ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2023 року

м. Черкаси

Справа № 707/607/23
Провадження № 22-ц/821/970/23
категорія: 302070000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.

суддів: Василенко Л.І., Карпенко О.В.

секретаря: Ярошенко Б.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: адвокат Топор Ігор Олександрович

відповідач: ОСОБА_2

представник відповідача: адвокат Руденко Олександр Іванович

розглянув у спрощеному позовному провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 05 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та встановлення сервітуту.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною позовною заявою, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він є власником домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 1800, який посвідчено 13.07.2022 року приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Старовойтовим О.С.

Вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований на земельній ділянці 0,2453 га, кадастровий номер земельної ділянки :03:001:0525.

Відповідач ОСОБА_2 є власницею сусіднього домоволодіння та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :03:001:0509.

Щоб потрапити з вулиці на земельну ділянку, на якій розташований належний позивачеві житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, йому необхідно прохід та проїзд через земельну ділянку відповідача. Іншої можливості доступу до земельної ділянки та житлового будинку в позивача та членів його сім`ї, як через земельну ділянку відповідача не існує.

Оскільки земельна ділянка, яка перебуває у приватній власності позивача, повністю ізольована від проїзної дороги села, а також беручи до уваги, що іншого доступу до вищезгаданої земельної ділянки, окрім встановлення сервітуту не існує, виникла необхідність у встановленні земельного сервітуту на частину земельної ділянки, яка належить відповідачу.

Відповідно до Зведеного плану земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 , складеного сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_3 , для цілей проходу і проїзду на ділянку позивача через ділянку відповідача необхідний сервітут на користь позивача у вигляді земельної ділянки площею 0,0125 га, який проходить по земельній ділянці відповідача.

Незважаючи на те, що вказаним зведеним планом земельних ділянок було встановлено необхідність у існуванні земельного сервітуту для позивача з метою забезпечення йому доступу до житлового будинку та земельної ділянки, відповідач чинить йому перешкоди у доступі до земельної ділянки. Відповідач не дотримується вимог добросусідства, так як не дає позивачеві та членам його сім`ї можливості користуватися цим проходом, чинить різні перешкоди, внаслідок чого він не має змоги пройти до своєї ділянки та будинку та позбавлений права на безперешкодне користування своєю власністю.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 05 травня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення сервітуту відмовлено повністю.

Рішення суду мотивоване тим, що під час судового розгляду вказаної справи позивач не довів, а також не надав доказів, на підтвердження неможливості використання свого майна без обтяження сервітутом земельної ділянки відповідача, не обґрунтована необхідність встановлення земельного сервітуту, не наведено обґрунтованих доводів, у зв`язку з чим повинен бути встановлений сервітут і що задоволення його потреб неможливо здійснити яким-небудь іншим способом.

Висновок експертного дослідження від 11.04.2023 року № 0304/23, яким позивач обґрунтовує необхідність встановлення земельного сервітуту через земельну ділянку відповідача містить три варіанти під`їзду/підходу до його земельної ділянки, зокрема варіант № 3 без встановлення земельного сервітуту в обхід через польовий шлях та огород (ріллю) ОСОБА_1 протяжністю 501 м та зображений у додатку № 1 до експертного дослідження. Варіантами № 1 та № 2 лише визначено наявність технічної можливості для встановлення земельного сервітуту для позивача, однак вказані варіанти не є єдино можливими для доступу позивача до його земельної ділянки.

Отже, позивач просить встановити земельний сервітут через земельну ділянку відповідача способом, який є обтяжливим для ОСОБА_2 у той час, коли цей спосіб не є єдиним можливим та може бути задоволений іншим способом, а саме у висновку експерта запропоновано варіант № 3, який передбачає спосіб доступу до земельної ділянки позивача без встановлення земельного сервітуту в обхід через польовий шлях та огород (ріллю) ОСОБА_1 протяжністю 501 м.

За таких обставин, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги з якими звернувся позивач є необґрунтованими та безпідставними, а тому відмовляє в їх задоволенні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У травні 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення та прийнятого з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду 1 інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що варіант №2 за результатами проведення експертного земельно-технічного дослідження не є надміру обтяжливим та у нього немає жодної іншої технічної можливості потрапити до своєї земельної ділянки, аніж шляхом проходу та проїзду по земельній ділянці відповідача шляхом встановлення на ній земельного сервітуту площею 0,00125га відповідно до варіанту №2, вказаного у висновку експерта №0304/23 від 11.04.2023 року.

Стверджує, що варіант №3, який передбачає спосіб доступу до земельної ділянки позивача без встановлення земельного сервітуту в обхід через польовий шлях та огород (ріллю) позивача ОСОБА_1 протяжністю 501м фактично реалізувати неможливо, а висновок суду 1 інстанції щодо протилежного зроблений з порушенням чинного земельного законодавства.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

В червні 2023 року представник ОСОБА_2 - адвокат Руденко Олександр Іванович подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить судове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Зазначає, що як вказує сам позивач, висновком експерта і індивідуальним планом встановлено можливість існування земельного сервітуту. Така можливість є альтернативним варіантом, з поміж ще двох варіантів доступу позивача до свої земельної ділянки, встановлених у висновку експерта, зокрема, передбачений і варіант №3 без встановлення земельного сервітуту в обхід через польовий шлях та огород (ріллю) гр. ОСОБА_1 протяжністю 501м та зображений у додатку №1 до експертного дослідження.

Варіанти № 1, 2, вказані у зазначеному висновку лише констатують наявність технічної можливості для встановлення земельного сервітуту для позивача, натомість не зазначають ці варіанти як єдино можливі для доступу позивача до його земельної ділянки.

Стверджує, що таким чином, твердження позивача про неможливість доступу до своєї земельної ділянки без встановлення земельного сервітуту на землях відповідачки є необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсності, зважаючи на наявність інших варіантів.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

24 травня 2023 року до Черкаського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 05 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та встановлення сервітуту.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 травня 2023 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Бородійчук В.Г., судді Василенко Л.І., Карпенко О.В.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 05 червня 2023 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 16 червня 2023 року справу призначено до розгляду в порядку в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про її розгляд та з викликом сторін в судове засідання.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом 1 інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Старовойтовим О.С. 13.07.2022 року та зареєстрованого у реєстрі за № 1800, що підтверджується витягом № 304858944 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.07.2022 року.

Позивачем надано до суду технічний паспорт на житловий будинок, який виготовлено 15.10.1996 року на ім`я попереднього власника домоволодіння - ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 .

Також, надано зведений план земельних ділянок за адресами АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_1 , який виготовлено сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_3 , та на якому відображено можливий варіант встановлення земельного сервітуту.

07.02.2023 року позивачем було надіслано відповідачу лист-пропозицію укладання договору сервітуту.

До відзиву на позовну заяву відповідачем додано кадастровий план належної їй земельної ділянки № :03:001:0509, який виготовлено ФОП ОСОБА_5 у 2020 році, з якого вбачається, що на її земельній ділянці розташована охоронна зона навколо (вздовж) об`єкта енергетичної інфраструктури площею 0,0154 га.

29.03.2023 року на ОСОБА_1 адміністративною комісією при виконавчому комітеті Степанківської сільської ради Черкаського району Черкаської області накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 85 грн. за правопорушення, передбачене ст. 186 КУпАП, а саме ОСОБА_1 здійснив самоуправство, знищив межові знаки між землеволодіннями.

На підтвердження доводів, викладених у доповненнях до відзиву на позовну заяву, відповідачем додано технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) загальною площею 0,2444 га ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 , з якої вбачається, що поруч із ділянкою розташована ПАТ Черкасиобленерго. Відгалудження на опору № 5 лінії електропередач: 0,4 від ТП-547 л2. Охоронна зона по обидві сторони лінії від крайніх проводів 2 м. З технічного завдання на виконання робіт вбачається, що земельні сервітути не передбачені.

На підтвердження доводів про необхідність встановлення сервітуту позивачем надано до суду висновок експерта № 0304/23 за результатами проведення експертного земельно-технічного дослідження, який складено 11.04.2023 року судовим експертом Окрепкою А.І. У висновку зазначено, що надаючи відповідь на питання щодо можливості встановлення доступу до земельної ділянки гр. ОСОБА_1 є встановлення земельного сервітуту згідно Варіанту 1 через домоволодіння за АДРЕСА_2 . Експертом враховані приписи ст. 98 Земельного кодексу та надано два варіанти встановлення земельного сервітуту, які, на думку експерта, є в мінімально допустимих розмірах, найменш обтяжливими для користувача земельної ділянки, за рахунок якої встановлюється сервітут, та зможуть в повній мірі забезпечити можливість обслуговування вказаного об`єкту нерухомості.

Варіант 1 передбачає встановлення земельного сервітуту, мінімально- достатньо загальною площею 0,0136 га., з них 0,0091 га., щодо обмеження земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 та щодо обмеження земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_4 .

Земельний сервітут S1 = 0,0136 га, його конфігурацію, проміри, координати зображено в додатку № 1 до висновку рожевою штриховкою та обмежена рожевою лінією розподілу, що проходить крізь точки 6-7-10-12-13-14-15-11.Відстань від точки 6 до ЛЕП 1,61 м.

Таким чином, земельний сервітут складається з:

S1 0.0091 га (91 m2), пропонується встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці гр. ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 ;

S2 0,0045 га (45 m2), пропонується встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці гр. ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 .

Варіант 2 передбачає встановлення земельного сервітуту, мінімально-достатньо загальною площею 0,0219 га., з них 0,0125 га, щодо обмеження земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 та 0,0094 га, щодо обмеження земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Земельний сервітут S1 = 0,0219 га, його конфігурацію, проміри, координати зображено в додатку № 1 до висновку рожевою штриховкою та обмежена рожевою лінією розподілу, що проходить крізь точки 2-3-21-19-16- 17-18-20. Відстань від точки 6 до ЛЕП - 7,42 м.

Таким чином, земельний сервітут складається з:

S1 - 0.0125 га (125 m2), пропонується встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці гр. ОСОБА_8 , на користь ОСОБА_1 ;

S2 - 0.0094 га (94 m2), пропонується встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці гр. ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

Відповідно до варіанту 3, доступ до земельної ділянки гр. ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 може здійснюватись від автодороги АДРЕСА_1 в обхід через польову дорогу, довжиною 356 м. та огород гр. ОСОБА_1 , довжиною 145 м до житлових будівель гр. ОСОБА_1 .. Варіант 3 зображено червоними стрілками в додатку № 1 до висновку.

У висновках по питанню №1,2 вказано, що існує технічна можливість встановлення земельного сервітуту на земельних ділянках в АДРЕСА_1 (кадастровий помер :03:001:0525), № 157 (кадастровий номер :03:001:0509, :03:001:0507), №161 (кадастровий номер відсутній). №163 (кадастровий номер :03:001:0007). Варіанти встановлення земельного сервітуту з метою доступу до земельної ділянки гр. ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 через суміжні землеволодіння гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_9 , гр. ОСОБА_7 описані в дослідницькій частині висновку питання № 1,2 та зображені у Додатку № 1 до висновку. Також запропонований варіант № 3 доступу до земельної ділянки гр. ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , без встановлення земельного сервітуту від автодороги АДРЕСА_1 в обхід через польовий шлях та огород (ріллю) гр. ОСОБА_1 протяжністю 501м та зображений у Додатку № 1.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду 1 інстанції відповідає.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.395 ЦК України, одним із видів речових прав на чуже майно є право користування (сервітут).

За приписами статті 401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій особі, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Таким чином, сервітут - це право обмеженого користування чужим майном.

Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Відповідно до вимог ст.ст.91,96ЗК України власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Земельний сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду (стаття 100 ЗК України).

Згідно з вимогами ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

З аналізу положень ст.ст.401,402 ЦК України вбачається що підставою для встановлення судом земельного сервітуту є недосягнення домовленості сторін.

Згідно ст. 403 ЦК України сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервітутом, зобов`язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном.

Положеннями ст.404ЦК України визначено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Відповідно до роз`яснень викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 N 24-150/0/4-13 при вирішенні спорів щодо встановлення сервітуту судам слід з`ясовувати, чи звертався позивач з такою вимогою безпосередньо до власників майна і чи вирішувалося це питання між сторонами в добровільному порядку, чи не будуть внаслідок установлення сервітуту порушуватись права власників майна або інших його користувачів, чи може позивач задовольнити свою потребу у користуванні своїм майном інакше як установленням такого сервітуту. У рішенні суд повинен зазначити, в якій саме частині належного відповідачу майна встановлено сервітут і в якому розмірі, чітко визначити обсяг прав особи, що звертається з питанням обмеженого користування чужим майном.

Відповідно до п. 38 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки в ефективному її використанні; умовою встановлення сервітуту є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, а сервітут, який встановлюється є найменш обтяжливим для власника земельної ділянки.

Потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби будь-яким іншим способом.

