02.06.2023 Справа № 756/5335/18
Унікальний №756/5335/18
Провадження № 2/756/41/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2023 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Яценко Н.О.

за участю секретаря Волошиної А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кучеренко Наталії Петрівни, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач в квітні 2018 року звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідачів. В обґрунтування позову вказує, що 19 червня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до змісту якого останній надав позивачу позику в розмірі 234620 грн. 69 коп., що на день укладення цього договору за курсом НБУ становило еквівалент 11 000 доларів США.

У забезпечення виконання всіх зобов`язань за договором позики ОСОБА_1 19.06.2015 року уклала з ОСОБА_2 іпотечний договір предметом якого виступала квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 20,70 к.в.м, житлова площа 10,30 кв.м., яка належить на праві приватної власності позивачу по справі ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданого АТ «Київміськбуд», ДП «Екос» 24.12.1996 року на підставі розпорядження (наказу) № 836/941 від 24.12.1996 року та зареєстровано Київським міським БТІ 30.12.1996 року в реєстрову книгу № 8491.

Відповідно до п.6.1 Іпотечного договору від 19.06.2015 року встановлено, що Іпотекодержатель ( ОСОБА_2 ) набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання позичальником ( ОСОБА_1 ) будь-яких умов договору позики, в тому числі одноразової чи неодноразових прострочок позичальником сплати та/або неповернення позики та/або цього договору, а також в інших випадках, передбачених цим договором та/або договором позики та/або законодавством України. У цьому випадку Іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення, у зв`язку з яким іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки. В цій вимозі зазначається: стислий зміст порушених зобов`язань; вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менше ніж 30-ти (тридцятиденний) строк від дня направлення вимоги на адресу іпотекодавця, вказану в цьому договорі; попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

В подальшому 26 жовтня 2015 року до Іпотечного договору сторонами було внесено зміни, а саме до п.1.1 відповідно до якого позивач мала повернути відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 293470 грн. 80 коп., що на день укладення цього договору за курсом НБУ становило еквівалент 13000 доларів США.

Також вказаними змінами було встановлено, що остаточний розрахунок за цим Договором позики має бути здійснений не пізніше 19 листопада 2015 року.

Позивач по справі фактично платила за вищевказаним договором позики в доларах США, однак їй не видавалося жодного документу про внесення нею сплати коштів за договором позики, що було порушенням п.п.г п.3 Договору позики, відповідно до якого встановлено, що виконання зобов`язань позичальника визначених п.2 і п.3 цього договору має бути здійснено готівкою в приміщенні офісу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кучеренко Н.П. або в іншому місці за згодою сторін, при цьому позикодавець видає позичальнику власноручно написану заяву для отримання відповідної суми коштів.

Такі дії позивач розцінила як шахрайські, та на певний час припинила сплачувати кошти вимагаючи надати їй розпису вже про внесену нею суму коштів у зв`язку з чим в серпні місяці 2016 року вона звернулася з відповідною заявою до Печерського УП ГУНП в м.Києві, на яку було дано відповідь, що її заява має зміст цивільно-правових відносин та рекомендували звернутися до суду.

На такі дії відповідач ОСОБА_2 в порушення вимог передбачених п.6.1 Іпотечного договору від 19 червня 2015 року (не виконала жодної умови зазначеної в цьому пункті) за участю відповідача приватного нотаріуса Кучеренко Н.П. 26 вересня 2016 року здійснили державну реєстрацію на ім`я ОСОБА_2 об`єкт житлової нерухомості, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

Як підстава виникнення права власності зазначено: іпотечний договір, серія та номер 996, виданий 19.06.2015 року, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кучеренко Н.П.

Вважає, що відповідач здійснила незаконну реєстрацію права власності майна, яке належить позивачу.

В подальшому виходячи з інформаційної довідки реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно № 121149660 від 18.04.2018 року відповідач ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер:10427, виданий 05.10.2017 року, видавник ОСОБА_4 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу здійснила державну реєстрацію спірної квартири на ім`я відповідача ОСОБА_3 .

