15-ц, виданого 04.07.2022 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя у цій справі, зазначене повне найменування боржника - Вознесенівський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області замість помилково зазначеного Вознесенівський ВДВС Запорізького МУЮ.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, Вознесенівський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), правонаступником якого з грудня 2022 року є Вознесенівський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), як правонаступник у свою чергу в силу вимог закону з кінця 2019 року, тобто після ухвалення оскаржуваного судом першої інстанції у цій справі рішення, відповідача у цій справі - Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (інформація у загальному доступі в Інтернет ст. 82 ч. 3 ЦПК України), у своїй апеляційній скарзі (т.с. 3 а.с. 126-135) просив ухвалу суду першої інстанції у цій справі скасувати.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (т.с. 3 а.с. 136).

Ухвалою апеляційного суду клопотання Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), правонаступником якого є Вознесенівський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2022 року у цій справі задоволено, поновлено Вознесенівському відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), правонаступником якого є Вознесенівський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) строк на апеляційне оскарження ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2022 року у цій справі, апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 20 лютого 2023 року (т.с. 3 а.с. 157), дану справу призначено до апеляційного розгляду (т.с. 3 а.с.158), з урахуванням навантаження судді-доповідача та колегії суддів апеляційного суду (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 16 суддів, з яких 12 суддів складають судді судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень).

Позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Кабанцова О.Ю. подав апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу (т.с. 3 а.с. 183-214) у цій справі.

Інші учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу апеляційному суду відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі.

Однак, за змістом ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

У дане судове засідання повідомлені апеляційним судом належним чином про дату, час і місце розгляду цієї справи (т.с. 3 а.с. 215-216), у тому числі позивач ОСОБА_1 через свого представника, що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України, позивач ОСОБА_1 та представник Банку, як відповідача, не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю позивача ОСОБА_1 та представника Банку, як відповідача за присутністю представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кабанцова О.Ю. (т.с. 3 а.с. 218) та представника Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), правонаступником якого є Вознесенівський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), - Манделюка Д.П. (т.с. 3 а.с. 131).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цієї справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача - Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), правонаступником якого є Вознесенівський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали…, постанови….

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи вищезазначену заяву представника позивача адвоката Кабанцова О.Ю. про виправлення помилки у виконавчому листі у цій справі, керувався ст.ст. 265, 269, 432 ЦПК України, та виходив із такого.

Відповідно до ст. 432 ЦПК України виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». Суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Встановлено, що 05.09.2019 року рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя задоволено частково позов ОСОБА_1 до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10007/0325 філія Запорізьке обласне управління, Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про стягнення грошових коштів, збережених без достатньої правової підстави. Стягнуто з Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 27360,39 грн. та судові витрати на користь позивача в розмірі 273,60 грн.

10.12.2019 року постановою Запорізького апеляційного суду рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя залишено без змін (т.с. 3 а.с. 21-28).

03.11.2021 року постановою Верховного Суду касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05.09.2019 р та постанову Запорізького апеляційного суду від 10.12.2019 р в частині відмови у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області про стягнення 218493,51 грн. скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог, відповідно до якого стягнуто з Вознесенівського ВДВС на користь ОСОБА_1 218493,51 грн. В частині відмови у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Державний Ощадбанк України» про стягнення 218493,51 грн. залишено без змін. Стягнуто з Вознесенівського ВДВС на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату судового збору у розмірі 9832,19 грн (т.с. 3 а.с. 73-74).

02.08.2022 року представник позивача отримав виконавчий лист у цій цивільній справі № 334/4600/15-ц (т.с. 3 а.с. 99), виданий судом 04.07.2022 року про стягнення з Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 218493,51 грн. та витрати на оплату судового збору у розмірі 9832,19 грн., де в розділі про повне найменування боржника зазначається Вознесенівський ВДВС Запорізького МУЮ, що не відповідає боржнику, зазначеному у резолютивній частині рішення суду у цивільній справі №334/4600/15-ц, про що вказується у листі ГУ ДКС України у Дніпропетровській області від 06.09.2022 року №04-10-10/11024 як підстава щодо повернення пакету документів про стягнення коштів без виконання (т.с. 3 а.с. 113-114).

