Справа №464/5250/23
пр № 2-з/464/67/23
У Х В А Л А

10 серпня 2023 року м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Мички Б.Р.

за участю секретаря Карпенко Ю.В.

розглянувши заяву Львівської міської ради про забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації права приватної власності та зобов`язання звільнити земельну ділянку,

в с т а н о в и в:

09.08.2023 року Львівська міська рада подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчинення сторонам, а також іншим органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав ( державним реєстраторам прав на нерухоме майно, виконавчим органам сільських, селищних і міських рад, Київської, Севастопольської міських, районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, акредитованим суб`єктам як суб`єктам державної реєстрації прав, територіальним органам Міністерства юстиції України), вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо нежитлової будівлі Б-1 загальною площею 55 кв.м по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101. Необхідність забезпечення позову обґрунтовується тим, що у разі невжиття заходів забезпечення позову відповідач може розпорядитись спірним об`єктом, що знаходиться на праві власності, та відчужити його на користь інших осіб, ухилятись від виконання рішення суду. Оскільки, станом на сьогодні, відбулась уже неодноразова перереєстрація об`єкта за вказаною адресою, і в подальшому може відбутись ще не одна зміна власника вказаного об`єкта з внесенням відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, просить заяву задовольнити.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України сторони у судове засідання не викликалися.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Вивчивши доводи представника заявника, викладені у заяві, а також дослідивши зміст заяви та додані до неї документи, приходжу до висновку про задоволення заяви з таких підстав.

Згідно положень ч. 1 ст.149ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст.150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений ч. 1 ст. 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що Львівською міською радою готується позовна заява до ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації права приватної власності та зобов`язання звільнити земельну ділянку.

На даний момент у державному реєстрі права власності на нерухоме майно наявна інформація про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на житлову будівлю (будівля літера «Б-1») загальною площею 55 кв.м по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101.

Вказаний об`єкт знаходиться на земельній ділянці, що перебуває в комунальній власності та станом на момент подання цієї заяви не передана в користування третім особам.

Статтею 143 Земельного кодексу України передбачено, що примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі:

а) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;

б) неусунення допущених порушень законодавства (забруднення земель радіоактивними і хімічними речовинами, відходами, стічними водами, забруднення земель бактеріально-паразитичними і карантинно-шкідливими організмами, засмічення земель забороненими рослинами, пошкодження і знищення родючого шару ґрунту, об`єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем, порушення встановленого режиму використання земель, що особливо охороняються, а також використання земель способами, які завдають шкоди здоров`ю населення) в строки, встановлені приписами органів, що здійснюють державний контроль за використанням та охороною земель;

в) конфіскації земельної ділянки;

г) примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності; ґ) примусового звернення стягнень на земельну ділянку по зобов`язаннях власника цієї земельної ділянки;

ґ-1) примусового звернення стягнень на право емфітевзису, суперфіцію за зобов`язаннями особи, яка використовує земельну ділянку на такому праві.

Згідно зі статтею 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам, використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства.

За змістом частини першої статті 375 Цивільного кодексу України, лише власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Частиною першою статті 376 Цивільного кодексу України встановлено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У заяві про забезпечення позову заявник покликається на лист управління архітектури та урбаністики від 19.05.2023 року № 4-2401-6716, відповідно до якого вихідні дані на проектування (містобудівні умови та обмеження на проектування об`єкта будівництва) на АДРЕСА_1 не надавались.

Відповідно до листа інспекції державного архітектурно-будівельного контролю від 18.05.2023 року № 4-0006-6645 у Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва за адресою: АДРЕСА_1 зареєстроване повідомлення про початок виконання будівельних робіт №ЛВ09 та декларацію про готовність об`єкта до експлуатації №ЛВ53, однак вказані документи не мають відношення до приміщення, яке є предметом спору, оскільки вони стосуються квартири, відтак є різними об`єктами.

