Справа № 333/532/23
Провадження № 2/333/1221/23
рішення

Іменем України

21 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Холода Р.С.,

за участю секретаря судового засідання Марченко В.С.,

розглянувши в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (юридична адреса: 04107, м. Київ, вул. Багговутівська, буд. 17-21, , МФО 300711) про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ТОВ «МІЛОАН» про захист прав споживачів шляхом визнання недійсним кредитного договору від 01.02.2022 року №9529061.

Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 01.02.2022 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір №9529061, за умовами якого сума кредиту становить 15 000 грн. строком на 30 днів з 01.02.2022 року, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 03.03.2022 року.

Кредитний договір було укладено шляхом заповнення електронної заявки на отримання кредиту, яку можливо надіслати через сайт https://miloan.ua.

На думку позивача, відповідач порушив норми ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки не надав ОСОБА_1 інформацію, яка стосується суті наданих фінансових послуг, а отже відсутнє будь-яке письмове підтвердження про ознайомлення його з такою інформацією та взагалі з усіма умовами кредитного договору.

Представник відповідача не надала йому Паспорт та Правила, з їх текстом він знайомий не був і не знайшов їх на сайті товариства.

Кредитний договір не містить строку дії та порядку його припинення, а також умов відповідальності відповідача, тобто фактично кредитний договір укладено без строку договору та порядку його припинення.

Порушення відповідача під час укладення вказаного кредитного договору полягає ще і у тому, що ТОВ «МІЛОАН» не повідомляв про умови та строки обробки персональних даних позивача. З аналізу умов кредитного договору вбачається, що надана ним згода на обробку персональних даних є безстроковою та безвідкличною.

З цих підстав, посилаючись на норми чинного законодавства, позивач просить суд захистити його права як споживача шляхом визнання недійсним кредитного договору від 01.02.2022 року №9529061.

Ухвалою суду від 30.01.2023 року відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

25.04.2023 року на адресу суду від ТОВ «МІЛОАН» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив суд відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1 .

В обгрунтування відзиву на позовну заяву відповідач зазначив, що кредитний договір між сторонами є таким, що укладений з додержанням вимог чинного законодавства, в тому числі, у письмовій формі. Волевиявлення на укладення такого договору позивач виявив у момент досягнення згоди з усіх істотних умов, направивши відповідачу підписану електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідь про прийняття пропозиції укласти електронний кредитний договір у формі електронного повідомлення. З цих підстав, позивач міг передбачити всі наслідки, був ознайомлений з умовами кредитування та відповідальністю за порушення кредитних зобов`язань по кредитному договору.

Правила кредитування, а також типова форма кредитного договору розміщені на сайті товариства та доступні в мережі Інтернет за посиланням: https://miloan.ua/s/documents.

Посилання позивача на невиконання відповідачем обов`язку по наданню інформації не відповідає дійсності та спростовується паспортом споживчого кредиту.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, у своїй позовній заяві просив суд справу розглядати за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, у відзиві на позовну заяву просив суд справу розглядати за його відсутності та відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній письмові докази, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до ТОВ «МІЛОАН» про захист прав споживачів шляхом визнання недійсним кредитного договору від 01.02.2022 року №9529061, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 01.02.2022 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» було підписано договір про споживчий кредит №9529061, на підставі п. 1.1. якого кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.

Сума (загальний розмір) кредиту становить 15 000 грн. у валюті: Українська гривня (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 1.3. договору, кредит надається строком на 30 днів з 01.02.2022 року.

Згідно з п. 1.4 договору, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 03.03.2022 року.

Цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі відповідача (п. 6.1. договору).

Пунктом 5.1. договору визначено, що позичальник підтверджує, що до укладення цього договору ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав у письмовій формі (у вигляді електронного документа, розміщеного в особистому кабінеті) паспорт споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною цього договору, з інформацією, передбаченою ч.ч. 2,3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»; до укладення договору отримав проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами ( в т.ч. викладеними у п. 6.3) та Правилами, що розміщенні на веб-сайті Товариства є невід`ємною частиною цього договору;до укладення цього договору отримав від товариства інформацію, зазначену в Законі України «Про споживче кредитування» та Законі України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Згідно з п. 6.3 договору, приймаючи пропозицію товариства про укладення цього кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватися умов кредитного договору та правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту товариства, що розміщенні на сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 6.5 договору, цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.

На виконання умов кредитного договору від 01.02.2022 року №9529061, відповідач перерахував на рахунок позивача кредитні кошти у сумі 15 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 01.02.2022 року №66956900.

Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За правилом ч.1 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Заява-анкета на отримання кредиту, яку ОСОБА_1 підписав, містять персональні дані відповідача, зокрема, його паспортні дані, номер картки платника податків, а також номер банківського рахунку, на який перераховуватимуться грошові кошти.

Крім того, у заяві зазначені відомості про сторін договору, розмір суми кредиту, процентну ставку за кожен день та річну, строк кредитування, відповідальність за порушення умов договору, зазначено, що клієнту надається фінансова послуга, а саме - короткостроковий кредит на особисті потреби.

Заповненням анкет-заяв позивач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, які діяли станом на 01.02.2022 року, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

Таким чином, установивши, що кредитний договір від 01.02.2022 року №9529061 укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при цьому при укладенні кредитного договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договорів, відповідач здійснив перерахування кредитних коштів на рахунок ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що факт укладення сторонами вказаного кредитного договору є підтвердженим.

Враховуючи, що позивач своїм підписом підтвердив про ознайомлення та погодився з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язався неухильно дотримуватися умов кредитного договору та правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту товариства, що розміщенні на сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору, судом не приймаються до уваги посилання ОСОБА_2 , як на підставу для визнання недійсним кредитного договору від 01.02.2022 року №9529061, про відсутність будь-якого письмового підтвердження про ознайомлення з усіма умовами кредитного договору.

