Справа № 199/1102/23
Провадження № 2/202/1333/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд у м. Дніпропетровську в складі:

судді Доценко С.І.,

при секретарі Тарасової К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, про визначення постійного місця проживання неповнолітніх дітей,-

В С Т А Н О В И В:

01.03.2023 року цивільна справа надійшла за підсудністю з Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська ( ухвала суду від 06.02.2023 року)

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визначення місця проживання з батьком неповнолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування вимог посилається на те, що вони з відповідачкою перебували в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей. Сімейні відносини з відповідачкою припинені. На розгляді в суді перебуває цивільна справа про розірвання їхнього шлюбу. Позивач з дітьми проживає окремо від відповідачки з 2022 року. На відміну від відповідачки він має у приватній власності житло, в якому повністю об лаштовані приміщення для дітей, він піклується про них та забезпечує гідні умови для їх проживання.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпроптровська 23.03.2023 року відкрите провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 11.08.2023 року закрите підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду.

Сторони в судове засідання не з`явились. Подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідачка в своїй заяві зазначила, що не заперечує проти задоволення позову.

Представник Органу опіки та піклування подала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила врахувати висновок органу опіки піклування та ухвалити рішення в інтересах дітей.

Дослідивши заяву по суті справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом в судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають за місцем постійного проживання їх батька ОСОБА_1 ( а.с. 17- 24)

Сімейні стосунки між подружжям не склалися і з 2022 року відповідачка проживає та має постійно зареєстроване місце проживання за іншою адресою( а.с. 20)

Шлюб розірваний між сторонами рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду від 04.04.2023 року ( а.с.68)

На підтвердження того що позивач має доход для утримання дітей, ним подано заяву про оформлення банківського вкладу в А-банку 260000грн.( а.с.63)

Відповідно до висновку органу опіки та піклування адміністрації Амур-нижньодніпровського району Дніпровської міської ради визначено доцільним визначення місця проживання з батьком малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Щодо інших дітей, то питання проживання їх з батьком не вирішувалось у зв`язку з віком дітей, які на підставі п.3 ст.160 СК України вправі самі визначати з ким із батьків бажають проживати (а.с.75-77).

Судом з`ясована думка дітей , які виразили бажання проживати з батьком.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Відповідно до ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 11 та 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст..6 СК України малолітньою вважається дитина до досягнення нею 14 років.

Із досліджених свідоцтв про народження дітей сторін критерію «малолітня дитина» відповідає лише ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка виявила бажання проживати з батьком.

Щодо інших дітей, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що вони досягли 14 - річного віку, а тому , на підставі ч.3 ст.160 СК України вправі самі визначати місце свого проживання з одним із батьків та, відповідно до вимог ст.161 СК України вирішення цього питання виходить за межи повноважень суду .

Таким чином, відповідно до вимог ст.161 СК України до повноважень суду відносить лише вирішення спору між батьками щодо місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Стаття 19 ч.4 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою .

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що в тому разі, якщо батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Місце проживання малолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч.ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України вбачається висновок, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Мати малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 не заперечує проти проживання дитини з батьком, позов визнає, що підтверджується її заявою.

З огляду на такий підхід, а також, встановивши що батько має постійне місце проживання, має достатній доход для утримання малолітньої дитини, яка виявила бажання проживати саме з ним, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування про те що проживання дитини з батьком відповідає інтересам дитини, суд вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини саме з батьком, який може створити належні умови для виховання та розвитку доньки, та проживання з ним буде сприяти її нормальному гармонійному розвитку.

З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, лише в частині визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В решті позову слід відмовити.

Судовий збір по справі за подання позовної заяви немайнового характеру становить 1073.60 гривень, який сплачений позивачем при зверненні до суду.

Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а також, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволенні не в повному обсязі а на 33%, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 354 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 141, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 7, 19, 109, 150, 153, 155, 157, 160, 161, 164, 165 Сімейного кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа: Орган опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дітей задовольнити частково.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання кв. АДРЕСА_1 ).

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання кв. АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 адреса проживання кв. АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 354 ( триста п`ятдесят чотири) гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська протягом 30 (тридцяти днів) з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя С. І. Доценко