Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №440/1465/19

Провадження № 2/943/16/2023

09 травня 2023 року м.Буськ, Львівська область

Буський районний суд Львівської області в складі:

головуючої-судді Шендрікової Г.О.,

за участю секретаря судового засідання Бузун О.О.

за участю представника позивача за зустрічним позовом адвоката Коченаш Ю.К.

за участю позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_1

за участю представника третьої особи Золочівської районна адміністрація Львівської області Грабінського Є.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Буську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Золочівська районна адміністрація Львівської області про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною та встановлення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною та зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокатом Коченаш Ю.К. до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Золочівської РДА про встановлення способів участі у вихованні дитини, -

в с т а н о в и в :

До Буського районного суду Львівської області з позовом звернувся ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Золочівська районна адміністрація Львівської області про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною та встановлення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Позов мотивує тим, що у них з відповідачкою є спільний син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . До кінця 2016 сторони проживали разом. З кінця 2016 року відносини між ними зіпсувалися. 27.04.2017 рокусторони розлучилися. Спільний син ОСОБА_4 залишився проживати з матір`ю. Оскільки відповідачка чинила перешкоди у спілкуванні з сином позивач ОСОБА_2 звернувся до Буської РДА Львівської області для визначення способу участі у вихованні та спілкувванні з сином. Внаслідок чого було прийнято розпорядження Буської районної державної адміністрації Львівської області № 276 від 04.09.2017 року. Розпорядженням Буської районної державної адміністрації Львівської області № 09 від 09.01.2018 року внесено зміни у попереднє розпорядження та встановлення часу зустрічей позивача з сином, а саме два рази на місяць у вихідні дні в години та місцях за попередньою домовленістю з матір`ю дитини. Також вказаними вище розпорядженнями про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні дитини ОСОБА_3 зобов`язано не чинити перешкод в зустрічах батька з дитиною. Проте не зважаючина вказаний обов`язок ОСОБА_3 чинить перешкоди у спілкуванні та побаченнях з дитиною. А саме, ОСОБА_3 , забороняє сину спілкуватися з батьком по телефону; у вказані у розпорядженнях Буської районної державної адміністрації Львівської області дні та години вона часто відсутня за адресою проживання та не відповідає на дзвінки. У два з таких випадків позивач звертався до правоохоронних органів, зокрема 08.08.2017 року та 314.12.25017 року. Крім того, позивач вказує на те, що працює на роботі, яка передбачає чергування. Аналогічно відповідачка часто перебуває на своїй роботі(вона є медичним працівником), а оскільки побачення з сином для позивача визначено тільки у присутності матері, все це призводить до виникнення об`єктивних перепон щодо його побачень з сином. Позивач вважає, що визначених у розпорядженнях Буської РДА Львівської області від 04.09.2017 року та 09.01.2018 року днів та годин побачень із дитиною ОСОБА_4 є недостатньою для нормального духовного, психологічного та фізичного розвитку дитини. Позивач бере участь у вихованні ОСОБА_4 та виконує свої батьківські обов`язки, зокрема в повній мірі оплачує аліменти, цікавиться про його стан здоров`я, успіхи у навчанні. Крім того позивач вважає, що йог осин є достатньо дорослим, щоб побачення відбулося без присутності матері. Просить встановити наступний спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні ОСОБА_4 : систематичні побачення з сином без присутності матері в робочі дні - один день в тиждень в тиждень за попередньою домовленістю з 15.00 до 21.00; чотири рази в місяць у вихідні дні з можливістю ночівлі дитини за місцем проживання батька; у свята (Різдво, Великдень, Миколая), дні народження сина (ІНФОРМАЦІЯ_5), день народження позивача (ІНФОРМАЦІЯ_6), дідуся (ІНФОРМАЦІЯ_7), бабусі (ІНФОРМАЦІЯ_8); спільний відпочинок із сином без присутності матері щороку влітку протягом 14 днів підряд; 10 днів підряд під час зимових канікул сина; у період хвороби сина безперешкодне відвідування за місцем його фактичного знаходження.

Представник відповідачки адвокат Коченаш Ю.К. скористалася правом подачі відзиву на заявлений позов. У відзиві відповідачка та представник відповідачки Коченаш Ю.К. зазначає, що вони згідні з розпорядженням Буської РДА та внесеними до нього змінами. Зазначають, що докази подані позивачем не містять підтвердження того, що відповідачка чинила перешкоди позивачу у побаченні з сином. Вважає, що позовна заява не відповідає інтересам дитини. Вважає, що позивач також не бере до уваги того факту, що він не проживає з сином з вересня 2015 року, тобто з моменту коли син досягнув трьохрічного віку. Син постійно проживає з матір`ю. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Вважають, що позовна заява є передчасною

Позивач ОСОБА_2 скористався правом подачі відповіді на відзив. У відповіді на відзив зазначає, що обставини викладені відповідачем у відзиві не відповідають дійсним обставинам. Звертає увагу на те, що відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні з батьком неповнолітньому ОСОБА_6 .

