Номер провадження: 22-ц/813/4995/23
Справа № 946/7889/22
Головуючий у першій інстанції Баннікова Н.В.
Доповідач Приходько Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2023 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Приходько Л. А.

суддів: Бездрабко В. О.

Кутурланової О. В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «ОТП Банк»,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 грудня 2022 року у складі головуючого судді Баннікової Н. В.,

встановив:

15 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Ізмаїльського міськрайонний суд Одеської області з позовом до Акціонерного товариства «ОТП Банк» про захист прав споживача да договором споживчого кредиту та надання фінансових послуг.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 листопада 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. Позивачеві надано строк для усунення недоліків протягом семи днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

19 грудня 2022 року ОСОБА_1 на адресу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області подано заяву на виконання ухвали суду про усунення недоліків.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 грудня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Ухвала мотивована тим, що позивачем у строк, встановлений судом, недоліки позовної заяви усунуто не було. Зазначивши, що ухвалу позивачу 06 грудня 2022 року, було направлено судом на електронну адресу, зазначену нею у позовній заяві однак заяву про усунення недоліків було подано лише 19 грудня 2022 року. Заяву про продовження строку для усунення недоліків позивач не подавав.

Не погодившись з зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В порядку, передбаченому статтею 360 ЦПК України, відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15 березня 2023 року, відповідно до вимог частини 2 статті 369 ЦПК України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

За правилом пункту 6 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Згідно приписів частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві(заявникові) (пункт 6 частини 1 статті 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів частини 13 статті 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з огляду на таке.

Згідно з частинами першої та третьої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до вимог статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування (частина 1).

Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи(частина 2).

Позовна заява, відповідно до вимог частини 3 статті 175 ЦПК України повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них ; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 листопада 2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків сім днів з дня отримання позивачем копії ухвали.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції виходив з того, що подана заява не відповідає вимогам статей 175, 177 ЦПК України. Зокрема зазначив, що в порушення пункту 5 частини 3 статті 175 ЦПК України, в позовній заяві відсутній виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. Також вказав, що в порушення вимог частини 5 статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів.

19 грудня 2022 року на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху ОСОБА_1 надала заяву про усунення недоліків, зазначивши, що про наявність ухвали про залишення позовної заяви без руху дізналась19 грудня 2022 року від власника електронної поштової скриньки, електронна адреса якого була зазначена в позовній заяві, та який не мав тривалий час доступу до інтернету.

Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 грудня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернено позивачу.

Роз`яснено позивачці, що згідно частини 7 статті 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що позивачем у строк визначений недоліки позовної заяви усунуто не було. Заяву про усунення недоліків було подано лише 19 грудня 2022 року, заяву про продовження строку для усунення недоліків позивач не подавав.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Положення статті 185 ЦПК України щодо повернення заяви застосовуються в тому випадку, коли особа в установлений строк не виконає вимоги ухвали суду про залишення заяви без руху.

За змістом вище наведених норм процесуального закону повернення заяви з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про залишення заяви без руху, можливе лише в тому випадку, коли особа отримала копію відповідної ухвали, але ухилилась від виконання вимог, зазначених в ній.

З огляду на викладене не можна вважати, що позивачка ОСОБА_1 , отримавши копію ухвали про залишення позовної заяви без руху, ухилилась від виконання зазначених в ній вимог, оскільки на її виконання нею до суду першої інстанції надана заява на виконання ухвали суду першої інстанції з поясненнями.

Суд першої інстанції, в ухвалі про повернення позовної заяви, зазначив, що позивачка в передбачений законом строк вказані недоліки не усунула, у відповідності до частини 3 статті 185 ЦПК України, позовну заяву слід визнати неподаною та повернути позивачці.

Отже, суд вважав, що ухвалу суду не виконано, в зв`язку з чим недоліки, вказані в ухвалі суду про залишення заяви без руху, не виправлені.

Проте колегія суддів вважає, що судом першої інстанції безпідставно визнано неподаною та повернуто позовну заяву позивачці, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про доставку електронного листа до електронної скриньки. За таких обставин висновок суду про неусунення заявником у строк встановлений судом грунтується лише на припущеннях, оскільки, початок перебігу строку на усунення недоліків має рахуватися з дня вручення ухвали заявнику, а не з дня направлення.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і осовоположних свобод.

Водночас, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як конституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Європейський суд з прав людини надаючи тлумачення принципу верховенства права в світлі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначав, що формальності не можуть бути підставами для виправдання несправедливості.

Суд першої інстанції на зазначені обставини і вимоги закону уваги не звернув та всупереч вимогам частини 5 статті 12 ЦПК України, яка зобов`язує суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, підійшов до вирішення цього питання формально та передчасно повернув позовну заяву.

Отже, вказані обставини свідчать про необхідність надати позивачці ОСОБА_1 можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, судом першої інстанції неправильно застосовано правила частини 3 статті 185 ЦПК України, що в свою чергу свідчить про надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства, оскільки застосовані судом обмеження не повинні обмежувати чи зменшувати право доступу до суду таким чином або до такої міри, що порушується сама сутність права.

Верховний Суд у постанові від 08 квітня 2020 року у справі № 761/41071/19 (провадження № 61-2192св20) зазначив, що суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року).

Ураховуючи наведене та з метою недопущення порушення права на доступ до правосуддя, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та направлення справи для вирішення питання про відкриття провадження до суду першої інстанції.

За таких обставин оскаржуване судове рішення судові рішення не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України, ухвалена з порушенням норм процесуального права, що в силу статті 379 ЦПК України є підставою для його скасування з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 374, 379, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 грудня 2022 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: В.О. Бездрабко

О.В. Кутурланова