30.03.2023 Справа № 756/4032/23
Єдиний унікальний номер судової справи 756/4032/23
Номер провадження 2-з/756/42/23
У Х В А Л А

30 березня 2023 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Луценка О.М.,

за участю секретаря судових засідань Галелюк Т.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позову, відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

УСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до подачі позову. Просить суд постановити ухвалу, якою накласти арешт та заборону відчуження на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстровано на праві власності за ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що 06.07.2020 ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 у борг грошові кошти в сумі 23 000,00 доларів США, що підтверджується розпискою. Відповідно до розписки від 06.07.2020 грошові кошти ОСОБА_2 позивач для придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 . За умовами розписки ОСОБА_2 зобов`язався повернути борг до 30.12.2022. Отже, предметом позову буде стягнення грошових коштів.

Наразі заявник стверджує, що у нього є обґрунтовані підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову до подачі позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому та призведе до порушення майнових прав ОСОБА_1 . З`ясувалось, що ОСОБА_2 12.10.2021 подарував квартиру дружині ОСОБА_3 . При цьому, у відповідача ОСОБА_2 відсутнє інше нерухоме майно, на яке б було можливо накласти арешт або звернути стягнення за результатами розгляду справи. Окрім того, від спільних знайомих заявник дізнався, що стосунки між відповідачами погіршилися та справа йде до розлучення.

У порядку, визначеному ч. 1 ст. 153 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах заяви докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до абз. 1 ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Окрім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При поданні заяви про забезпечення позову не достатньо послатись на диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені. Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, передбачених ЦПК України.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 13 січня 2020 року у справі №922/2163/17 Верховний Суд, зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

ОСОБА_1 звертаючись із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_3 вказує підставою застосування можливість відповідача ОСОБА_4 відчужити майно з метою невиконання рішення суду у разі його задоволення.

Відповідно до договору позики від 06.07.2020 ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 з метою придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 23 000,00 доларами США готівкою. ОСОБА_2 зобов`язався повернути борг до 30.12.2022.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі договору дарування квартири від 12.10.2021.

При цьому, спір з приводу повернення боргу за договором позики виник між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а забезпечити позов до подачі позову заявник просить здійснити шляхом накладення арешту на майно, яке належить на праві власності третій особі ОСОБА_3 .

Обставини, на які посилається заявник щодо часу укладення шлюбу між ОСОБА_5 , щодо можливого розірвання шлюбу між ними та наміру відчужити майно не підтверджені будь-яким належними та достатніми доказами.

Окрім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

ОСОБА_1 посилаючись на те, що ОСОБА_2 має намір відчужити належне йому майно ніяким чином не підтверджує дані обставини.

Дослідивши надані матеріали, суд вважає, що заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту майно, яке належить ОСОБА_3 , не підлягає задоволенню у зв`язку із тим, що таке забезпечення може порушити права та інтереси третіх осіб, а також обставини, на які посилається заявник як на підстави для забезпечення позову ніяким чином не підтверджені. З наведених вище мотивів суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149, 150-151, 153, 353-354 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) про забезпечення позову до подачі позову, відповідачі: ОСОБА_2 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_4 ; адреса фактичного проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) - відмовити.

Ухвала може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О.М. Луценко