27.05.2020 року адвокат Коченаш Ю.К., яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулась з зустрічним позовом до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Золочівської РДА про встановлення способів участі у вихованні дитини. Позов мотивує тим, що вона не погоджується із заявленими позовними вимогами, ОСОБА_2 , оскільки зазначений в первісному позові порядок побачень складений без урахування прав та законних інтересів малолітнього сина. Практично з вересня 2015 року сторони почали проживати окремо, 27.04.2017 шлюб між ними було розірвано рішенням Буського районного суду. Син ОСОБА_6 постійно проживає з матір`ю та звик до неї. ОСОБА_2 сина провідував не часто, що також зазначає в позові, оскільки через роботу не завжди мав можливість його провідувати. Із врахуванням віку та інтересів малолітнього сина участі які просить встановити ОСОБА_2 кардинально змінять звичне для ОСОБА_6 життя, що може погано вплинути на його емоційний стан та негативно позначитись на його стані здоров`я. Розпорядженням Буської районної державної адміністрації № 9 від 09.01.2018 року встановлено графік зустрічей позивача ОСОБА_2 з сином ОСОБА_6 , а саме: два рази на місяць у вихідні дні в години та місцях за попередньою домовленістю з матір`ю. У первісному позові, позивач просить встановити побачення з сином один день у робочі дні з 15:00 до 21:00 год (6 годин в день), проте не враховує, що син навчається у другому класі Красненської ЗОШ І-ІІІ ступенів №1. Також, чотири рази в місяць у вихідні дні з можливістю ночівлі дитини за місцем проживання батька, що фактично виходить кожні вихідні дні. 14 календарних днів щороку в літку під час відпустки батька спільного відпочинку з сином, 10 днів підряд підчас зимових канікул сина, у свята (Різдво, Великдень, Миколая) дні народження сина. Враховуючи графік, який просить встановити позивач, в дитини значно зміниться спосіб життя, зросте загальне психологічне та фізичне навантаження, оскільки будуть постійні доїзди до місця проживання позивача у м. Львів. Такий графік не відповідає інтересам сина і натомість є занадто гнучким для нього, що не сприяє нормальному розвитку та емоційному стану дитини. Вважає, що первісний позивач не бере до уваги, що дитина досягла віку лише 8-ми років, позивач не проживає з сином ще з вересня 2015 року, тобто з того часу коли ОСОБА_6 досяг трьохрічного віку. Син постійно проживає з матір`ю, звик до неї, а тому в інтересах дитини, враховуючи вік дитини необхідно обумовити побачення батька з малолітньою дитиною в присутності матері. Просить звернути увагу, що на засіданні комісії Органу опіки та піклування Буської РДА від 11.03.2020 року було розглянуто ухвалу Буського районного суду Львівської області від 19.02.2020 року по даній цивільній справі № 440/1465/19 щодо усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною та встановлення способів участі у вихованні дитини. Третьою особою було здійснено виїзд до місця проживання відповідача за результатами якого було складено акт обстеження житлово - побутових умов сім`ї ОСОБА_3 , у якому зазначено, що ОСОБА_6 на даний час не готовий до того, щоб його зустрічі з батьком відбувалися без присутності матері. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Красненської селищної ради, зазначив, що від позивача не надходило жодних повідомлень щодо вчинення його колишньою дружиною перешкод у проведенні його зустрічей з сином. Керуючись п. 73 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМУ від 24.09.2008 року №866, комісія з питань захисту прав дитини вирішила вважати недоцільним задоволення позовних вимог ОСОБА_2 . Крім цього, третьою особою було надано відповідь на адвокатський запит №178 від 06.04.2020 року з якого вбачається, що під час візиту комісією 05.03.2020 року у сім`ю ОСОБА_3 малолітній ОСОБА_7 у присутності членів комісії повідомив, що на даний час не готовий бачитися з батьком без присутності матері, про що вказано у акті обстеження житлово-побутових умов сім`ї ОСОБА_3 . ОСОБА_3 вважає за доцільне встановити наступний спосіб участі батька у вихованні дитини, що в першу чергу буде відповідати інтересам дитини, а саме: два рази на місяць у вихідні дні в години та місцях за попередньою домовленістю з матір`ю та у її присутності.

