печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Остапчук Т.В. ,

при секретарі судового засідання - Ковалівській В.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника 3-х осіб ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей та сімї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішень

ВСТАНОВИВ:

В травні 2023р. ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації та Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, за участю третіх осіб: ОСОБА_4 і неповнолітньої дитини ОСОБА_5 про визнання протиправними та скасування наказу і розпорядження. Обгрунтовує тим, що відповідачами було допущено порушення під час прийняття Наказу № 07 та Розпорядження № 27, а саме: не підтверджено факт смерті батька дитини; не підтверджено факт відсутності інформації про фактичне місце перебування матері ОСОБА_3 ; не підтверджено факт відсутності участі матері ОСОБА_3 у вихованні дитини; не враховано думку дитини ОСОБА_5 ; не було юрисдикції у відповідачів на розгляд питань щодо дитини ОСОБА_5 , оскільки мати ОСОБА_6 та дитина проживає закордоном, у зв`язку з чим відносини між ними мають регулюватись законодавством Естонської Республіки, а не законодавством України. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити Визнати протиправним та скасувати наказ Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної у місті Києві державної адміністрації № 07 від 26.01.2023 року «Про постановку на первинний облік дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування»

розпорядження Печерської районної у місті Києві державної адміністрації № 27 від 27.01.2023 року «Про надання дитині статусу «дитина, позбавлена батьківського піклування» . Надав відповідь на відзив. Письмові пояснення щодо пояснень 3-х осіб.

Представник відповідачів надав відзив. Просив розглядати в відсутність. Надав заперечення на відповідь на відзив.

Представник 3-х осіб надав пояснення. В судовому засіданні просив відмовити в позові.

Ухвалою суду від 6.05.23р. відкрито провадження в порядку спрощеного з викликом сторін.

Суд, заслухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи, приходить до слідуючого.

Позивачка просить визнати протиправним та скасувати наказ Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної у місті Києві державної адміністрації № 07 від 26.01.2023 року «Про постановку на первинний облік дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» ;

розпорядження Печерської районної у місті Києві державної адміністрації № 27 від 27.01.2023 року «Про надання дитині статусу «дитина, позбавлена батьківського піклування» .

Положеннями ч. 1 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Положеннями ч. З ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до абз. З ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» , забезпечення найкращих інтересів дитини - це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити.

На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»)

Визначено положеннями абз. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» діти, позбавлені батьківського піклування - діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських „ прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовились батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної „ безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, та безпритульні діти.

За змістом ч. 1 ст. 25 закону України «Про охорону дитинства» , діти, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави.

Відповідно до абз. З і абз. 8 ч. З ст. 5 закону України «Про охорону дитинства», місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до їх компетенції, визначеної законом, забезпечують:

- вирішення питань щодо забезпечення прав дітей, встановлення опіки і піклування, створення інших передбачених законодавством умов для виховання дітей, які внаслідок смерті батьків позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів дітей;

- вжиття інших заходів щодо охорони дитинства, віднесених до їх компетенції законодавством України.

Взяття на облік дітей, які залишились без батьківського піклування здійснюється згідно п. 13 - п. 20 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008р. № 866.

Відповідно до п. 13 Постанови № 866, облік дітей, які залишились без батьківського піклування, здійснює служба у справах дітей за місцем проживання батьків дитини або одного з них, з яким проживала дитина до настання обставин, за яких вона залишилася без піклування батьків, незалежно „ від місця виявлення дитини, а дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - служба у справах дітей за місцем походження дитини.

Згідно п. 14 Постанови № 866, відомості про дитину, яка залишилась без батьківського піклування, збираються службою у справах дітей протягом 10 днів після надходження повідомлення про таку дитину. Зазначений строк може бути продовжений за рішенням керівника служби у справах дітей, але не більше ніж на 25 днів. Служба у справах дітей на підставі зібраних відомостей про дитину приймає рішення, яке оформлюється наказом, про взяття її на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування , і вносить дані про таку дитину до книги первинного обліку, яка ведеться за формою згідно з додатком 3. Дитина вважається такою, що взята на первинний облік, з дати прийняття такого рішення.

Служба приймає рішення (у формі наказу) про взяття дитини на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування» на підставі зібраних відомостей про дитину, до яких належать усі відомості і документи без обмеження їх виду і змісту, оскільки щодо вказаного не встановлено виключення у п. 14 Постанови № 866. Служба має право враховувати всі доступні документи і відомості, які свідчать про обставини залишення дитини без батьківського піклування, в тому числі які передбачені абз. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства»

Судом встановлено що до Служби надійшла заява від ОСОБА_4 , якою повідомлено про перебування неповнолітньої дитини, ОСОБА_5 , без батьківського піклування в наслідок смерті рідного батька - ОСОБА_7 , з яким постійно проживала дитина. При цьому мати - ОСОБА_3 , участі у вихованні дитини не приймає. Заявнику не відомо про фактичне місце перебування матері ОСОБА_3 .

Службою перевірено та встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України і неповнолітньою дитиною, батьками якого є: ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , згідно свідоцтва про народження дитини.

Службою встановлено, що шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 згідно рішення Печерського районного суду міста Києва від 12.10.2022р. по -справі № 757/50673/21-ц, що набрало законної сили 23.11.2022р. - розірвано.

Відповідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Неповнолітній ОСОБА_5 визначив своє місце проживання разом з батьком ОСОБА_8 згідно заяви від 01.11.2021р., які посвідчено приватним нотаріусом Рудько Б.Б. за № 606. , що також відображено в Акті опитування дитини від 02.03.2023р. дитина ОСОБА_5 .

Встановлено, що дитина ОСОБА_5 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , дитина ОСОБА_5 фактично проживав з рідною старшою сестрою ОСОБА_4 , а позивач ОСОБА_3 проживала окремо від дитини, у зв`язку з чим дитина

ОСОБА_5 подав заяву до Служби про призначення сестри своїм піклувальником.

Службовю також було встановлено , що позивачка ОСОБА_3 за зареєстрованою адресою місця проживання в Україні: АДРЕСА_1 не проживає, Проживає на території Естонської Республіки, що не заперечувалось в судовому засіданні.

Позивачка не подала належного доказу на підтвердження того, що в період з дня смерті батька 23.12.2022р. по день прийняття 26.01.2023р. Наказу № 07 вона проявила материнську турботу до дитини та прийняла на себе виконання батьківських обов`язків по догляду і вихованню дитини, а також почала надавати матеріальне утримання дитині, забезпечувати її житлом, одягом, їжею, забезпечувати здобуття дитиною загальної освіти і виконувати належно інші батьківські обов`язки стосовно дитини ОСОБА_5 .

Таким чином, Службою обґрунтовано встановлено відсутність батьківського піклування щодо дитини ОСОБА_5 внаслідок смерті рідного батька ОСОБА_7 , із яким постійно проживала дитина, а також перебуванням матері у розшуку органами Національної поліції на території України.

Наведені обставини відповідають визначенню дитини, позбавленої батьківського піклування згідно абз. 7 ч. 1 ст. 1 закону України «Про охорону» дитинства».

На підставі викладеного та згідно п. 14 Постанови № 866, Службою законно прийнято наказ № 07 від 26.01.2023р. «Про постановку на первинний облік дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування».

Згідно п. 21 Постанови № 866, для надання дитині статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, служба у справах дітей за місцем походження дитини протягом двох місяців повинна зібрати необхідні документи (свідоцтво про народження дитини та документи, що засвідчують обставини, за яких дитина залишилась без батьківського піклування).

Згідно п.п. 8. п. 24 Постанови № 866, статус дитини, позбавленої батьківського піклування, надається дітям: батьки яких перебувають у розшуку органами Національної поліції, пов`язаному з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, що підтверджується ухвалою суду або довідкою органів Національної поліції про розшук батьків та відсутність відомостей про їх місцезнаходження.

За змістом абз. 2 п. 79-1 Постанови № 866, під час дії на території України надзвичайного або воєнного стану у разі коли свідоцтво про смерть або загибель батьків відсутнє або смерть чи загибель батьків не зареєстрована відповідними уповноваженими на те органами, дитині встановлюється статус дитини, позбавленої батьківського піклування, до моменту документального

- підтвердження смерті або загибелі батьків.

Таким чином, суд приходить до висновку , що законно прийнято розпорядження Печерської районної у місті Києві державної адміністрації № 27 від 27.01.2023 року «Про надання дитині статусу «дитина, позбавлена батьківського піклування».

Встановлено, що Наказ № 07 та Розпорядження № 27 відповідають найкращим інтересам дитини ОСОБА_5 , оскільки безпосередньо дитиною ОСОБА_5 було подано до служби заяву про призначення йому піклувальника - рідної сестри ОСОБА_4 .

Вказане спростовує твердження позивача ОСОБА_3 про невідповідність інтересам дитини Наказу № 07 та Розпорядження № 27.

Суд вважає є безпідставними заперечення позивача ОСОБА_3 проти можливості отримання дитиною ОСОБА_5 захисту своїх прав і законних інтересів від держави Україна (в особі Служби у справах дітей та сім`ї), право на яке дитина ОСОБА_5 має як громадянин України і що гарантовано дитині державою Україна згідно її чинного законодавства.

Держава бере під свою охорону кожну дитину-сироту і дитину, позбавлену батьківського піклування, (ч. 4 ст. 5 СК України).

Діти, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави (ч. 1 ст. 25 закону України «Про охорону дитинства»).

Вказані Наказ № 07 та Розпорядження № 27 прийнято державою Україна (в особі Служби та Печерської районної в місті Києві державної адміністрації) з метою захисту прав і забезпечення найкращих інтересів саме дитини ОСОБА_5 , як такої, що позбавлена батьківського піклування.

Суд вважає, що ОСОБА_3 безпідставно стверджує про застосування законодавства іноземної держави до вказаних відносин, посилаючись на закон України «Про міжнародне приватне право».

