ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4006/23
провадження № 2-о/753/234/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2023 року м. Київ

Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Маркєлової В.М.,

за участю секретаря судового засідання Іващенко Ю.О.,

заявника ОСОБА_1 ,

представник заінтересованої особи Білоруцького В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами окремого провадження цивільну справу

за заявою ОСОБА_1 ,

заінтересована особа Державна міграційна служба України

про встановлення факту, що має юридичне значення,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій просить:

-установити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України»

-установити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України станом на 24 серпня 1991 року.

На обґрунтування заяви зазначив, що він є громадянином російської федерації, однак бажає оформити громадянство України, з 1979 року до кінця вересня 1993 року постійно проживав на території України. У 1989 році закінчив навчання у загальноосвітній середній школі № 61 міста Києва, що підтверджується атестатом про середню освіту виданим 25 червня 1989 року. Отже, до 24 серпня 1991 року він постійно проживав на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» та станом на 24 серпня 1991 року також постійно проживав на території України. Зазначене підтверджує тим, що: 1) 27 червня 1990 року відповідно до Посвідчення про приписку до призовної дільниці серії НОМЕР_1 , він був прийнятий на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_2 (сторінка 4 вказаного посвідчення) (копія посвідчення додається). Знятий з військового обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 - 23 вересня 1993 року; 2) 04 листопада 1991 року в Україні він отримав паспорт для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 зразка затвердженого в СРСР. Для встановлення й оформлення громадянства України йому потрібно подати до Державної міграційної служби України судове рішення про встановлення факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Наявні у нього документи для Державної міграційної служби України не є такими, що достатні для підтвердження факту його постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року. Іншим чином підтвердити вказаний юридичний факт, ніж шляхом його встановлення в судовому порядку, у нього немає.

Відповідно до протокола автоматизованого розподілу справ між суддями від 13.03.2023 для розгляду справи визначено суд у складі головуючої судді Маркєлової В.М.

Ухвалою від 27.03.2023 суд прийняв заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення. Залучив до участі у справі як заінтересовану особу: Державну міграційну службу України (01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 9). Призначив судовий розгляд справи на 14.00 год. 17.05.2023 у приміщенні Дарницького районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Кошиця, 5-а, каб. 127. Повідомити заявника та заінтересовану особу про місце, дату та час прведення засідання. Зобов`язав Державну міграційну службу України надати відзив на заяву у строк до 17.05.2023 року о 14.00 год.

16.05.2023 представник заінтересованої особи подав письмові пояснення, у яких просив відмовити у задоволені заяви та зазначив, що із змісту заяви, заявник просить суд встановити факт його постійного проживання на території України до 24.08.1991 та встановити факт його постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991. Зазначений факт проживання заявника на території України є підставою для оформлення набуття заявником громадянства України. Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Стаття 4 Конституції України визначає, що в Україні існує єдине громадянство. Відповідно до Конституції України правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначає Закон України «Про громадянство України» від 18.01.2001 №2235-111 (далі - Закон). Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначає Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень затверджено Указом Президента України від 27.03.2001 №215 (в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 №588/2006) (далі - Порядок № 215) Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону, особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24.08.1991 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Пунктом 25 Порядку № 215 передбачено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24.08.1991 на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української 4 Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частин; перша статті 8 Закону, подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в1 пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. У разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24.08.1991 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили па момент її народження чи пі; час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, щі підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набути громадянства України подається відповідне рішення суду (пункт 44 Порядок № 215). Так, у додатках до заяви про встановлення факту, що має юридичні значення заявником додано: 1) копія паспорту заявника, 2) копія атестату заявника про навчання у загальноосвітній середній школі № 61 м. Києва від 25.06.1989, 3) копія посвідчення про прописку заявника до призовної дільниці сері УУ № 089673, 4) копія паспорту заявника для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 від 04.1 1.1991 зразка затвердженого в СРСР. Як вбачається з доданих до заяви матеріалів, заявник, як на докази постійного його проживання на території України станом на 24.08.1991 посилається на посвідчення про прописку останнього до призовної дільниці серії НОМЕР_6, в якому стоїть дата прийняття на облік та дата зняття обліку у м. Києві. Однак, як вбачається з наданої заявником копії паспорту громадянин; російської федерації, останній був зареєстрований 08.09.1989 за адресою АДРЕСА_1 та знятий реєстраційного обліку 11.12.2009. Дані обставини свідчать про те, що заявник станом на 24.08.1991 не проживав на території України, а штамп у посвідченні про прописку заявника до призовної дільниці у м. Києві не є беззаперечним доказом його постійного проживання на території України. Беручи до уваги наведене, відсутні будь-які фактичні обставини які б свідчили про те, що заявник за станом на 24.08.1991 року постійно проживав на території України.