Також, в обґрунтування своїх позовних вимог, позивач, посилаючись на ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», зазначив, що йому, як споживачу, не була надана інформація, яка стосується наданих фінансових послуг.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Частиною 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що перед укладенням договору про надання фінансових послуг фінансова установа чи інший суб`єкт господарювання, що надає фінансові послуги, зобов`язані повідомити клієнта у письмовій або електронній формі, у тому числі шляхом надання клієнту доступу до такої інформації на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, про: 1) особу, яка надає фінансові послуги: а) найменування (для фізичної особи - підприємця: прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові), місцезнаходження, контактний телефон і адреса електронної пошти особи, яка надає фінансові послуги, адреса, за якою приймаються скарги споживачів фінансових послуг; б) найменування особи, яка надає посередницькі послуги (за наявності); в) відомості про державну реєстрацію особи, яка надає фінансові послуги; г) інформацію щодо включення фінансової установи до відповідного державного реєстру фінансових установ або Державного реєстру банків; ґ) інформацію щодо наявності в особи, яка надає фінансові послуги, права на надання відповідної фінансової послуги; д) контактну інформацію органу, який здійснює державне регулювання щодо діяльності особи, яка надає фінансові послуги; 2) фінансову послугу - загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити клієнт, включно з податками, або якщо конкретний розмір не може бути визначений - порядок визначення таких витрат; 3) договір про надання фінансових послуг: а) наявність у клієнта права на відмову від договору про надання фінансових послуг; б) строк, протягом якого клієнтом може бути використано право на відмову від договору, а також інші умови використання права на відмову від договору; в) мінімальний строк дії договору (якщо застосовується); г) наявність у клієнта права розірвати чи припинити договір, права дострокового виконання договору, а також наслідки таких дій; ґ) порядок внесення змін та доповнень до договору; д) неможливість збільшення фіксованої процентної ставки за договором без письмової згоди споживача фінансової послуги; 4) механізми захисту прав споживачів фінансових послуг: а) можливість та порядок позасудового розгляду скарг споживачів фінансових послуг; б) наявність гарантійних фондів чи компенсаційних схем, що застосовуються відповідно до законодавства.

Як встановлено судом, Правила кредитування, а також типова форма кредитного договору розміщені на сайті товариства та доступні в мережі Інтернет за посиланням: https://miloan.ua/s/documents.

Паспорт споживчого кредиту є другим додатком кредитного договору від 01.02.2022 року №9529061 та був підписаний позивачем.

Своїм підписом ОСОБА_2 підтвердив що до укладення цього договору ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав у письмовій формі (у вигляді електронного документа, розміщеного в особистому кабінеті) паспорт споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною цього договору, з інформацією, передбаченою ч.ч. 2,3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»; до укладення договору отримав проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами ( в т.ч. викладеними у п. 6.3) та Правилами, що розміщенні на веб-сайті Товариства є невід`ємною частиною цього договору;до укладення цього договору отримав від товариства інформацію, зазначену в Законі України «Про споживче кредитування» та Законі України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Доказів того, що відповідач обмежував позивача у часі для ознайомлення останнього з умовами кредитного договору, у зв`язку з чим він не мав можливості ознайомитися з інформацією, яка стосується наданих фінансових послуг, матеріали справи не містять та ОСОБА_2 не надано.

Також, суд критично ставиться до пояснень позивача про те, що ТОВ «МІЛОАН» не повідомило його про умови та строки обробки його персональних даних, оскільки під час підписання кредитного договору від 01.02.2022 року №9529061 (п. 5.1) ОСОБА_2 надав згоду на передачу товариству своїх персональних даних та їх обробку з метою оцінки фінансового стану позичальника, його спроможності виконувати зобов`язання за кредитним договором та інші цілі, визначені правилами та формою згоди.

Відповідно до п. 8.7 Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «МІЛОАН», у випадку прострочення позичальником виконання зобов`язань за відповідним договором, позичальник погоджується з тим, що товариство з метою захисту свого порушеного права та інтересу, обумовленого невиконанням/ неналежним виконанням позичальником обов`язків, передбачених кредитним договором, має право поширити/надати інформацію про позичальника, якою володіє, третім особам.

Згода заявника/позичальника включає надається на строк обробки звернення заявника/позичальника, тривалості ділових відносин між позичальником та товариством, та 5 років після припинення ділових відносин з товариством (п. 8.9 Правил).

Крім того, суд критично відноситься до твердження позивача про недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч. 1-3,5,6 ст. 203 ЦК України.

В анкеті - заяві на кредит від 31.01.2022 року №9529061 чітко зазначено дату повернення кредиту - 03.03.2022 року, тобто строк дії кредитного договору.

У договорі про споживчий кредит від 01.02.2023 року №9529061 також зазначено строк договору (п. 1.4) та відповідальність сторін (розділ №4).

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України унормовано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2). Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. 3).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що підтверджують факт звернення позивача до ТОВ «МІЛОАН» з заявами про надання додаткової інформації про умови та правила кредитування чи про роз`яснення умов оспорюваного кредитного договору.

Також, судом враховано, що відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування», споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів.

З огляду на викладене, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_2 до ТОВ «МІЛОАН» про захист прав споживачів шляхом визнання недійсним кредитного договору від 01.02.2022 року №9529061.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судовий збір в сумі 1 073,60 грн. відноситься за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 130, 141, 223, 258, 259, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (юридична адреса: 04107, м. Київ, вул. Багговутівська, буд. 17-21, , МФО 300711) про захист прав споживачів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 21.08.2023 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод