Справа № 576/1978/23
Провадження № 2/576/343/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2023 року Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого - судді Колодяжного А.О.,

за участю секретаря - Опанасенко Т.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Яреська Т.В., звернулася до Глухівського міськрайонного суду Сумської області із зазначеним позовом, посилаючись на те, що у червні 2023 р. вона дізналася, що відносно неї Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Р.В. було відкрито виконавче провадження ВП № 64363920. Вказане виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого напису № 61217, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. 05.10.2020 р. про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості у розмірі 25331,78 грн. Так, при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження, позивач дізналася, що виконавчий напис був вчинений на підставі кредитного договору № 001-18773-231012 від 23.10.2012 р., який був укладений між нею та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк». Стягнення за оспорюваним виконавчим написом відбувається на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», яке ніби то набуло права вимоги. Копія договору не має нотаріальної форми, тому нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис на не нотаріальному договорі. Також, позивач не отримувала від відповідача позасудову вимогу щодо дострокового повернення кредиту чи повідомлення-застереження про те, що відповідач розпочинає процедуру стягнення боргу за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса. Крім того, позивач не мала жодних правовідносин з відповідачем, не підписувала з ним жодного договору, в тому числі, і нотаріально посвідченого, тому не могла знати про ймовірну заборгованість перед відповідачем. Позивач вважає, що оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з порушенням приватним нотаріусом порядку вчинення оспорюваного виконавчого напису.

11.07.2023 р. суд відкрив провадження у цій справі і з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження (а.с. 26-27). Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні.

13.07.2023 р. на адресу відповідача була направлена ухвала про відкриття провадження у справі із пропозицією направити до суду свій відзив на позов (а.с. 28).

Відповідач, у встановлений судом строк, відзиву на позов не подав.

Треті особи у встановлений судом строк пояснень щодо позову не подали.

Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 05.10.2020 р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., на підставі ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 61217, про звернення стягнення з позивача ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором № 001-18773-231012 від 23.10.2012 р., укладеного з Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами № 411/К від 27.04.2018 р. є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами № 11/082020-ФА від 11.08.2020 р. є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» загальної заборгованості у розмірі 25331,78 грн. (а.с.12).

На підставі цього виконавчого напису 04.02.2021 р. приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Р.В. відкрито виконавче провадження (а.с.11).

Факт зміни прізвища позивача з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 10).

Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Відповідно до приписів ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.12 № 296/5 визначений порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

При вчиненні виконавчого напису відповідно до пунктів 3.2, 3.5 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

У пункті 2 вищевказаного Переліку передбачено стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Для одержання виконавчого напису на кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18).

Згідно частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що позивач була сповіщена про намір вчинення виконавчого напису, у відповідача на момент його вчинення існувало право на стягнення заборгованості, і що виконавчий напис вчинено на підставі первинних документів, які підтверджують заявлену до стягненню суму заборгованості; з наявних доказів неможливо встановити період, за який нараховані проценти та пені, підстави нарахування штрафу; відсутні докази неодноразового переходу права вимоги за договором від первинного кредитора як до відповідача, так і до інших юридичних осіб.

Зазначене в сукупності дає підстави для висновку, що на момент вчинення виконавчого напису не існувало обставин, що беззаперечно підтверджували безспірність заявлених відповідачем вимог, що є безумовною підставою для задоволення позову та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати, понесені позивачем, а саме: 1073,60 грн. на сплату судового збору за подання позовної заяви, 536,80 грн. на сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову, оскільки таку заяву було задоволено.

Крім того, позивачем було надано документи, які підтверджують факт понесення нею витрат на правничу допомогу (а.с.17-18, 19).

Враховуючи загальний обсяг наданих адвокатом послуг, рівень складності справи, та виходячи з принципів розумності виваженості і справедливості, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 6000 грн. понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладено та відповідно до ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 253, 254, 530, 631 ЦК України, керуючись ст.ст. 2, 19, 85, 141, 263, 265, 274-279 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 61217 від 05.10.2020 р., вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості у розмірі 25331,78 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» (п.і. 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 14, офіс 301, ) на користь ОСОБА_1 (п.і. АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) 7610 (сім тисяч шістсот десять) грн. 40 коп. понесених судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Глухівський міськрайонний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.О. Колодяжний