В судовому засіданні 17.05.2023 заявник просив допитати як свідка на підтвердження зазначених у справі обставин його сина - ОСОБА_2 , громадянина України, який згідно з посвідченням серії НОМЕР_3 , виданим 30.05.2015, є ветераном війни - учасником бойових дій, воював в АТО, і наразі проходить військову службу в Збройних Силах України. Також просив долучити до матеріалів справи копію зазначеного посвідчення ОСОБА_2 , копію військового квитка ОСОБА_2 , копію свідоцтва про народження та копію паспортів ОСОБА_2 .

Суд частково задовольнив клопотання заявника, в частині допиту як свідка на підтвердження зазначених у справі обставин сина заявника - ОСОБА_2 суд відмовив, оскільки показання свідка не можуть бути допустимим доказом проживання особи на території держави Україна у певний період. В частині долучення письмових доказів суд клопотання задовольнив і приєднав їх до справи. Суд оголосив перерву судовому засіданні за клопотанням заявника - для надання додаткових доказів з військового комісаріату - до 15.06.2023.

В судовому засіданні 15.06.2023 оголошено перерву у справі на 07.08.2023 за клопотанням заявника - для надання додаткових доказів з військового комісаріату.

29.06.2023 заявник подав до суду клопотання про долучення додаткових доказів разом з доказом їх завчасного надіслання заінтересованій особі, а саме: копію довідки Оболонського районного у місті Києві ТЦК та СП від 23.06.2023; копію інформації про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи вих. № 104/22-425 від 21.06.2023 року; копію адвокатського запиту Адвоката Онищенко В.Г. та копію відповіді на адвокатський запит.

В судовому засіданні заявник 07.08.2023 заявник просив приєднати до матеріалів додаткові докази та задовольнити заяву. Пояснив, що він отримав від Оболонського районного у місті Києві ТЦК та соціальної підтримки довідку, про те, що в період з 1990 року по 1993 рік він перебував на військовому обліку військовозобов`язаних у Мінському РВК міста Києва (копія додається). Також від Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації було отримано відповідь на адвокатський запит та Інформацію про задеклароване/ зареєстроване місце проживання особи - в яких зазначається, що у період з 28.06.1990 року по 14.07.1994 року заявник був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (відповіді та копія адвокатського запиту додаються). Тобто, зазначені докази підтверджують, що станом на 24.08.1991 року він проживав у м. Києві за адресою вказаною вище. Наявність відмітки про реєстрацію його місця проживання у період з 08.09.1989 по 11.12.2009 у м. Ноябрьську у його паспорті громадянина російської федерації № НОМЕР_4 пояснив тим, що, коли він виїхав на проживання в Україну влітку 1990 року, у нього не було часу, щоб знятися з реєстрації, однак, прибувши до України, він 27.06.1990 був прийнятий на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_2, на якому перебував до 23.09.1993 та зареєстрований за його місцем проживання в Україні з 28.06.1990 по 14.07.1994.

Представник заінтересованої особи заперечував проти задоволення заяви, вважав, що поданих доказів недостатньо для беззаперечного підтвердження фактів, які просить установити заявник.

Заслухавши заявника та представника заінтересованої особи, вивчивши доводи сторін, викладені у заявах, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів.

Фактичні обставини справи, встановлені судом. Мотиви та норми права, з яких виходить суд. Оцінка доказів.

Суд розглядає справи про встановлення факту, які визначені ч. ст. 315 ЦПК України. У судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 18 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою.

ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва із заявою про встановлення фактів його постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» та його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Мета встановлення цих фактів - подальше оформлення заявником громадянства України.

Згідно з копією паспорта № НОМЕР_4 , виданого 15.07.2004 управлінням внутрішніх справ м. Ноябрьська Ямало-ненецького автономного округу російської федерації, ОСОБА_1 є громадянином російської федерації. У паспорті міститься відмітка про реєстрацію місця проживання заявника з 08.09.1989 по 11.12.2009 у м. Ноябрьську (а.с. 9-12).

