Справа № 513/257/23
Провадження № 2-о/513/19/23
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2023 року Саратський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - В.С.Миргород при секретарі В.В. Челак

за участі представника заявника адвоката І.М.Манової

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в залі суду в смт. Сарата цивільну справу №513/257/23 за заявою ОСОБА_1 , про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересовані особи Петропавлівська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області, ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 , звернулась до суду із заявою в якій просить суд встановити факт спільного проживання з її матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 , на день її смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заяву обгрунтувала тим, що за життя мати заявниці ОСОБА_3 , набула право власності на земельну ділянку, площею 2,78 га, яка розташована на території с.Фуратівка Саратського району Одеської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 18 листопада 2016 року, ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Міняйлівської сільської ради Саратського району Одеської області, зареєстрований в реєстрі за №34, відповідно до якого на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: усі мої права та обов`язки, які мені належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть належати мені у майбутньому, та усе моє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що мені буде належати на день смерті і на що я за законом матиму право, належну мені земельну ділянку площею 2,78 га масив № НОМЕР_1 ділянка №22 надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, заповіла ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати заявника ОСОБА_3 . При зверненні заявниці до державного нотаріуса Саратської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, тому що вона не прийняла спадщину у встановлений законом шестимісячний строк та не вступила в права спадкоємця фактично. Нотаріусом була відкрита спадкова справа №288/2022. Через хворобу та похилий вік матері ОСОБА_3 , з 2014 року і по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , вона проживала спільно з нею, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , хоча зареєстрована була по АДРЕСА_2 . За таких обставин встановлення факту спільного проживання з ОСОБА_3 на час відкриття спадщини їй необхідно для реалізації спадкових прав.

Ухвалою суду від 21.02.2023 року провадження у справі було відкрито в загальному порядку та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 02.03.2023 року підготовче засідання у справі було закрито та призначено судовий розгляд по суті.

Заявник ОСОБА_1 належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду судової справи, шляхом направлення SMS-повідомлення, яке нею отримано, в судове засідання не з`явилась. До суду направила заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву просить задовільнити.

Представник заінтересованої особи Петропавлівської сільської ради у Білгород-Дністровського району Одеської області до суду не з`явився. До суду направлено заяву щодо розгляду справи без участі представника заінтересованої особи.

Заінтересована особа ОСОБА_2 належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду судової справи, шляхом направлення SMS-повідомлення, яке нею отримано, в підготовче засідання не з`явився. До суду направила заяву про розгляд справи за її відсутності у якій підтверджує що спадкодавець ОСОБА_3 проживала разом із заявницею ОСОБА_1 в будинку заявниці.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд вирішив провести судове засідання за відсутності сторін, належним чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи, з урахуванням направлених до суду заяв на підставі наявних доказів.

В судовому засіданні представник заявника адвокат Манова І.М. наполягала на задоволенні заяви з підстав зазначених у ній та просила заяву задовольнити.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомила суду, що вона є сусідкою ОСОБА_1 , спілкувалася з нею, тому їй відомо, що більше ніж три роки, приблизно вісім років до своєї смерті та на момент смерті, ОСОБА_3 , проживала разом зі своєю донькою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки хворіла та потребувала догляду.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 суду показала, що вона є сусідкою заявниці. Повідомила, що дуже добре знала ОСОБА_3 , провідувала її так як остання хворіла. Зазначила, що приблизно три роки проживала разом зі своєю донькою ОСОБА_1 у будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Заслухавши представника заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали спадкової справи №288/2022 щодо майна ОСОБА_3 , з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст.13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до п.п. 3,4 ст. 5 ст. 12 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України.

Відносно надання суду будь-яких інших доказів сторони до суду заяв та клопотань не надавали.

З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293, частини другої статті 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення та від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено висновок, що «юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що «[…] у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Тобто, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 . Родинні зв`язки між заявницею та ОСОБА_3 підтверджуються свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданого 22 травня 1972 року Міняйлівською сільською радою Тарутинського району Одеської області, згідно якого « ОСОБА_6 » (мовою оригіналу) народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Фуратівка Тарутинського району Одеської області, в якому в графі мати записано « ОСОБА_3 » (мовою оригіналу). (а.с.7)

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 виданого 23 грудня 1989 року Міняйлівською сільською радою Тарутинського району Одеської області, згідно якого зареєстровано шлюб між « ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 » (мовою оригіналу) та « ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 » (мовою оригіналу), після укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище « ОСОБА_9 » (мовою оригіналу). (а.с.8)

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 виданого 28 лютого 2020 року Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Фуратівка Саратського району Одеської області у віці 70 років, актовий запис №124. (а.с.9)

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла заявниці ОСОБА_1 усі її права та обов`язки, які їй належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть належати їй у майбутньому, та усе її майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, належну їй земельну ділянку площею 2,78 га масив № НОМЕР_1 ділянка №22 надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Заповіт посвідчено 18 листопада 2016 року секретарем Міняйлівської сільської ради, Саратського району Одеської області Чімпоєш Н.Г. та зареєстровано в реєстрі за №34.(а.с.12)

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №248425, зареєстрованого відділом Держкомзему у Саратському районі Одеської області 23 листопада 2010 року, ОСОБА_3 , яка проживає в с.Фуратівка Саратського району Одеської області, на підставі розпорядження голови Саратської районної адміністрації від 18 червня 2009 року №236/А-2009, є власником земельної ділянки площею 2,78 га, на території Міняйлівської сільської ради Саратського району Одеської області, масив № НОМЕР_1 , ділянка № НОМЕР_5 , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. (а.с.10)

21 грудня 2022 року Саратською державною нотаріальною конторою Одеської області заведена спадкова справа №288/2022 до майна ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживала за адресою: АДРЕСА_2 .

Постановою державного нотаріуса Саратської державної нотаріальної контори Одеської області Колісника Д.Ю. від 18 січня 2023 року, відмовлено заявниці ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки пропущений строк, встановлений законом для прийняття спадщини та не підтверджено документально факт спільного проживання зі спадкодавцем померлою ОСОБА_3 (а.с. 14, 39-58).

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

За змістом статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Статтею 3 цього Закону визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати.

Відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо такі обставини підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічного висновку дійшов ВС у своїй постанові від 04 липня 2018 року по цивільній справі № 404/2163/16-ц.

Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Як вбачається з довідки №31 від 07.02.2023 року виданої старостою Петропавлівської сільської ради сіл Міняйлівка та Фуратівка Білгород-Дністровського району Одеської області В.П.Данілєску (Петропавлівська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області є в справі заінтересованою особою), дійсно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на момент своєї смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_7 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , але з 2014 року проживала за адресою: АДРЕСА_1 . На момент її смерті за даною адресою, крім неї проживала донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . (а.с.15)

Згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_6 виданого 10.10.2014 року Саратським РС ГУДМС України в Одеській області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на сторінці 11 паспорту місцем реєстрації її місцепроживання вказано адресу: АДРЕСА_1 . (а.с.6)

Наведене вище підтверджує той факт, що заявник проживала зі своєю матір`ю ОСОБА_3 на момент її смерті, за місцем проживання заявника за адресою: АДРЕСА_1 , однак, факт такого проживання може бути встановлений виключно в судовому порядку. Оскільки заявник, як спадкоємець за заповітом проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявив про свою відмову від спадщини, то вона вважається такою, що прийняла спадщину.

Обставини проживання заявниці ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 підтверджуються вищенаведеними належними та допустимими доказам, а саме показаннями свідків та письмовими доказами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заявниця ОСОБА_1 постійно проживала зі спадкодавцем ОСОБА_3 на момент її смерті за адресою: АДРЕСА_1 , здійснювала за нею догляд.

Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки його встановлення необхідно для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері ОСОБА_3 .

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження, суд вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12,13,77,81,259,263-265,268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Петропавлівська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області, ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Одеської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до апеляційного суду Одеської області через Саратський районний суд Одеської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://st.od.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 09 березня 2023 року.

Суддя В. С. Миргород