Право власності на квартиру площею 55 кв.м зареєстровано за 22.07.2010 року на підставі договору купівлі-продажу № 1898 від 20.07.2010 року, посвідченого Єгоровою Н.Ю., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу.

Окрім цього, на підставі договору дарування 15.07.2019 року ОСОБА_1 безоплатно передала у власність ОСОБА_2 частки на праві приватної власності приміщення кіоску, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 55 кв.м.

Також на підставі договору дарування 29.08.2019 року ОСОБА_2 безоплатно передала у власність ОСОБА_1 частки на праві приватної власності приміщення кіоску, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 55 кв.м.

Заявник зазначає, що з моменту укладення вказаного договору купівлі- продажу та договорів дарування ОСОБА_1 не зверталася до Львівської міської ради та її виконавчих органів з проханням оформлення права користування/власності на земельну ділянку на якій розміщено об`єкт, що був предметом купівлі-продажу.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25 грудня 2015 р. № 1127 визначено перелік документів необхідних для подачі державному реєстратору у випадку проведення реєстрації прав власності на об`єкти нерухомості.

Відтак, є відсутність належним чином оформленого права власності на житлову будівлю під літ. «Б-1», площею 55 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до листа управління державного контролю за використанням та охороною земель від 07.07.2023 року № 4-2412-29748 на виконання наказу департаменту містобудування від 12.05.2023 № 4-2901-20077 спеціалістами управління державного контролю за використанням та охороною земель за участю управління архітектури та урбаністики проведено обстеження земельної ділянки комунальної власності за адресою АДРЕСА_1 , за результатами чого складено акт від 28.06.2023 № 259.

Таким чином, за результатами обстеження встановлено, що земельна ділянка на АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,0055 га фактично використовується для обслуговування кіоску за відсутності відповідного рішення органу місцевого самоврядування про її надання в користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки.

До зазначеного акту обстеження долучено план-схему земельної ділянки та матеріали фотофіксації.

Інформація про відсутність належним чином оформленого права користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 підтверджується також листом управління земельних ресурсів від 20.06.2023 року 4-2403-8258. Відповідно до вказаного листа, зазначено, що Львівською міською радою рішень (ухвал) про передачу у власність чи надання користування фізичним або юридичним особам земельної ділянки для обслуговування об`єкта нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта 36720012/101) за адресою: АДРЕСА_1 , не приймалось. Одночасно повідомлено, що підготовка проектів ухвал Львівської міської ради про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки для обслуговування об`єкта нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта 36720012/101) управління земельних ресурсів не проводилась.

Додатково заявник зазначає, що право власності на об`єкт по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 30978689) було зареєстровано 22.07.2010 року за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, Р.№2198, 26.07.2005, посвідчений Єгоровою Н.Ю., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу.

Львівська міська рада, як власник земельної ділянки на АДРЕСА_1 , зазначає, що діяльність щодо самовільного встановлення, а також небажання самостійно демонтувати споруду за вказаною адресою порушує передбачене статтею 95 Земельного кодексу України право Львівської міської ради як власника земельної ділянки самостійно господарювати на землі, використовуючи у встановленому порядку для власних та територіальної громади потреб корисні властивості землі.

В результаті укладених правочинів щодо спірного майна на АДРЕСА_1 - Львівська міська рада позбавлена можливості використовувати та розпоряджатися належною їй земельною ділянкою на АДРЕСА_1 , на якій знаходиться будинок, що перебуває у власності відповідача.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, зважаючи на те, що між сторонами наявний спір, а відтак суд вважає, що заява про забезпечення позову є підставною і підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 149-153, 259-260, 353-355 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Заяву про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчинення сторонам, а також іншим органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав (державним реєстраторам прав на нерухоме майно; виконавчим органам сільських, селищних і міських рад, Київської, Севастопольської міських, районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, акредитованим суб`єктам як суб`єктам державної реєстрації прав; територіальним органам Міністерства юстиції України), вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо: нежитлової будівлі (будівля літера «Б-1») загальною площею 55 кв.м по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були врученні у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя: Б.Р. Мичка