Згідно з листами Управління з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 10 та 15.05.2023 повідомлено, що громадянин російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області з питання щодо отримання дозволу на імміграцію в Україну або документування посвідкою на постійне проживання не звертався, за обліками відділу з питань тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства та обробки заяв про оформлення посвідки на тимчасове проживання Управління - не значиться (а.с. 37, 38).

Водночас згідно з копію інформації про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи вих. № 104/22-425 від 21.06.2023 ОСОБА_1 був зареєстрований за місцем проживання в Україні, а саме - у АДРЕСА_2 з 12.01.1989 по 06.07.1989 та з 28.06.1990 по 14.07.1994 (а.с. 60).

Відповідно до копії посвідчення про приписку до призовної дільниці серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 27.06.1990 прийнятий на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_2 ; знятий з військового обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 - 23.09.1993 (а.с. 16-17).

Зазначений факт також підтверджується копію довідки ІНФОРМАЦІЯ_4 № 3412 від 23.06.2023, згідно з яким відповідно до інформаційних даних, наявних у ввіреному органі військового управління, ОСОБА_1 , перебував на військовому обліку військовозобов?язаних у Мінському РВК міста Кєва в період з 1990 року по 1993 рік (а.с. 59).

Зазначене також підтверджується копією картки прописки (форма 15) (а.с. 61) та копією відповіді на адвокатський запит адвоката Онищенко В.Г. (а.с. 62 - 65).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підстав яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), ще обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, як чають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновкамі експертів; показаннями свідків.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд вважає надані заявником докази: інформацію про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи вих. № 104/22-425 від 21.06.2023; копію посвідчення про приписку до призовної дільниці серії НОМЕР_1 ; копію довідки ІНФОРМАЦІЯ_4 № 3412 від 23.06.2023; копію картки прописки (форма 15) та копію відповіді на адвокатський запит адвоката Онищенко В.Г. належними, допустимими і достовірними, а також достатніми у своїй сукупності на підтвердження фактів, які просить установити заявник, оскільки вони містять інформацію щодо місця проживання заявника, надану компетентними органами України за період з червня 1990 року по вересень 1993 року, та підтверджують пояснення заявника про те що, коли він виїхав на проживання в Україну влітку 1990 року, у нього не було часу, щоб знятися з реєстрації, однак, прибувши до України, він 27.06.1990 був прийнятий на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_2, на якому перебував до 23.09.1993 та зареєстрований за його місцем проживання в Україні з 28.06.1990 по 14.07.1994. Тому письмовий доказ, а саме - інформацію про реєстрацію місця проживання заявника з 08.09.1989 по 11.12.2009 у м. Ноябрьську (а.с. 9-12) у копії паспорта ОСОБА_1 № НОМЕР_4 , виданого 15.07.2004 управлінням внутрішніх справ м. Ноябрьська Ямало-ненецького автономного округу російської федерації, суд відхиляє як недостовірний та не враховує його при ухваленні рішення.

Отже, суд установив, що в період з 27.06.1990 по 23.09.1993 ОСОБА_1 , який є іноземцем (громадянином російської федерації) постійно проживав на території України.

З викладеного слідує, що до 24 серпня 1991 року він постійно проживав на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» та станом на 24 серпня 1991 року він також постійно проживав на території України.

Відповідно до ст. З Закону України «Про громадянство України», особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УPCP), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Згідно із п. 2 розд. II Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (надалі - Порядок), для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону, подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

Наявні у заявника документи для Державної міграційної служби України не є такими, що достатні для підтвердження факту його постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року. Іншим чином підтвердити вказаний юридичний факт, ніж шляхом його встановлення в судовому порядку, у заявника немає.

Крім того, відповідно до ст. З Закону України «Про громадянство України», громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Такі особи є громадянами України з 24 серпня 1991 року.

Відповідно до п. 7 розд. II Порядку, встановлення належності до громадянства України стосується: громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

У п. 8 розд. II Порядку зазначено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього С PCP . У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Суд вважає, що заявник в судовому засіданні довів, що він до 24 серпня 1991 року постійно проживав на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», а також постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року, тому заява підлягає задоволеню.

Керуючись нормами ст. 315-319, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Задовольнити заяву ОСОБА_1 .

Установити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України».

Установити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , паспорт іноземця № НОМЕР_4 , виданий 15.07.2004 Управлінням внутрішніх справ міста Ноябрська Ямало-Ненецького автономного округу російської федерації, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Заінтересована особа Державна міграційна служба України, , місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 9.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з моменту його підписання.

Повне судове рішення складено 17.08.2023.

Суддя В.М. Маркєлова