Враховуючи вимоги закону, для забезпечення гарантованих прав власника земельної ділянки земельний сервітут має здійснюватися найменш обтяжливим способом. Це означає, що незручності у використанні власником своєї земельної ділянки, обтяженої земельним сервітутом, мають бути мінімальними, тобто такими, що суттєво не перешкоджають йому користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою.

Отже, підставою встановлення сервітуту є відсутність у будь-якої особи, у тому числі і у власника майна, можливості задовольнити свої потреби іншим способом, як встановлення права користування чужим майном - сервітуту.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно ч.1, 2 ст.80, ч.1 ст.81 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 1 інстанції, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Старовойтовим О.С. 13.07.2022 року та зареєстрованого у реєстрі за № 1800, що підтверджується витягом № 304858944 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.07.2022 року.

Позивачем надано до суду технічний паспорт на житловий будинок, який виготовлено 15.10.1996 року на ім`я попереднього власника домоволодіння - ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 .

Також, надано зведений план земельних ділянок за адресами АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_1 , який виготовлено сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_3 , та на якому відображено можливий варіант встановлення земельного сервітуту.

07.02.2023 року позивачем було надіслано відповідачу лист-пропозицію укладання договору сервітуту.

До відзиву на позовну заяву відповідачем додано кадастровий план належної їй земельної ділянки № :03:001:0509, який виготовлено ФОП ОСОБА_5 у 2020 році, з якого вбачається, що на її земельній ділянці розташована охоронна зона навколо (вздовж) об`єкта енергетичної інфраструктури площею 0,0154 га.

29.03.2023 року на ОСОБА_1 адміністративною комісією при виконавчому комітеті Степанківської сільської ради Черкаського району Черкаської області накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 85 грн. за правопорушення, передбачене ст. 186 КУпАП, а саме ОСОБА_1 здійснив самоуправство, знищив межові знаки між землеволодіннями.

На підтвердження доводів, викладених у доповненнях до відзиву на позовну заяву, відповідачем додано технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) загальною площею 0,2444 га ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 , з якої вбачається, що поруч із ділянкою розташована ПАТ Черкасиобленерго. Відгалудження на опору № 5 лінії електропередач: 0,4 від ТП-547 л2. Охоронна зона по обидві сторони лінії від крайніх проводів 2 м. З технічного завдання на виконання робіт вбачається, що земельні сервітути не передбачені.

На підтвердження доводів про необхідність встановлення сервітуту позивачем надано до суду висновок експерта № 0304/23 за результатами проведення експертного земельно-технічного дослідження, який складено 11.04.2023 року судовим експертом Окрепкою А.І. У висновку зазначено, що надаючи відповідь на питання щодо можливості встановлення доступу до земельної ділянки гр. ОСОБА_1 є встановлення земельного сервітуту згідно Варіанту 1 через домоволодіння за АДРЕСА_2 . Експертом враховані приписи ст. 98 Земельного кодексу та надано два варіанти встановлення земельного сервітуту, які, на думку експерта, є в мінімально допустимих розмірах, найменш обтяжливими для користувача земельної ділянки, за рахунок якої встановлюється сервітут, та зможуть в повній мірі забезпечити можливість обслуговування вказаного об`єкту нерухомості.

Варіант 1 передбачає встановлення земельного сервітуту, мінімально- достатньо загальною площею 0,0136 га., з них 0,0091 га., щодо обмеження земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 та щодо обмеження земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_4 .

Земельний сервітут S1 = 0,0136 га, його конфігурацію, проміри, координати зображено в додатку № 1 до висновку рожевою штриховкою та обмежена рожевою лінією розподілу, що проходить крізь точки 6-7-10-12-13-14-15-11.Відстань від точки 6 до ЛЕП 1,61 м.

Таким чином, земельний сервітут складається з:

S1 0.0091 га (91 m2), пропонується встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці гр. ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 ;

S2 0,0045 га (45 m2), пропонується встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці гр. ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 .

Варіант 2 передбачає встановлення земельного сервітуту, мінімально-достатньо загальною площею 0,0219 га., з них 0,0125 га, щодо обмеження земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 та 0,0094 га, щодо обмеження земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Земельний сервітут S1 = 0,0219 га, його конфігурацію, проміри, координати зображено в додатку № 1 до висновку рожевою штриховкою та обмежена рожевою лінією розподілу, що проходить крізь точки 2-3-21-19-16- 17-18-20. Відстань від точки 6 до ЛЕП - 7,42 м.