На сьогоднішній день позивач не має постійного місця проживання та реєстрації, змушена проживати у нежитлових приміщеннях, оскільки є пенсіонером та отримує мізерну пенсію, а тому вимушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Вказує, що відповідач по справі набув право власності на майно позивача неправомірно, оскільки ним для цього були порушені умови п.6.1 Іпотечного договору від 19.06.2015 року, а саме не було надіслано на адресу позивача вимогу із зазначенням такого: стислий зміст порушених зобов`язань; вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж 30-ти (тридцятиденний) строк від дня направлення вимоги на адресу Іпотекодавця, вказану в цьому договорі; попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Далі в зазначеному підпункті визначено, що якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель з наступного після закінчення зазначеного терміну набуває право розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позивач по справі жодним чином не передавала свою власну квартиру у власність ОСОБА_2 .

В 2016 році позивач звернулася до Оболонського районного суду м.Києва з позовною заявою немайнового характеру, щодо скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, під час розгляду вказаного позову представник відповідача ОСОБА_2 надала суду копію письмової заяви - вимоги від ОСОБА_2 до позивача датована 04 березня 2016 року з вимогою повернути кошти за іпотечним договором протягом 30 календарних днів, посилається на те, що такої заяви вона не підписувала і зміст такої заяви їй не направлялася поштою, а підпис який у ній міститься не є її підписом, тобто він є підроблений, а тому вважає, що відповідач ОСОБА_2 незаконно заволодів її майном на підставі підробленого документа.

Вказана позовна заява в подальшому була залишена без розгляду на підставі рішення ВАС України, який на час розгляду цієї позовної заяви роз`яснив, що якщо позовна заява щодо скасування державної реєстрації на нерухоме майно не містить майнових вимог, то така позовна заява повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства, в зв`язку з цим Оболонським районним судом у 2017 році таку позовну заяву за клопотанням сторони відповідача було залишено без розгляду та було рекомендовано звернутися до адміністративного суду.

На сьогоднішній день позивач оригіналу заяви - вимоги від 04 березня 2016 року не має та ніколи його не отримувала та не підписувала.

Покликається на те, що оскільки реєстрація права власності на спірне нерухоме майно була здійснена незаконно на відповідача ОСОБА_2 , тому подальше відчуження спірного нерухомого майна на ім`я ОСОБА_3 відповідачем ОСОБА_2 вважає недійсним, що передбачено ч.3 ст.215 ЦК України.

Посилаючись на ст.19, 41 Конституції України, ст.33 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.15, ч.3 ст.215 , 316, 317, 319, 321, 328, 334, 346 , 391 ЦК України, ст.26 Закону України «Про державу реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» просить суд скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме квартири АДРЕСА_1 , загальна площа 20,7 кв.м., житлова площа 10,3 кв.м., на ім`я ОСОБА_2 за реєстраційним номером 00 від 26.09.2016 року; визнати недійсним договір купівлі-продажу, серія та номер: 10427 від 05.10.2017 року та державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме квартири АДРЕСА_1 , загальна площа 20,7 кв.м, житлова площа 10, 3 кв.м. на ім`я ОСОБА_3 за реєстраційним номером 37416875 від 05.10.2018 року; визнати право власності на нерухоме майно, а саме квартири АДРЕСА_1 , загальна площа 20,7 кв.м., житлова площа 10,3 кв.м. за ОСОБА_1 .

Ухвалою від 15.05.2018 року позивача звільнено від сплати судового збору.

Ухвалою від 15.05.2018 року розгляд справи призначено в загальному провадженні.

26.07.2018 року від відповідача приватного нотаріуса Кучеренко Н.П. надійшов відзив на позов в якому посилається на те, що підпис на заяві від 04.03.2016 року, від якого відмовляється позивач, засвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кучеренко Н.П. за реєстровим № 283. Тобто відповідачем проведено нотаріальну дію з усіма покладеними законодавством обов`язками та правами, як-то встановлення особи, перевірка справжності підпису заявника, який здійснено в присутності нотаріуса, проведення запису щодо вчинення такої дії до реєстру реєстрації нотаріальної дії, в якому фізична особа яка вчинила таку дію, також ставить свій підпис особисто. Заяву заявник ОСОБА_1 (позивач по цій справі) підписала особисто і її в оригіналі отримала особисто. Така заява викладається в одному примірнику на нотаріальному бланку (який , також реєструється в Єдиному реєстрі бланків), єдиним учасником цієї нотаріальної дії була позивач. Документ про вчинення такої дії отримала позивач, в одержанні цього документу розписалася позивач в реєстрі.

