КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/7929/2023 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 травня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Писаної Т.О.,

за участі секретаря Істоміної О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника приватного акціонерного товариства «ПРОСТО - страхування» - Синюка Станіслава Леонідовича на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 лютого 2023 року у справі за позовом акціонерного товариства «ПРОСТО -страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року позивач, Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування», звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позову зазначали, що 04 липня 2018 року між Приватним акціонерним товариством «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір страхування PREMIUM № 1800315 майнових інтересів власника автомобіля «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

23 вересня 2018 року в місті Києві на бульварі Дружби Народів відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль «Seat INCA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував відповідач ОСОБА_1 , та застрахований автомобіль «Mercedes- Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 28 березня 2019 року винним у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_1 .

В результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль страхувальника.

Відповідно до Рахунку-фактури № АС-00005028 від 25 вересня 2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля „Mercedes-Benz", реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 296 280,22 гривень.

Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що 03 жовтня 2018 року співробітниками AT «ПРОСТО-страхування було складено страховий акт № 131623.

Відповідно до платіжного доручення № 17769 від 03 жовтня 2018 року AT «ПРОСТО-страхування» виплатило страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу „Mercedes-Benz", реєстраційний номер НОМЕР_1 , в розмірі 296 209,43 гривень.

Таким чином, фактичні витрати AT «ПРОСТО-страхування», пов`язані з цим страховим випадком складають 296 209,43 гривень.

Цивільно-правова відповідальністьвласника наземних транспортного засобу - ОСОБА_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПАТ «HACK «Оранта» відповідно до Полісу № АМ/5825002. Відповідно до зазначеного витягу франшиза становить 510,00 гривень.18 червня 2019 року ПАТ «НАСК «Оранта» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 99 490,00 гривень на користь AT «ПРОСТО-страхування».

Посилаючись на викладені обставини справи, позивач просив судстягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО - страхування» суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 196 719,43 грн., витрати по оплаті судового збору 2950,79 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу - 5000,00 грн.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО -страхування» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 196 719 гривень 43 копійки та судовий збір в розмірі 2950 гривень 79 копійок.

Додатковим рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 травня 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО - страхування» витрати на правову допомогу у сумі 5000,00 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 07 лютого 2022 року задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 08 жовтня 2020 року, скасовано заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2020 року у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО -страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадженняз викликом сторін.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 лютого 2023 року позов Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, з апеляційною скаргою в інтересах позивача, ПрАТ «ПРОСТО-страхування», звернувся представник - адвокат Синюк С.Л., який, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, зокрема положення статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», згідно із якими до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завданий збиток. Судом не застосовано положення статті 1191 ЦК України, на підставі якої особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Апелянт не погоджується із висновком суду першої інстанції про недоведеність позову у зв`язку із неподанням позивачем умов страхування, заяви на страхування та акту огляду. Зазначені документи, на переконання позивача, впливають на відносини між позивачем і страхувальником та не мають відношення до предмету позову.

Серед доводів апеляційної скарги також посилається на неналежну оцінку судом першої інстанції поданих позивачем доказів на підтвердження факту пошкодження автомобіля «Mercedes-Benz», р.н.з. НОМЕР_1 та розміру завданої шкоди, таким як Акт №1316623 огляду транспортного засобу від 24.09.2018 із доданими фото світлинами, дефектній відомості від 25.09.2018, а також рахунку-фактурі АС-00005028 від 25.09.2018р.

Апелянт не погоджується із наведеним судом мотивуванням неналежного проведення огляду пошкодженого транспортного засобу у зв`язку із відсутністю доказів запрошення відповідача на огляд. Так, відповідно до п. 5.2 Методики проведення авто товарознавчих досліджень, виклик заінтересованих осіб для огляду пошкодженого т/з відбувається в разі необхідності, якщо немає такої необхідності то виклик є необов`язковим, а тому виклик і не проводився.