Таким чином, земельний сервітут складається з:

S1 - 0.0125 га (125 m2), пропонується встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці гр. ОСОБА_8 , на користь ОСОБА_1 ;

S2 - 0.0094 га (94 m2), пропонується встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці гр. ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

Відповідно до варіанту 3, доступ до земельної ділянки гр. ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 може здійснюватись від автодороги АДРЕСА_1 в обхід через польову дорогу, довжиною 356 м. та огород гр. ОСОБА_1 , довжиною 145 м до житлових будівель гр. ОСОБА_1 .. Варіант 3 зображено червоними стрілками в додатку № 1 до висновку.

У висновках по питанню №1,2 вказано, що існує технічна можливість встановлення земельного сервітуту на земельних ділянках в АДРЕСА_1 (кадастровий помер :03:001:0525), № 157 (кадастровий номер :03:001:0509, :03:001:0507), №161 (кадастровий номер відсутній). №163 (кадастровий номер :03:001:0007). Варіанти встановлення земельного сервітуту з метою доступу до земельної ділянки гр. ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 через суміжні землеволодіння гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_9 , гр. ОСОБА_7 описані в дослідницькій частині висновку питання № 1,2 та зображені у Додатку № 1 до висновку. Також запропонований варіант № 3 доступу до земельної ділянки гр. ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , без встановлення земельного сервітуту від автодороги АДРЕСА_1 в обхід через польовий шлях та огород (ріллю) гр. ОСОБА_1 протяжністю 501м та зображений у Додатку № 1.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції, встановлюючи обставини по справі, взяв до уваги вищезазначені факти та, в сукупності з наданими сторонами доказами, оцінив їх під час постановлення своїх висновків.

Таким чином, суд 1 інстанції вірно дійшов висновку, що під час судового розгляду вказаної справи позивач не довів, а також не надав доказів, на підтвердження неможливості використання свого майна без обтяження сервітутом земельної ділянки відповідача, не обґрунтована необхідність встановлення земельного сервітуту, не наведено обґрунтованих доводів, у зв`язку з чим повинен бути встановлений сервітут і що задоволення його потреб неможливо здійснити яким-небудь іншим способом.

Висновок експертного дослідження від 11.04.2023 року № 0304/23, яким позивач обґрунтовує необхідність встановлення земельного сервітуту через земельну ділянку відповідача містить три варіанти під`їзду/підходу до його земельної ділянки, зокрема варіант № 3 без встановлення земельного сервітуту в обхід через польовий шлях та огород (ріллю) ОСОБА_1 протяжністю 501 м та зображений у додатку № 1 до експертного дослідження. Варіантами № 1 та № 2 лише визначено наявність технічної можливості для встановлення земельного сервітуту для позивача, однак вказані варіанти не є єдино можливими для доступу позивача до його земельної ділянки.

Отже, позивач просить встановити земельний сервітут через земельну ділянку відповідача способом, який є обтяжливим для ОСОБА_2 у той час, коли цей спосіб не є єдиним можливим та може бути задоволений іншим способом, а саме у висновку експерта запропоновано варіант № 3, який передбачає спосіб доступу до земельної ділянки позивача без встановлення земельного сервітуту в обхід через польовий шлях та огород (ріллю) ОСОБА_1 протяжністю 501 м.

За таких обставин, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, суд 1 інстанції вірно дійшов висновку про те, що позовні вимоги з якими звернувся позивач є необґрунтованими та безпідставними, а тому відмовляє в їх задоволенні.

Такі висновки суду 1 інстанції ґрунтуються на матеріалах справи і відповідають вимогам закону.

З урахуванням того, що інші доводи апеляційної скарги, є ідентичними доводам позовної заяви, яким суд надав належну оцінку, висновки суду першої інстанції є достатньо аргументованими, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи позивача, при цьому враховуючи, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом 1 інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Крім того, наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться лише до незгоди з висновком суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд першої інстанції правильно визначився з правовідносинами, що виникли в даному випадку та застосував закон, що їх регулює. За наслідком апеляційного перегляду порушень матеріального чи процесуального закону судом першої інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі судове рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки їх доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 05 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та встановлення сервітуту, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 02 серпня 2023 року.

Головуючий: В.Г. Бородійчук

Судді : Л.І. Василенко

О.В. Карпенко