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право» особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України «Про міжнародне приватне право», права та обов`язки батьків і дітей, крім випадків, передбачених статтями 67, 67-1, 67-4 цього Закону, визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв`язок із відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим для дитини.

Встановлено, дитина ОСОБА_5 і позивач (мати) ОСОБА_3 є громадянами України, тому особистим законом дитини ОСОБА_5 є законодавство України, яке застосовується до правовідносин за участю дитини, оскільки воно наділяє дитину комплексом невід`ємних прав і гарантує їх захист державою Україна.

Крім того, позивачем не доведено що законодавство Естонської Республіки за вказаних обставин є більш сприятливим для захисту прав дитини, ніж законодавство України.

Як визначено за ч. 1 ст. 14 закону України «Про міжнародне приватне право» , правила цього Закону не обмежують дії імперативних норм права України, що регулюють відповідні правовідносин відносини, незалежно від права, яке підлягає застосуванню. Позивачем не надано докази на підтвердження обставин добровільного і повного переривання дитиною ОСОБА_5 свого зв`язку з Україною, оскільки у поданих заявах до Служби вказано про вимушений характер перебування дитини закордоном у наслідок повномасштабного військового вторгнення держави-агресора на територію України. Не спростовують вищевказані обставини посилання позивача на періодичні виїзди дитини за межі України, оскільки з поданих доказів вбачається, що дитина також неодноразово поверталась на територію України, як мінімум до початку 24.02.2022 військового вторгнення держави-агресора.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, визначила як принципове положення, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. З Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Встановлено, що Наказ № 07 та Розпорядження № 27 спрямовані на захист прав і забезпечення найкращих інтересів саме дитини ОСОБА_5 .

Водночас неповнолітня дитина ОСОБА_5 , якому є 14 років ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), має право самостійно оскаржити до суду Наказ № 07 та Розпорядження № 27, якщо вбачатиме порушення своїх прав і законних інтересів. Проте, зі сторони дитини ОСОБА_5 не було заявлено про порушення його прав, не оскаржено до суду Наказ № 07 та Розпорядження № 27.

Встановлено , що ОСОБА_5 звернувся з окремим позовом до суду про позбавлення батьківських прав самої ОСОБА_3 (матері), що розглядається Печерським районним судом міста Києва у справі № 757/33144/22- ц. А в межах такої справи надано Висновок від 27.03.2023 № 105/01-425/В-140 «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_3 по відношенню до дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

У межах даної справи позивач ОСОБА_3 звернулась з позовом у власних інтересах, а не як законний представник в інтересах дитини ОСОБА_5 за правилами ст. 59 ЦПК України, що підтверджується змістом позовної заяви і наданими до неї документами.

Отже, позивач ОСОБА_3 обґрунтовує заявлені нею у власних інтересах позовні вимоги, шляхом посилання на порушення прав іншої особи - дитини ОСОБА_5 (який не є позивачем).

В свою чергу, не підлягає судовому захисту похідний інтерес позивача у захисті порушеного права іншої особи (постраждалого), оскільки судовому захисту підлягає саме порушене право останнього. Такий захист за участі позивача можливий лише за умови здійснення ним процесуального представництва постраждалого.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на важливість дотримання принципу процесуальної економії, відповідно до якого штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим (пункт 58 постанови від 28 січня 2020 року у справі № 50/311-б, пункт 63 постанови від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18).

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 333/6816/17 зазначено, що ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Не відповідатиме завданням цивільного судочинства звернення до суду з позовом, спрямованим на оцінювання доказів, зібраних в інших справах, на предмет їх належності та допустимості, або з метою створення підстав для звільнення від доказування в іншій справі (для встановлення у судовому рішенні обставин, які би не потрібно було надалі доказувати під час розгляду іншої справи). Недопустимим з огляду на завдання цивільного судочинства є ініціювання позовного провадження з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у іншій справі.

Позивач не довів наявності окремого спору, а отже, і наявності свого правомірного інтересу в правовій визначеності, у зв`язку з чим суд вважає, що позивач не довів порушення свого права або інтересу, у зв`язку із чим позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.. 141 ЦПК України, в зв!язку з відмовою в позові судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.. 16 ЦК України, ст. ст. 2, 4-5, 76-81, 89 , 141, 258, 259, 263-265, 352 ЦПК України суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_3 до Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей та сімї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішень.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду .

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду .

позивач: ОСОБА_3 : АДРЕСА_2 , адреса для листування: АДРЕСА_3

відповідач 1: Печерська районна в місті Києві державна адміністрація: 01010,м.Київ, вул.. Михайла Омельяновича - Павленка,15

відповідач 2: Служба у справах дітей та сімї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації: 01010,м.Київ, вул.. Михайла Омельяновича - Павленка,15

третя особа 1: ОСОБА_4 : адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ,

третя особа 2: ОСОБА_5 : АДРЕСА_4 ,

Суддя Остапчук Т.В.