Як вона потім розпорядилася цим оригіналом - нотаріусу не відомо. Зазначає, що з наданої до суду позовної заяви не вбачається доказів порушення прав позивача, окрім як її голослівних стверджень про неприйняття відповідачем 1 грошових коштів в якості неповернення боргу, а також голослівна відмова від підпису документів, а також не надано будь-яких доказів незаконності рішення про державну реєстрацію і такі твердження не підтверджені будь-якими документами, а тому просить суд в задоволенні позову відмовити та проводити розгляд справи без її участі.

05.04.2019 року від позивача надійшла заява про призначення судово-почеркознавчої експертизи , яку сторона позивача в судовому засіданні не підтримувала через відсутність оригіналу вимоги про погашення заборгованості від 04.03.2016 року.

Ухвалою від 22.07.2019 року витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кучеренко Н.П. належним чином завірені копії документів від 26.09.2016 року щодо державної реєстрації на ім`я ОСОБА_2 об`єкту житлової нерухомості, квартири АДРЕСА_1 , оригінал заяви від 04 березня 2016 року про вимогу погашення заборгованості в сумі 293 470 грн. 80 коп. та належним чином завірену копію реєстрової книги, в якій міститься запис за № 283 від 04.03.2016 року за яким було зареєстровано вказану заяву.

17.09.2019 року на виконання вимог ухвали від 22.07.2019 року приватний нотаріус Кучеренко Н.П. надала суду письмові пояснення в яких посилається на те, що 04.03.2016 року ОСОБА_1 заяву підписувала особисто і її оригінал отримала особисто, оскільки нотаріальна дія передбачала тільки її присутність така заява викладена була в одному примірнику (за бажанням заявника) на нотаріальному бланку (який також реєструється в Єдиному реєстрі бланків). Правила ведення діловодства, не передбачають зберігання у справах нотаріуса другого примірника. Більш того, якщо б існувало декілька примірників заяв, то на кожному мав би бути окремий номер нотаріальної дії та окремий бланк.

Також нотаріус посилається на те, що ухвала Оболонського районного суду м.Києва від 22.07.2019 року може бути виконана в тому обсязі, в якому передбачено зберігання документів згідно чинного законодавства України, а саме: копії аркушів реєстру нотаріальної дії від 04.03.2016 року, на яких зареєстровано нотаріальну дію під № 283; копії аркушів зі справи 01-30 том 11 за 2016 рік щодо передачі копії документів після проведення державної реєстрації права власності від імені ОСОБА_2 щодо майна реєстраційним №00.

Неможливо виконати ухвалу в частині надання оригіналу заяви та копії частини документів на підставі яких було проведено державну реєстрацію права власності, оскільки: оригінал заяви, справжність підпису на якій засвідчено 04.03.2016 року за № 283, було надано 04.03.2016 року ОСОБА_1 ; 29.06.2016 року ОСОБА_2 при поданні ним заяви про державну реєстрацію права власності були також надані оригінали документів (в тому числі оригінал заяви від 04.03.2016 року ОСОБА_1 ), електронні копії яких знаходяться на електронному порталі Міністерства юстиції України, паперові копії яких переслані для приєднання до реєстраційної справи в Департамент державної реєстрації речових прав, і перелік цих копій міститься в Опису вкладення документів в рекомендованому листі, а оригінал наданих документів повернуто ОСОБА_2 після проведення такої реєстрації ( в отриманні стоїть підпис в заяві).

Відповідно до порядку формування справи 01-30 копії документів, які виготовляються в якості електронних копій в Державному реєстрі речових прав, нотаріус не залишає у своїх справах. Копії документів, які залишаються у справах нотаріуса після проведення державної реєстрації прав зберігаються у справі 01-30 і надаються суду.

07.07.2020 року по справі проведено підготовче засідання.