В прохальній частині апеляційної скарги просив також призначити судову авто товарознавчу експертизу, на вирішення якої поставити питання: Яка вартість відновлювального ремонту, заподіяного власнику автомобіля «Mercedes-Benz», р.н.з. НОМЕР_1 на дату скоєння ДТП а саме 28.09.2018? Проведення експертизи просив доручити судовому експерту Семенченко П.О., експертизу провести по наявним матеріалам справи, оплату за проведення експертизи покласти на позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Якушова Н.Е. посилається на безпідставність доводів скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Зазначила, що відповідач вважає хибним твердження позивача проте, що повний текст Договору страхування, умови страхування, заява про страхування та акт огляду впливають тільки на відносини між позивачем та Страхувальником та не мають відношення до предмету позову. Позивач в позові зазначає, що підставою виплати страхового відшкодування є Договір страхування, в якому прописані всі умови, в тому числі виплати страхового відшкодування, страхового випадку, наявність винної особи. Однак позивачем не додано до позову «Умови страхування» «Заява на страхування» та Акт огляду, які є невідємними частинами Договору страхування.

Крім того, позивач подаючи апеляційну скаргу додав до тексту скарги фотозображення місця ДТП без дати фіксування, на якому не можливо встановити, які саме транспортні засоби зображені та їх державні номерні знаки. В тому числі вказане фото відсутнє серед фотографій наданих при подачі позовної заяви, у звязку із чим відповідач вважає, що позивачем подано нові докази із порушенням процесуальних строків.

Представник відповідача також заперечувала проти задоволення клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, про призначення якої просить апелянт. Зазначила, що висновки суду та встановлені факти по справі стосуються не розміру збитку, а відсутності належних доказів, що підтверджують збиток.

Позивач ПрАТ «ПРОСТО-страхування» свого представника для участі у судовому засіданні не направив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

03 травня 2023 року представник позивача - адвокат Синюк С.Л. надіслав на адресу апеляційного суду клопотання про розгляд справи без участі позивача або в режимі відеоконференції. У клопотанні підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. В разі визнання судом необхідності надання додаткових пояснень з боку представника позивача, просив призначити розгляд справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою додатку Easycon.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 травня 2023 року клопотання представника ПрАТ «ПРОСТО-страхування» - адвоката Синюка С.Л. про призначення розгляду справи у режимі відеоконференції повернуто без розгляду у зв`язку із невиконанням заявником вимог частини 2 статті 212 ЦПК України щодо направлення копій заяви іншим учасникам справи.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності позивача, що не з`явився, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Косенко Т.В. у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, підтримавши викладені у відзиві на апеляційну скаргу доводи. Крім того, заперечувала проти задоволення заявленого позивачем у апеляційній скарзі клопотання про призначення судової авто товарознавчої експертизи.

Заслухавши думку представника відповідача, перевіривши доводи клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання з наступних підстав.

Згідно з частиною восьмою статті 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Отже, єдиний винятковий випадок, коли є можливим прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом строку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи, у цьому випадку на відповідача.

У пункті 6 частини другої статті 356 ЦПК Українипередбачено, що в апеляційний скарзі мають бути зазначені, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Тлумачення змісту пункту 6 частини другої статті 356, частин першої, другої та третьої статті 367 ЦПК України вказує на те, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі подання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів у запереченні на апеляційну скаргу.

Стороною позивача усудіпершої інстанції клопотань про призначення авто товарознавчої експертизи заявлено не було; причини, за яких сторона не мала можливості подати цей доказ до суду першої інстанції не зазначені; важливість такого нового доказу, як висновок авто товарознавчої експертизи, для встановлення нових обставин у цій справі з урахуванням предмету доказування у цій справі не доведено. Тому підстав для призначення експертизи на стадії апеляційного провадження не встановлено.

Ураховуючи наведене клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи на стадії апеляційного провадження не підлягає задоволенню.

Заслухавши доповідь судді - доповідача по справі, пояснення представника відповідача, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам процесуального закону не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 04 липня 2018 року Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_2 уклали договір страхування PREMIUM № 1800315 майнових інтересів власника автомобіля «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

23 вересня 2018 року в місті Києві на бульварі Дружби Народів відбулась дорожньо-транспортна пригода.

