Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №936/579/23
Провадження №2/936/86/2023
15.08.2023 смт Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області в складі судді Софілканич О.А., з участю секретаря судового засідання Дзямко А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань в смт Воловець в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Повідайчика Віктора Івановича, поданого в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
В С Т А Н О В И В:
30.05.2023 адвокат Повідайчик В.І. звернувся до суду в інтересах позивача ОСОБА_1 з позовом про стягнення боргу.
В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначив, що 17 лютого 2021 року позичив грошові кошти в сумі 5000 доларів США строком на один місяць ОСОБА_2 . Укладення договору позики та факт передання коштів оформлено розпискою від цієї ж дати. Крім цього, 6 травня 2021 між позивачем та відповідачем було укладено ще один договір позики, на підставі якого позивач позичив кошти у розмірі 5000 доларів США на строк один місяць, про що знову ОСОБА_2 було особисто написано розписку про отримання в борг грошей. У розписці зазначені сторони зобов`язання (позикодавець та позичальник), грошова сума, яку відповідач зобов`язується повернути позивачу, строк повернення грошових коштів та особистий підпис позичальника. Всупереч зобов`язанню, жодних коштів в рахунок сплати боргу за договорами позики ОСОБА_1 від ОСОБА_2 не отримав. У зв`язку з цим, посилаючись на норми ст.ст.1046-1050, 526, 530, 625 Цивільного кодексу України, позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача суму боргу в розмірі 10 000 доларів США та 3% річних по день ухвалення судового рішення, а також вирішити питання розподілу судових витрат.
Ухвалою Воловецького районного суду Закарпатської області від 31.05.2023 провадження у справі було відкрито, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.
31.05.2023 постановлено ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача.
30.06.2023 закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи.
Позивач ОСОБА_1 та його представник- адвокат Повідайчик В.І. належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в матеріалах справи міститься заява про слухання справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 , який повідомлявся про час та місце розгляду справи рекомендованими листами, направленими судом на адресу його зареєстрованого місця проживання (останні не вручені з відміткою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку із тим, що адресат відсутній за вказаною адресою), не з`являвся, не повідомляв про причини неявки в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав, відзиву на позов не надсилав.
Згідно з ч.2 ст.43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.
Таким чином, суд приходить висновку, що відповідач ОСОБА_2 , який не з`явився в судове засідання, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Суд, дослідивши надані письмові матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов наступного висновку.
Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів.
Стаття 12 ЦПК України передбачає, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.
Судом встановлено, що 17 лютого 2021 року ОСОБА_1 позичив грошові кошти в сумі 5000 доларів США строком на один місяць ОСОБА_2 . Укладення договору позики та факт передання коштів оформлено власноручною розпискою відповідача від цієї ж дати.
Крім цього, 6 травня 2021 між позивачем та відповідачем було укладено ще один договір позики, на підставі якого позивач позичив ОСОБА_2 кошти у розмірі 5000 доларів США на строк один місяць. Оригінали зазначених боргових розписок містяться в матеріалах справи.
Згідно з ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа незалежно від суми.
Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає пред`явлення на підтвердження укладання договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей.
У відповідності до частин першої та третьої ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.
Таким чином, судом встановлено, що розписки ОСОБА_2 надані на ім`я ОСОБА_1 , є договорами позики, укладеними у простій письмовій формі та відповідають змісту ст. 1047 ЦК України.
В силу ст. 1049 ЦК України, ОСОБА_2 , як позичальник, зобов`язаний повернути позикодавцеві ОСОБА_1 позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строки, що встановлені розписками (до 17.03.2021 та 06.06.2021 відповідно).
Однак відповідач свого обов`язку не виконав, не повернув гроші за відповідними договорами позики, що підтверджується наявністю оригіналів розписок у позивача, які долучені до матеріалів позову.
Отже, враховуючи те, що відповідно до умов договору позичальником є відповідач ОСОБА_2 , який неналежним чином не виконав свої зобов`язання за договорами позики, доказів протилежного суду не надав, суд приходить висновку, що позовна вимога про стягнення з нього на користь позивача основної суми боргу у розмірі 10 000 доларів США за двома борговими розписками підлягає до задоволення.
Статтею 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з борговою розпискою від 17.02.2021 ОСОБА_2 отримав у борг від ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 5000 доларів США зі строком повернення один місяць, тобто до 17.03.2021.
У відповідності до боргової розписки від 06.05.2021 ОСОБА_2 отримав у борг від ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 5000 доларів США зі строком повернення один місяць, тобто до 06.06.2021.
Зазначені розписки містять дату отримання коштів, суму отриманих коштів та строк повернення.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України передбачено у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Приписами ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).
Статтею 625 ЦК України встановлена відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Вказана сума заборгованості узгоджується з розрахунком, який міститься в матеріалах справи, перевірений судом та не спростований відповідачем.
Разом з цим, слід зазначити, що відповідач жодних доказів на спростування обставин, на які посилається позивач, і про які зазначено у оригіналі розписки, не надав.
На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить висновку, що позов є обґрунтованим, підтвердженим належними, достатніми та достовірними доказами та підлягає задоволенню.
Крім того, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір на загальну суму 4426, 50 гривень.
Також суд зауважує, що відповідно до ч.7, ч.8 ст.158 ЦПК України, у зв`язку з ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову, застосовані згідно ухвали суду від 31.05.2023, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,
У Х В А Л И В:

Позов адвоката Повідайчика Віктора Івановича, поданого в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу- задоволити.
Стягнути з ОСОБА_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) суму боргу 10 000 (десять тисяч) доларів США, а також 3% річних в сумі 703, 15 доларів США, а всього 10 703 (десять тисяч сімсот три) доларів США 15 центів.
Стягнути з з ОСОБА_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 4426 гривень 50 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повне рішення буде складено 22 серпня 2023 року.

Суддя Софілканич О.А.