ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 594/618/23Головуючий у 1-й інстанції Губіш О.А.
Провадження № 22-ц/817/785/23 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючої - Храпак Н.М.

Суддів - Гірський Б. О., Бершадська Г. В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу№594/618/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 28 червня 2023 року, ухваленого суддею Губішем О.А., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

у травні 2023 року ОСОБА_2 , в особі представника адвоката Денисенко І.М., звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. Позов обґрунтував тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 лютого 2015 року. Під час шлюбу народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначив, що на протязі останніх років, сімейне життя між сторонами погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен із них має протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Відповідачка нехтує сімейними цінностями, з її ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідками яких нерідко стають діти, оточуючі, родичі та близькі люди. Не підтримується моральна атмосфера в родині, відсутнє піклування про побудову сімейних відносин між ними на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги.

Вказав, що на даний момент, ведення між ними спільного господарства і сумісне проживання майже припинено, та подальшого сенсу підтримувати відносини немає. Також з відповідачкою зараз не проживає, так як є військовозобов`язаний і знаходиться на службі в Збройних Силах України.

У зв`язку з наведеним, просив суд шлюб між ними розірвати.

У червні 2023 року відповідач подала до суду відзив на позов, в якому зазначила, що після реєстрації шлюбу, вони сім`єю проживали у будинку її батьків у с. Глибочок Чортківського району Тернопільської області, де станом на сьогодні вона проживає разом з дітьми. Під час їхнього спільного проживання, у них з позивачем виникали часті конфлікти з приводу побудови сімейного життя, ведення домашнього господарства та виховання дітей, свідками яких були їхні неповнолітні діти. Позивач вчиняв щодо неї домашнє насильство, свідками чого були діти. Окрім зазначеного, позивач зловживав алкоголем, що було причиною конфліктів у їхній сім`ї. До того ж, позивач не виконував своїх обов`язків щодо утримання дітей, у зв`язку з чим 19 серпня 2020 року Борщівський районний суд Тернопільської області прийняв судовий наказ у справі № 594/1126/20, згідно з яким наказано стягувати з позивача, починаючи з 10 серпня 2020 року, аліменти на утримання сина та дочки у твердій грошовій сумі в розмірі по 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Вважає, що подальше спільне проживання сім`єю є неможливим, позов визнає та просить шлюб між ними розірвати.

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 28 червня 2023 року позов задоволено.

Шлюб, зареєстрований 20 лютого 2015 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , Виконавчим комітетом Глибочецької сільської ради Борщівського району Тернопільської області, актовий запис № 01 розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 - 1073 (одну тисячу сімдесят три) грн 60 коп. понесених судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить рішення в частині стягнення судового збору скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у стягненні з неї судового збору в користь позивача, або ж стягнення такого в розмірі 536.80 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що з рішенням суду про розірвання шлюбу погоджується, однак не погоджується із рішенням про стягнення з неї в користь позивача 1073.60 грн. понесених ним судових витрат.

Вважає, що оскільки повністю визнала позовні вимоги, тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України, суд повинен був здійснити розподіл судових витрат, а саме, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

Вказує, що суд стягнув з відповідача 1073.60 грн. судового збору в порушення вимог закону.

Зазначає, що така сума є для неї непосильною, оскільки вона не працевлаштована та має на утриманні двох малолітніх дітей: доньку ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_5 та сина ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями встановленими цією главою.

В силу положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 03.08.2023 року розгляд справи призначено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється згідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог апеляційної скарги рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 28 червня 2023 року оскаржується лише в частині стягнення судових витрат.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат скасуванню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції суд вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених ним судових витрат у виді судового збору в повному обсязі.

Однак, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки судове рішення в цій частині ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічна норма передбачена і унормована частиною 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір", а саме у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Як вбачається з матеріалів справи, що 25 травня 2023 року в суд поступила позовна заява ОСОБА_2 , в особі представника адвоката Денисенко І.М., до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

26 травня 2023 року ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

08 червня 2023 року відповідач подала до суду відзив на позов, в якому зазначила, що подальше спільне проживання сім`єю є неможливим, позов визнала та просила шлюб між нею та позивачем розірвати (а.с. 31).

Отже, враховуючи визнання відповідачем ОСОБА_1 позову до початку розгляду справи по суті, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_2 слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Матеріалами справи підтверджується, зокрема квитанцією про оплату №82523 від 11.05.2023, що при поданні позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1073, 60 грн(а.с.1).

Таким чином, сума судового збору яка підлягає поверненню ОСОБА_2 з державного бюджету України становить 536,80 грн.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції допустився порушень норм матеріального та процесуального права при стягненні судових витрат та помилково стягнув судові витрати з відповідача в повному обсязі, пов`язані зі сплатою судового збору при зверненні з позовною заявою до суду, не врахувавши, що відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, а тому не врахував положень передбачених частиною 1 статті 142 ЦПК України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно до п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 28 червня 2023 року в частині стягнення судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішенням, яким повернути ОСОБА_2 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову в сумі 536,80 гривень.

Керуючись ст. 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 28 червня 2023 року в частині стягнення судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішенням яким повернути ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса: АДРЕСА_1 ) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову в сумі 536,80 гривень.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст рішення суду виготовлено 18 серпня 2023 року.

Головуюча: Н. М. Храпак

Судді: Б. О. Гірський

Г. В. Бершадська