Учасниками даної пригоди були: автомобіль «Seat INCA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 ; та застрахований автомобіль «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_2 .

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 28 березня 2019 року встановлено вину ОСОБА_1 у скоєнні вказаної ДТП.

Постанова суду не оскаржувалась та набрала законної сили.

В результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль страхувальника ОСОБА_2 .

Відповідно до Рахунку-фактури № АС-00005028 від 25 вересня 2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля „Mercedes-Benz", реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 296 280,22 гривень.

Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що 03 жовтня 2018 року співробітниками AT «ПРОСТО-страхування було складено страховий акт № 131623.

Відповідно до платіжного доручення № 17769 від 03 жовтня 2018 року AT «ПРОСТО-страхування» виплатило страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу „Mercedes-Benz", реєстраційний номер НОМЕР_1 , в розмірі 296 209,43 гривень.

Таким чином, фактичні витрати AT «ПРОСТО-страхування», пов`язані з цим страховим випадком складають 296 209,43 гривень.

Встановлено також, що цивільно - правова відповідальність ОСОБА_5 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПАТ «HACK «Оранта» відповідно до Полісу № АМ/5825002. Відповідно до зазначеного витягу франшиза становить 510,00 гривень.

Встановлено, що ПАТ «HACK «Оранта»здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 99 490,00 гривень на користь AT «ПРОСТО-страхування».

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про не доведення позивачем заявлених позовних вимог.

Колегія суддів апеляційного суду із такими висновками не погоджується, оскільки вони не відповідають встановленим по справі обставинам та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Згідно статті4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідноположень статті13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до статті22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з положеннями статті993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до статті27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.

Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпіла) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої.

Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК Україниособа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно із правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

З матеріалів даної справи вбачається та не заперечується відповідачем, що після настання страхового випадку ПАТ «HACK «Оранта» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 99 490,00 гривень на користь AT «ПРОСТО-страхування».А тому відповідно до положень статей 993, 1191 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" AT «ПРОСТО-страхування» має право відшкодування суми в розмірі 196 719,43 грн за договором добровільного страхування PREMIUM № 1800315 від 04.07.2018, у межах понесених фактичних витрат та у межах ліміту страхового відшкодування в порядку регресу із ОСОБА_1 , який згідно з постановою Печерського районного суду міста Києва від 28 березня 2019 року визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено факту завданої шкоди та розміру страхового відшкодування та відмовив у позові з тих підстав, що позивачем надано неналежні докази.

Однак, такі висновки суду обставинам справи не відповідають.

Факт пошкодження транспортного засобу „Mercedes-Benz", реєстраційний номер НОМЕР_1 в дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася з вини відповідача, встановлено постановою Печерського районного суду міста Києва від 28 березня 2019 року.

Факт здійснення позивачем виплати страхового відшкодування в сумі 296 209,43 грн за договором добровільного страхування PREMIUM № 1800315 від 04.07.2018 підтверджується страховим актом №131623 від 03.10.2018 року та платіжним дорученням №17769 від 03.10.2018 року (том 1 а.с. 56-57)

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Розмір матеріального збитку встановлено згідно Рахунку-фактури №АС-00005028 від 25.09.2018 року, належним чином посвідчена копія якого додана позивачем до матеріалів позовної заяви. Відхиляючи вказаний доказ з підстав наявності закреслень маркером, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що рахунок-фактура містить підсумкову суму без виправлень, посвідчений печаткою ФОП ОСОБА_6 , доказів на спростування визначеного розміру збитку відповідачем не надано.

Судом першої інстанції не взято до уваги, що заперечуючи проти заявленого позову, відповідач, в порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України, доказів на спростування визначеного позивачем розміру матеріального збитку не надав, про призначення судової автотоварознавчої експертизи не заявляв, формально посилаючись на неналежність доказів, поданих позивачем.

З огляду на вказане, висновки суду першої інстанції про недоведення позивачем заявлених вимог, не відповідають обставинам справи.

Колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд безпідставно послався на відсутність в матеріалах справи документів, зазначених у пункті 1.12 Договору добровільного страхування. Обставинами, що підлягають доказуванню у даній справі є наявність у позивача права вимоги до винної особи, передбаченого положеннями ст. 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», у розмірі виплаченого відшкодування, за вирахуванням страхової виплати, отриманої від страховика винної особи. Умови договору добровільного страхування майна врегульовують правовідносини між страхувальником і страховиком, в яких страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Таким чином, умови договору страхування виходять за межі предмету даного позову. Посилаючись на неподання позивачем таких доказів, суд першої інстанції не навів мотивування, встановлення яких саме обставин по справі стало неможливим у зв`язку із їх відсутністю.

Відповідно до частини першої статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Наведене обмеження щодо відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, встановлено для страховиків цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Втім, чинне законодавство не містить відповідних положень щодо необхідності урахування фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу у правовідносинах, що виникли між страхувальником та страховиком відповідно до договорів добровільного страхування майна.

У такому випадку розрахунок суми страхового відшкодування здійснюється згідно із умовами договору, вимогам спеціального законодавства і відповідачем не доведено, а судом не встановлено, що розрахунок такої суми здійснений із порушенням умов договору або правил спеціального законодавства.

Додатково апеляційний суд враховує, що відповідно до пункту 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників транспортного засобу, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових транспортних засобів виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових транспортних засобів.

У справі, що переглядається, належний потерпілій особі транспортний засіб марки Mercedes-Benz, р.н.з. НОМЕР_1 , відповідно до матеріалів справи випущено у 2013році, а ДТП відбулась у 2018 році.

Отже, у наведеному випадку значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю, з огляду на що з`ясування розміру шкоди з урахуванням фізичного зносу не має правового значення для вирішення справи.

Таким чином, оскільки вартість майнового збитку, завданого пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_1 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Тому суд апеляційної інстанції доходить висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача 196 719 грн 43 коп. на користь позивача, яким було в повному обсязі відшкодовано збитки завдані пошкодженням транспортного засобу.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваного рішення суду з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було вірно сплачено судовий збір за звернення до суду з позовом у розмірі 2950,79 грн та за звернення до суду з апеляційною скаргою в розмірі 4426,50 грн. Загальний розмір судового збору становить 7377,29 грн.

З урахуванням того, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі, то з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 7377,29 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Вказаний порядок та строки представником відповідача - адвокатом Синюком С.Л. дотримані.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом встановлено, що правова допомога у справі позивачу надавалась згідно з договором №23 від 03 січня 2019 р., що підтверджується також детальним описом робіт (наданих послуг) від 31.10.2019, платіжним дорученням №17293 від 02.10.2019, детальним описом робіт (наданих послуг) від 14.04.2023, актом виконаних робіт від 14.04.2023, рахунком -фактурою № 16 від 03.04.2023 та платіжним дорученням №1405 від 03.04.2023.

В матеріалах справи відсутні заперечення відповідача щодо їх розміру, необхідності або співмірності наданих послуг.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вказує, що у матеріалах справи наявні належні та допустимі докази на підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді першої та апеляційної інстанцій, вказані витрати є співмірними із складністю справи та виконаною роботою, а відтак, доходить висновку щодо наявності підстав для їх стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» у розмірі 15000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 141,367, 374, 376 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» - Синюка Станіслава Леонідовича - задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 лютого 2023 року - скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

Позов акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування»- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» (, юридична адреса: 04050, м. Київ, вул. Герцена,10) витрати по оплаті страхового відшкодування в розміоі 196 719 (сто дев`яносто шість тисяч сімсот девятнадцять) гривень 43 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» (, юридична адреса: 04050, м. Київ, вул. Герцена,10) понесені позивачем витрати по оплаті судового збору в сумі 7377 (сім тисяч триста сімдесят сім) гривень 29 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 05 червня 2023 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Писана Т.О.