Оскільки у виконавчому листі невірно зазначено вірне найменування боржника, що позбавляє заявника можливості виконання рішення суду, з метою дотримання ч. 3 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», яка передбачає, що суд здійснює контроль за виконанням судового рішення у межах повноважень, наданих йому законом, суд першої інстанції вважав за необхідне зазначити боржника Вознесенівський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області замість невірно зазначеного Вознесенівський ВДВС Запорізького МУЮ.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а ухвалу суду першої інстанції такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Доводи апеляційної скарги Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), правонаступником якого є Вознесенівський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), та як правонаступника прав і обов`язків в силу вимог закону, у свою чергу ,відповідача - Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, не спростовують фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції на час постановлення оскаржуваної ухвали у цій справі, є безпідставними, не ґрунтуються на законі та належних, допустимих доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

Так, апеляційним судом встановлено, що:

-дійсно первісно позов було подано позивачем у цій справі до Орджонікідзевского (надалі Вознесенівського) відділу державної виконавчої служби міста Запорізького МУЮ (т.с. 1 а.с. 2),

-проте, у подальшому ще під час розгляду цієї справи судом першої інстанції позивач уточнив свою позовну заяву, у тому числі в частині назви відповідача вказавши саме Вознесенівський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (уточнена позовна заява позивача (вх. № від 11.04.2019 року - т.с. 2 а.с. 117-122),

-а тому відповідачем у цій справі на час ухвалення оскаржуваного рішення судом першої інстанції був саме відповідач Вознесенівський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, апеляційний та касаційний суди у цій справі при перегляді рішення суду першої інстанції питання про заміну цього відповідача будь-яким його правонаступником в порядку ст. 55 ЦПК України (Процесуальне правонаступництво) не вирішували, тому саме ця назва відповідача (боржника) є правильною та мала бути вказана у вищезазначеному виконавчому листі при його видачі судом першої інстанції,

-а тому суд першої інстанції правильно у вищезазначений спосіб виправив саме помилку у вищезазначеному виконавчому листі в частині назви цього відповідача,

-так як позивач у цій справі не просив зазначити у вищезазначеному виконавчому листі таку назву боржника як Вознесенівський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) чи Вознесенівський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), тобто назву відповідача Вознесенівского ВДВС, яка виникла у подальшому, у тому числі частково на стадії виконання вищезазначеного рішення суду у цій справі,

-то для вирішення питання примусового виконання рішення суду у цій справі з урахуванням лише вимог ГУ ДКС України у Дніпропетровській області (м. Дніпро) від 06.09.2022 року (копія т.с. 3 а.с. 113-114), не потрібна була заміна сторони цього боржника (відповідача) правонаступником у виконавчому провадженні у порядку (ст. 442 ЦПК України), як помилково наполягав апелянт у свій вищезазначеній апеляційній скарзі у цій справі (т.с. 3 а.с. 128),

-проте, у подальшому, у разі необхідності (враховуючи дійсно наявність реорганізації в силу вимог закону з правонаступництвом саме вже Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області), може бути вирішено і це питання судом першої інстанції у цій справі за власною ініціативою чи за заявою учасників цієї справи.

Доки, апеляційним судом встановлено, що відсутні порушення судом першої інстанції норм цивільного процесуального права, які б могли бути підставою для скасування апеляційним судом правильної по суті ухвали суду першої інстанції про виправлення описки у виконавчому листі у вищезазначений спосіб у цій справі за результатами розгляду вищезазначеної апеляційної скарги апелянта.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги апелянта.

Так, в силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Однак, докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України у цій справі відсутні, та зокрема апелянтом апеляційному суду не надані.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції у цій справі або ж її зміни.

Крім того, встановлено, що апелянтом при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду було сплачено судовий збір (т.с. 3 а.с. 150).

Проте, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови апелянту у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, останній не має права на компенсацію будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї скарги апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 12, 141, 367-368, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), правонаступником якого є Вознесенівський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2022 року про виправлення помилки у виконавчому листі у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 30.03.2023 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.