КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/9718/22
Провадження № 2/552/968/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.05.2023 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - Шаповал Т.В.,

при секретарі - Дубовик І.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Полтава в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та розподілу майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

14.12.2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на наступне.

01 серпня 2015 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння у сімейному житті, спільних інтересів, різних поглядів на життя та сімейні цінності, фактичні шлюбні відносини припинено.

Тому, просить шлюб між ними розірвати.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 10 січня 2023 року у справі відкрито провадження та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

10 січня 2023 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та розподіл майна подружжя.

Посилалась на те, що 01.08.2015 року вони з ОСОБА_1 зареєстрували шлюб. У шлюбі у них народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя не склалось через несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя та обов`язки, втрату почуття любові, поваги один до одного, на даний час проживають окремо.

Зазначила, що малолітня ОСОБА_3 проживає разом із нею. За 1,5 роки окремого проживання відповідачем було надано матеріальну допомогу на утримання доньки кілька разів.

Посилалась на те, що за час шлюбу з ОСОБА_1 01.07.2020 року, за рахунок спільних коштів, було придбано автомобіль Toyota Corolla 2017 року, VIN номер кузова НОМЕР_1 . Зазначила, що автомобіль Toyota Corolla 2017 року був відчужений відповідачем, без її згоди. За відчужений автомобіль Toyota Corolla 2017 року, який був об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, відповідач набув у володіння грошові кошти від продажу автомобіля Toyota Corolla 2017 року.

Просила суд шлюб між ними розірвати.

Визначити місце проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 10 січня 2023 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у рахунок компенсації вартості частки транспортного засобу автомобіля Toyota Corolla 2017 року, VIN номер кузова НОМЕР_1 у розмірі 232 200 грн..

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 на автомобіль Toyota Corolla 2017 року, VIN номер кузова НОМЕР_1 .

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 14 лютого 2023 року цивільну справу №552/120/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та розподіл майна подружжя та цивільну справу №552/9718/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - об`єднано в одне провадження та присвоїно об`єднаній справі номер справи №552/9718/22.

10.03.2023 року до суду від позивача ОСОБА_1 надійшов відзив на позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та розподіл майна подружжя.

Зазначив, що визнає позовну вимогу про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів він визнає.

Просив суд закрити проваджена у частині вимог про визначення місця проживання дитини. Стягнути з нього на користь ОСОБА_2 у порядку поділу спільного майна подружжя автомобіля Toyota Corolla 2017 року, VIN номер кузова НОМЕР_1 грошову компенсацію у розмірі від вартості авто, що становить 182 450 грн. Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 на транспортний засіб Toyota Corolla 2017 року, VIN номер кузова НОМЕР_1 .

15.03.2023 року до суду від відповідача ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив. Просила задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 28.03.2023 №268/0/15-23, суддя Саркісян О.А. припинила здійснювати правосуддя в Київському районному суді м. Полтави, у зв`язку із достроковим закінченням відрядження.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 06 квітня 2023 року справу прийнято до провадження та визначено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

10 квітня 2023 року до суду від ОСОБА_2 надійшла заява про зміну предметі позову.

Просила суд шлюб між сторонами розірвати.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 10 січня 2023 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у рахунок компенсації вартості частки транспортного засобу автомобіля Toyota Corolla 2017 року, VIN номер кузова НОМЕР_1 у розмірі 207 000 грн..

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 на автомобіль Toyota Corolla 2017 року, VIN номер кузова НОМЕР_1 .

04.05.2023 року до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про визнання позову.

У підготовче судове засідання позивач та його представник не з`явились, надавши до суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Відповідач та її представник у підготовче судове засідання не з`явились, надавши до суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України а результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 серпня 2015 року між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , укладено шлюб, який був зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 1002, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 29.11.2022 року . /а.с. 6/

Також встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ./а.с.7/

Дитина проживають разом з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Також судом встановлено, що між сторонами спільне господарство не ведеться.

Шлюбні відносини сторони припинили та до цього часу не підтримують. Сторонами вживались заходи до примирення, але позитивного результату вони не дали, примирення не досягнуто.

За нормами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Позивач просить шлюб розірвати, не бажає миритися з відповідачем, наполягає на розірванні шлюбу, що вбачається з їх позову.

Таким чином, судом встановлено відсутність вільної згоди позивача перебувати в шлюбі з відповідачем.

Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Приймаючи до уваги те, що позивач категорично заперечує проти примирення з відповідачем та не бажає відновлювати сімейні відносини, посилаючись на те, що між ними відношення погіршились до того рівня, що відновлення їх неможливе, суд вважає недоцільним надавати їм строк для примирення.

Враховуючи вищевикладене, а також на те, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини, позов необхідно задовольнити, а шлюб зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвати.

Також у даний час між батьками виник спір з приводу участі батька в утриманні дітей.

Відповідно до ст.ст.141, 155, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При винесенні рішення та визначенні розміру аліментів судом враховано обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме стан здоров`я дитини та платника аліментів, матеріальний стан сторін по справі, тощо.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

Саме такий розмір аліментів має забезпечити право неповнолітньої ОСОБА_3 на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Тому стягнення аліментів необхідно розпочати з 10 січня 2023 року - дня звернення позивача до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів.

Вирішуючи вимогу ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподілу майна подружжя суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до відповіді регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Полтавській області транспортний засіб Toyota Corolla 2017 року,дата першої реєстрації 14.09.2017 року, номер шасі ( кузова, рами) НОМЕР_1 був зареєстрований за ОСОБА_1 . Відповідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів станом на 02 грудня 2022 року автомобіль Toyota Corolla 2017 року, VIN номер кузова НОМЕР_1 зареєтрований за ОСОБА_5 .. Зазначений вище транспортний засіб був зареєстрований за ОСОБА_1 з 01.07.2020 по 02.09.2022.

Відповідно до статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

У сімейному законодавстві передбачено два режими власності подружжя - особиста приватна власність дружини, чоловіка, тобто кожного з подружжя, та спільна сумісна власність подружжя.

За загальним підходом, закріпленим у статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Звідси стаття 60 СК України містить презумпцію спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована й один з подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільної сумісної власності на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування такої презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Частиною першою статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно статті 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що автомобіль набутий відповідачем за час шлюбу з позивачем, а тому є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та частки майна позивача та відповідача є рівними.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони домовились, що компенсація вартості частки транспортного засобу автомобіля Toyota Corolla 2017 року, VIN номер кузова НОМЕР_1 становить 207 000 грн..

У зв`язку з викладеним позовні вимоги ОСОБА_2 про а розподілу майна подружжя підлягають задоволенню.

З відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1073.60 грн., від сплати якого звільнений позивач за вимогу про стягнення аліментів.

Керуючись ст.ст. 258,259,263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 01 серпня 2015 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 1002 розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище відповідачці залишити ОСОБА_7 .

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та розподілу майна подружжя - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 10 січня 2023 року.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у рахунок компенсації вартості частки транспортного засобу автомобіля Toyota Corolla 2017 року, VIN номер кузова ( шасі, рами) НОМЕР_1 у розмірі 207 000 грн..

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 на автомобіль Toyota Corolla 2017 року, VIN номер кузова ( шасі, рами) НОМЕР_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код: НОМЕР_3 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код: НОМЕР_4 .

Повний текст рішення виготовлено 07.06.2023 року.

Суддя Т.В. Шаповал