Провадження № 2-о/641/20/2023 Справа № 641/1621/22
10 серпня 2023 року м. Харків
судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Ященко С.О.
на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.08.2023 року по цивільній справі № 641/1621/22
заінтересовані особи: ОСОБА_2 , орган опіки та піклування Виконавчого комітету Харківської міської ради
про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна.
Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.08.2023 року у вказаній справі заяву ОСОБА_1 задоволено. Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , недієздатною. Встановлено опіку над недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Призначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , опікуном над недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зокрема, представник ОСОБА_1 - адвокат Зарицька К.Ю. звернулась до суду з заявою, заінтересована особа: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Харківської міської ради, в якій просить визнати недієздатною громадянку України ОСОБА_2 та призначити ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.299 ЦПК України справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування.

З огляду на зазначене, ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30.01.2023 року залучено до участі у справі як заінтересовану особу ОСОБА_2 .

Згідно ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 38 від 17.01.2023 року встановлено, що ОСОБА_2 на теперішній час страждає на психічний розлад у формі органічного розладу особистості внаслідок епілепсії, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Стаття 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначає презумпцію психічного здоров`я.

Кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

У постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-384цс16 зроблено висновок, що «за положеннями частини першої статті 39ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. При цьому зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. Частиною другою статті 39ЦК України встановлено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Відповідно до статті 239ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними. Висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях. Отже, при проведенні експертизи щодо наявності в особи хронічного, стійкого психічного розладу експерт повинен дослідити стан психічного здоров`я особи протягом певного часу, пославшись на медичні документи, їх аналіз та особисте дослідження особи, зробити висновок щодо наявності в особи саме стійкого, хронічного психічного розладу, визначити час, з якого в особи виникло таке захворювання, встановити чи повністю особа не здатна внаслідок цього захворювання усвідомлювати свої дії та керувати ними. Відтак, з зазначених питань висновок експерта повинен бути повним та категоричним, та не має допускати іншого розуміння змісту, ніж зазначений».

Відповідно до положень частини 1 статті 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України).

Висновок судово-психіатричного експерта № 38 від 17.01.2023 не містить категоричного висновку щодо наявності у ОСОБА_2 саме хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого вона не здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними, натомість зазначено, що захворювання ОСОБА_2 істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Подані до суду медичні документи не свідчать, що у ОСОБА_2 виникає абсолютна неспроможність розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Крім того, ОСОБА_2 приймала участь у судовому засіданні 10.08.2023 року, надавала пояснення, логічно відповідала на запитання суду та інших учасників справи.

Виходячи з вищенаведеного, вважаю, що матеріали справи не дають підстав для достовірного встановлення обставини, що ОСОБА_2 хворіє на хронічну, стійку психічну хворобу, і внаслідок цього вона не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними, що є підставою для визнання особи недієздатною.

З огляду на викладене, вважаю, що в межах цієї справи мало бути ухвалене рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 недієздатною, і, як похідних, вимог про призначення ОСОБА_1 опікуном.

Суддя С. О. Ященко