В подальшому розгляд справи призначався до розгляду неодноразово та відкладалися судові засідання з об`єктивних причин.

В судових засіданнях позивач з представником позовні вимоги підтримували, з обставин викладених в позові та просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечувала та просила відмовити в задоволенні позову через недоведеність заявлених вимог та їх безпідставність.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кучеренко Н.П. в судові засідання не з`являлася, подала заяву про розгляд справи без її участі, суд вважає за можливе провести розгляд справи без її участі.

Відповідач ОСОБА_3 в судові засідання не з`являвся, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомив, суд вважає за можливе провести розгляд справи без його участі.

Вислухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача ОСОБА_2 , дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку.

19 червня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до змісту якого останній надав позивачу позику в розмірі 234620 грн. 69 коп., що на день укладення цього договору за курсом НБУ становило еквівалент 11 000 доларів США.

У забезпечення виконання всіх зобов`язань за договором позики ОСОБА_1 19.06.2015 року уклала з ОСОБА_2 іпотечний договір предметом якого виступала квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 20,70 к.в.м, житлова площа 10,30 кв.м., яка належить на праві приватної власності позивачу по справі ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданого АТ «Київміськбуд», ДП «Екос» 24.12.1996 року на підставі розпорядження (наказу) № 836/941 від 24.12.1996 року та зареєстровано Київським міським БТІ 30.12.1996 року в реєстрову книгу № 8491.

Відповідно до п.6.1 Іпотечного договору від 19.06.2015 року встановлено, що Іпотекодержатель ( ОСОБА_2 ) набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання позичальником ( ОСОБА_1 ) будь-яких умов договору позики, в тому числі одноразової чи неодноразових прострочок позичальником сплати та/або неповернення позики та/або цього договору, а також в інших випадках, передбачених цим договором та/або договором позики та/або законодавством України. У цьому випадку Іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення, у зв`язку з яким іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки. В цій вимозі зазначається: стислий зміст порушених зобов`язань; вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менше ніж 30-ти (тридцятиденний) строк від дня направлення вимоги на адресу іпотекодавця, вказану в цьому договорі; попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

В подальшому 26 жовтня 2015 року до Іпотечного договору сторонами було внесено зміни, а саме до п.1.1 відповідно до якого позивач мала повернути відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 293470 грн. 80 коп., що на день укладення цього договору за курсом НБУ становило еквівалент 13000 доларів США.

Також вказаними змінами було встановлено, що остаточний розрахунок за цим Договором позики має бути здійснений не пізніше 19 листопада 2015 року.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч. 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В своєму позові позивач посилається на те, що позику вона фактично сплатила, проте в судовому засіданні суду пояснювала, що позику в повному обсязі не повернула через відсутність коштів. Належних та допустимих доказів на виконання умов договору позики позивач суду не надала.

Відповідно до частини першої та третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом свої прав до суду у встановленому законом порядку (частина друга статті 35 Закону).

Відповідно до частини першої статті 36 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню , який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з положеннями частини третьої зазначеної статті договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом статті 18 вказаного Закону перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

В матеріалах справи міститься копія заяви, яка надана суду позивачем разом з позовом (а.с.15) адресовано компетентним органам та всім кого стосується від імені ОСОБА_1 в якій зазначено, що нею особисто отримано від ОСОБА_2 04.03.2016 року письмову заяву-вимогу з тим, що вона обізнана про наявність боргу за договором позики, у вказаній заяві також містить посилання на суму боргу та на те, що у випадку невиконання або несвоєчасного виконання цієї вимоги, ОСОБА_2 , буде змушений діяти згідно з п.6.2.1 та 6.2.2 договору іпотеки в рамках чинного законодавства України, і в тому числі ним буде реалізоване належне право в порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку» звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій третій особі покупцю або буде реалізоване належне право в порядку ст.37 Закону України «Про іпотеку» звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки і спрямувати отримані кошти на задоволення своїх вимог. (а.с. 15)

В судовому засіданнях позивач спростовувала підписання даної заяви та відсутність у неї оригіналу, нотаріус в свою чергу посилався на те, що оригінал заяви видано ОСОБА_1 і знаходиться в неї.

