печерський районний суд міста києва
Справа № 757/9804/23-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2023 р.

Печерський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Головко Ю. Г.,

за участю секретаря судових засідань Солонухи Д. Л.,

представника відповідача Булгакова С. В.,

представника відповідача Бонки Р. М.,

представника відповідача Яндульського Д. В.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання представника відповідача Національного банку України Булгакова С. В. про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Національний банк України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Державної податкової служби України, Акціонерного товариства Комерційний банк України «ПриватБанк» про захист прав споживачів.

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Національний банк України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Державної податкової служби України, Акціонерного товариства Комерційний банк України «ПриватБанк» про захист прав споживачів.

17.03.2023 судом постановлена ухвала про відкриття провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження, та призначено підготовче засідання у справі.

15.05.2023 до суду надійшло клопотання представника відповідача Національного банку України Булгакова С. В. про закриття провадження у справі мотивоване тим, що згідно ст. 2, 19 КАС України вимоги позивача мають розглядатись за правила адміністративного судочинства, адже НБУ є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, Законом України «Про Національний банк України» та іншими законами України.

Позивач у засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У вимогах позовної заяви міститься клопотання про розгляд справи без участі позивача.

Представник відповідача НБУ - Булгакова С. В., у підготовчому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача Державної податкової служби України Бонка Р. М., у судовому засіданні клопотання про закриття провадження підтримав.

Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» Яндульський Д. В., у судовому засіданні клопотання про закриття провадження підтримав, та доповним тим, що на його думку у справі відсутній предмет спору.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши клопотання в сукупності з нормами процесуального закону, вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити за наступних підстав.

За змістом ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо 1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; 2) відсутній предмет спору.

Так, згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ. Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

В порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин. Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.

Публічно-правовим уважається спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

У ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Правові відносини, пов`язані із захистом і обробкою персональних даних регулюються Законом України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010 № 2297-VI який спрямований на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у зв`язку з обробкою персональних даних.

З матеріалів позову вбачається, що позивач просить суд визнати дії відповідачів незаконними, та такими, що порушують право позивача, як споживача фінансових-банківських послуг щодо незаконної передачі персональних даних позивача стороннім особам за межами України, які не майновою власністю позивача, без згоди на таку передачу персональних даних позивача, викладених в договорі укладеним з АТ КБ «ПриватБанк», а також стягнути збитки. Вказані позовні вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що, відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 5 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних» обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

З матеріалів справи встановлено, що копії договору від 06.05.2005 укладеного між позивачем та АТ КБ «ПриватБанк» суду не надано, відтак, суд зобов`язав надати його копію.

Також, з огляду на зазначене, суд вважає, що заявлене клопотання є передчасним, адже вимоги позовної заяви в сукупності з рештою позовних вимог виникли із цивільно-правових відносин. Зазначений спір згідно з вимогами ч. 1 ст. 19 ЦПК України належить до компетенції місцевих загальних судів та має розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Щодо заявленого представником АТ КБ ПриватБанк усного клопотання про закриття провадження у справі, адже на його думку у справі відсутній предмет спору, то варто вказати на те, що на даній стадії розгляду справи встановити, що у справі не має достатніх доказів того, що у справі відсутній предмет спору не вбачається можливим, та обставина що кошти в сумі 6440 доларів США, які позивач вважає збитками та просить стягнути на свою користь разом із нарахованими відсотками, 3 % річних та інші суми, шляхом захисту свого цивільного права, на які представник відповідача посилається, як на підставу для закриття провадження у справі, не свідчать про відсутність предмету спору у справі.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги обґрунтування заявленого клопотання, суд вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити, оскільки предмет спору наявний та надані сторонами докази щодо обґрунтованості та/або безпідставності позовних вимог до кожного із відповідачів будуть оцінені при вирішенні справи по суті пред`явлених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 1 ст. 255, 197, 353-355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача Національного банку України Булгакова С. В. про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Національний банк України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Державної податкової служби України, Акціонерного товариства Комерційний банк України «ПриватБанк» про захист прав споживачів - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Головко Ю. Г.