Ухвала

18 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 760/3936/22

провадження № 61-12055ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Дундар І. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 21 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України про стягнення невиплачених коштів та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Національного банку України, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь не виплачену заробітну плату у сумі 70 819,81 грн, компенсацію за невикористану відпустку - 30 817,36 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить про те, що судами попередніх інстанцій встановлено, що середній заробіток за весь час затримки розрахунку складає 250 063,44 грн.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 17 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнено з Національного банку України на користь ОСОБА_1 заробітну плату в сумі 51 250,77 грн, компенсацію за невикористану відпустку - 30 817,36 грн, та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні - 82 068,13 грн.

Додатковим рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 14 березня 2023 року стягнено з Національного банку України на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 18 000,00 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 липня 2023 року апеляційні скарги Національного банку України на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 17 лютого 2023 року та додаткове рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 14 березня 2023 року задоволено частково.

Рішення Солом`янського районного суд міста Києва від 17 лютого 2023 року змінено, викладено резолютивну частину рішення редакції цієї постанови. Позов задоволено частково.

Стягнено з Національного банку України на користь ОСОБА_1 заробітну плату у розмірі 17 917,43 грн, компенсацію за невикористану відпустку - 11 801,90 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 30 000,00 грн. Всього 59 719,33 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Додаткове рішення Солом`янського районного суд міста Києва від 14 березня 2023 року змінено, зменшено розмір витрат на правову допомогу з 18 000,00 грн до 8 400,00 грн.

12 серпня 2023 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 21 липня 2023 року, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, яким стягнути з відповідача на користь позивача заробітну плату у розмірі 51 250,77 грн, компенсацію за невикористану відпустку - 30 820,36 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні - 116 779,63 грн.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Аналіз матеріалів касаційного провадження свідчить про те, що ціна позову у зазначеній справі становить 351 700,61 грн і не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн * 250 = 671 000,00 грн).

ОСОБА_1 вказує, що касаційна скарга стосується питання, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, зазначена справа має виняткове значення для позивача, стосується майнових прав позивача, посилаючись як на підставу касаційного оскарження на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, що оскаржені судові рішення ухвалені без урахування висновків викладених у постановах Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 236/3821/18, від 21 квітня 2021 року у справі № 520/21140/18, від 30 листопада 2020 року у справі № 480/3105/19.

Наведене обґрунтування того, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, зазначена справа має виняткове значення для відповідача не можна визнати належним. Посилання у касаційній скарзі на неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду та порушення норм процесуального права є виконанням вимог статей 389, 392 ЦПК України щодо оформлення касаційної скарги, і не свідчить, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, і що зазначена справа має виняткове значення для ОСОБА_1 . Зазначення в обґрунтуванні, що справа стосується майнових прав позивача, саме по собі не може бути підставою для висновку про виняткове значення цієї справи для позивача.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

У відкритті касаційного провадження належить відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 21 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України про стягнення невиплачених коштів та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Копію ухвали, разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

І. О. Дундар