Як убачається з копії витягу з журналу реєстру нотаріальних дій від 04.03.2016 року приватного нотаріуса Н.П. Кучеренко на яких зареєстровано нотаріальну дію під №283 (а.с.123-124) в ній записана нотаріальна дія на ім`я ОСОБА_1 . В описі вкладення документів у рекомендованому листі адресованому приватним нотаріусом на ім`я Департаменту державної реєстрації речових прав на нерухоме майно КМДА в електронній справі також міститься посилання на копію заяви про отримання вимоги про усунення порушень (в порядку ст.35, 36 Закону України «Про іпотеку»). (а.с.126). В підготовчому судовому засіданні позивачі не заявляли клопотання про витребування електронної справи переданої нотаріусом до департаменту стосовно реєстрації спірної квартири на ім`я ОСОБА_2 .

В своїх письмових поясненнях щодо підпису позивача у нотаріальній книзі нотаріуса представник позивача посилається на те, що позивач заперечує свій підпис та вказує, що підпис за реєстровим номером 283 не її. (а.с. 209). Разом з тим при дослідженні письмових доказів по справі позивач суду пояснила, що вона не оспорює свій підпис в журналі з реєстру нотаріальних дій від 04.03.2016 року (а.с.124), проте вказує, що не пам`ятає, що підписувала. Тобто, пояснення сторони позивача є непослідовними та такими, що протирічать одні одному, а тому суд критично відноситься до доводів позивача стосовно не отримання нею вимоги про погашення заборгованості за іпотечним договором 04.03.2016 року.

З огляду на це, безпідставними є доводи позивача про те, що вона не отримувала від відповідача повідомлення про намір звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) визначено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями тощо.

Частиною першої статті 10 Закону визначено, що державним реєстратором є, окрім інших, нотаріус.

Згідно з частиною першої статті 11 Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

З матеріалів справи убачається, що приватний нотаріус Кучеренко Н.П. Київського міського нотаріального округу на підставі іпотечного договору від 19.06.2015 здійснила державну реєстрацію прав та їх обтяжень, форма власності приватна, на ім`я ОСОБА_2 (а.с.16)

Установивши, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, ОСОБА_2 надав нотаріусу передбачені Порядком документи і у нотаріуса були відсутні підстави для відмови у державній реєстрації, передбачені частиною першою статті 24 Закону, а тому суд доходить до висновку про те, що державна реєстрація права власності предмета іпотеки за ОСОБА_2 проведена з додержанням норм чинного законодавства.

Окрім того, позивачі посилалися також на те, що перереєстрація спірної квартири державним реєстратором - приватним нотаріусом КМНО Н.П. Кучеренко також відбулася в період дії мораторію на позасудовий порядок звернення стягнення на іпотечне майно, яке є постійним місцем проживання позичальника, з урахуванням того, що таке майно є забезпеченням за кредитом в іноземній валюті і вказаний мораторій діє на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Так, 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Однак як убачається з договору позики позикодавець передав позичальнику у власність грошові кошти в сумі 234 620 грн. 69 коп., що на день укладення цього договору за курсом НБУ становить 11 000 доларів США з подальшими змінами, тобто зі змісту договору убачається що позика існувала саме в гривні, а не в іноземній валюті, а тому до правовідносин , що виникли між сторонами не можливо застосовувати Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Відповідно до ст.658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару.

На час укладення спірного договору купівлі-продажу квартира АДРЕСА_1 на праві власності належала ОСОБА_2

05.10.2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу спірної квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. (а.с. 17) Позивач не заявляв клопотання про витребування копії вказаного договору у нотаріуса.

Згідно з вимогами ст.215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути пред`явлена однією із сторін правочину або заінтересованою стороною, права яких були порушені укладенням спірного правочину.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом.

При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, якими передбачено право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Судом не встановлено жодних підстав та обставин в межах заявлених позовних вимог, для визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно відсутні правові підстави для визнання за позивачем права власності на кв. АДРЕСА_1 , а тому суд доходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4-5,12-13,133,141,263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кучеренко Наталії Петрівни, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на нерухоме майно - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 02 червня 2023 року.

Суддя Н.О. Яценко