Ухвалою підготовчого судового засідання від 27 серпня 2020 року (а.с.83) подану зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокатом Коченаш Ю.К. до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Золочівської РДА про встановлення способів участі у вихованні дитини об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Золочівська районна адміністрація Львівської області про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною та встановлення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною.

08.05.2023 року представник позивача адвокат Джох Р.В. на електронну адресу суду подав заяву про розгляд справи без особистої участі позивача та його представника.

Дослідивши подані докази сторонами у справі, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_2 та відповідачка ОСОБА_3 , є батьками малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копією свідоцтва про народження (видано повторно) серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Красненської селищної ради Буського району Львівської області 08.08.2017 року, актовий запис № 33 (а.с.7).

Рішенням Буського районного суду Львівської області від 27 квітня 2017 року (а.с. 8) шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано. Рішення не оскаржувалося та набуло законної сили у встановленому законом порядку. З часу розірвання шлюбу син залишився проживати з матір`ю ОСОБА_3 .

Згідно копії розпорядження Буської районної державної адміністрації Львівської області № 09 від 09.01.2018 року позивачу ОСОБА_2 встановлено порядок побачень з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 два рази на місяць у вихідні дні в години та місцях за попередньою домовленістю з матір`ю дитини - ОСОБА_3 .(а.с. 10)

Згідно з міжнародними та національними правовими нормами до прав дитини належить, зокрема, право на врахування її думки щодо питань, які стосуються її життя. Зокрема, відповідно до положень ч. 1 ст. 12 Конвенції ООН від 20 листопада 1989 року «Про права дитини» (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року), держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Судом встановлено, що малолітньому ОСОБА_4 виповнилось повних 11 років, з урахуванням думки сторін, суд прийшов до висновку те, щоб вислухати думку малолітнього ОСОБА_4 , оскільки в силу вимог СК, неповнолітній має право висловити свою думку стосовно даного спору.

Так, чинне законодавство України у багатьох нормативно-правових актах, зокрема у Сімейному кодексі України, передбачає необхідність вислухати думку дитини при прийнятті рішень, що стосуються її життя (наприклад, ст. 171 СК України визначає, що дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном).

В силу ст. 232 ЦПК України був опитаний малолітній ОСОБА_4 за участю психолога Василик М.В. , суду повідомив, що йому відомо яка справа розглядається, і він в категоричній формі висловився, у побаченнях його з батьком. Він знає, що це його рідний батько, однак він його боїться і без присутності матері не хоче з ним бачитись. Тато приходив до нього до школи під час уроків. Однак, йому було не зручно перед однокласниками, які його розпитували, хто до нього приходив. Якби йому тато запропонував їхати кудись з ним, він би не погодився, якщо з ними їхала ще мама то так, без мами ні. Приїжджав дуже рідко, а бабусю і дідуся по татовій лінії він взагалі не знає. Відповідно до ч.ч. 4 - 6 ст. 19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення судом, в ході якого і відбувається оцінка всіх доказів в сукупності, в тому числі і висновку та рішення органу опіки та піклування, який не має наперед встановленої сили для суду, що розглядає спір про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною батьком, який проживає окремо, а є лише доказом, який підлягає оцінці в сукупності з іншими доказами.

Ст.ст. 158, 159, 165 СК України визначено, що при наявності між батьками спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо, в разі неможливості його врегулювання рішенням органу опіки та піклування, такий спір розглядається судом та саме судове рішення є остаточним у вирішенні цього питання.

У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.2 ст.81 ЦПК України, у справах про дискримінацію позивач зобов`язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача.

Оскільки в даній справі позивач стверджує, що його права у спілкуванні з сином обмежуються відповідачем, саме, на нього покладається обов`язок доведення фактичних обставин такого обмеження.

Як передбачено ч.2 ст. 18 Сімейного кодексу України, суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема: встановлення правовідношення; примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку; припинення правовідношення, а також його анулювання; припинення дій, які порушують сімейні права; відновлення правовідношення, яке існувало до порушення права; відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором; зміна правовідношення; визнання незаконним рішень, дій чи бездіяльність органів державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Позивач у підтвердження факту обмеження відповідачем його права у спілкуванні з дитиною посилається на те, що він змушений був звернутись до Служби у справах дітей, та навіть після цього, вважає, що відповідачка чинить перешкоди, та настроює сина проти нього.

В ході розгляду справи судом встановлено, що між сторонами виникли особисті конфліктні відносини, а відтак самостійно домовитись щодо участі кожного з них у вихованні та спілкуванні з власною дитиною вони не можуть, що в кінцевому результаті стало підставою для звернення позивача до суду.

При вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд не повинен надавати пріоритет інтересам батьків, а вирішувати спір, беручи до уваги передусім інтереси дитини з урахуванням конкретних обставин справи.

За змістом Преамбули Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенції), ратифікованої Верховною Радою Української РСР 27 лютого 1991 року, Організація Об`єднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу. Дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.

Відповідно до статей 3, 18 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відтак, будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахуванням кожних конкретних обставин справи.

Згідно зі статтями 11, 15 Закону Україну «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Згідно до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

В силу ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Рівність прав батьків щодо дитини закріплена у нормі ст.141 Сімейного Кодексу України, де також зазначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 153 Сімейного Кодексу України закріплене право батька на безперешкодне спілкування з дитиною.

Згідно із ч.2, 3 ст.157 Сімейного Кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Як вбачається зі змісту ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від одного з батьків, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно ч. 1, 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

У п. 54 рішення ЕСПЛ « Хант проти України» ( від 07.12.2006 року), суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27 листопада 1992 року) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78.).

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (ч.ч. 1, 2ст. 159 СК України).

Суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, його розвитку, оскільки спілкування дітей з батьками, а батьків зі своїми дітьми, служить задоволенню життєво важливих потреб дитини.

Під час розгляду даної справи судом було встановлено, що епізодичне спілкування батька з сином не сприяє встановленню контакту батька з сином. Відповідачка ОСОБА_1 наголошувала суду, що вона розумієі усвідомлює, що позивач є батьком дитини. Однак, у позивача відсутнє розуміння того, що примушувати дитину до певних дій не можна.

Водночас суд зазначає, що не підлягають задоволенню вимоги позивача, позаяк такі вимоги суперечать принципу рівності обсягу прав батьків. Зазначені питання у кожному конкретному випадку мають бути вирішені позивачем за домовленістю з відповідачем з урахуванням перш за все інтересів дитини, її психологічного і фізичного стану.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення зустрічного позову та вважає, що визначений судом спосіб участі у вихованні та спілкуванні дитини з батьком у формі встановлення порядку спілкування відповідатиме інтересам дитини, сприятиме уникненню між сторонами конфліктів, забезпечить спокійний психологічний розвиток та зростання дитини, створить умови для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку на виховання дитини та здійснення його права на особисте спілкування із сином, відповідатиме вимогам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини та саме такий спосіб участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитини, а також буде достатнім для забезпечення участі батька у процесі вихованні дитини.

Окрім того, суд зауважує, що дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дитини у інший спосіб, враховуючи її вік, а також, якщо зростання прихильності дитини до батька та належне виконання останнім своїх батьківських обов`язків обумовить це. До того ж дане рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів для побачень позивача з дитиною.

Суд критично оцінює інші наведені обставини у позовній заяві, які є підставою для визначення способу участі батька у вихованні і спілкування з дитиною, адже такі у відповідності до ст. ст. 77-81 ЦПК України не підтверджені доказами.

Враховуючи наведене вище та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що зустрічний позов слід задовольнити.

Разом з тим, приймаючи до уваги вік дитини, особливості її розвитку, виховання, необхідності дотримання розпорядку дня та відпочинку, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, враховуючи проживання малолітнього ОСОБА_4 разом з матір`ю, суд вважає, що запропонований графік для спільних побачень позивача з сином є доцільним. Такий порядок спілкування буде, на переконання суду, достатнім і відповідатиме принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, пріоритетному інтересу дитини, підтримці зв`язків з батьком.

Керуючись статями 19, 141, 150, 151, 153, 157-159 Сімейного Кодексу України, статтями 7, 10, 76, 81, 133, 244-245, 259, 263-265,315 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Золочівська районна адміністрація Львівської області про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною та встановлення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Коченаш Ю.К. до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Золочівської РДА про встановлення способів участі у вихованні дитини - задовольнити.

Встановити наступні способи участі батька ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

Два рази на місяць у вихідні дні в години та місцях за попередньою домовленістю з матір`ю дитини ОСОБА_1 у її присутності .

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено: 06.06.2023 року.

Учасники справи:

Позивач за первісним позовом: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Представник позивача: Джох Роман Васильович .

Відповідачка за первісним позовом: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Представник відповідачки за первісним позовом: Коченаш Юлія Константинівна .

Третя особа: Золочівська районна адміністрація Львівської області, вул. В. Чорновола, 3 м. Золочів Львівської області 80700.

Суддя: Г. О. Шендрікова