УХВАЛА

про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України

Справа № 495/9859/13-ц

Номер провадження 6/495/90/2023

21 серпня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Боярського О.О.,

при секретарі судового засідання Червинської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровському заяву ОСОБА_1 по справі №495/9859/13-ц про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області звернувся ОСОБА_1 із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, застосованого ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 грудня 2013 року по справі 495/9859/13-ц.

Заява обґрунтована тим, що Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було видано виконавчий лист №2-1089 від 10.07.2006 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі якого було відкрито виконавче провадження ВП 38771435.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 грудня 2013 року по справі 495/9859/13-ц в рамках виконавчого провадження ВП 38771435 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 до повного виконання ним обов`язків, покладених на нього рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 листопада 2001 року справа №2-1089.

На даний час постановою про закінчення виконавчого провадження від 19 лютого 2021 року по ВП №38771435 року виданою старшим державним виконавцем Брегуце О.М. на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом) виконавче провадження закінчено та припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання по виконавчому провадженню 38771435.

Заявник вказує, що на його думку, відпала необхідність в обмежені його виїзду за межі України.

Заявник в судове засідання не з`явився, подав до канцелярії суду заяву від 17.08.2023 року у якій просив розгляд справи провести у його відсутність, клопотання задовольнити.

У судове засідання представник Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) не з`явився. 17.08.2023 року від головного державного виконавця відділу Березнюк А.В. надійшла заява, відповідно до якої остання просить клопотання розглядати за відсутності представника відділу, вказує, що заперечень не має.

У відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, суд вважає зазначену заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

На виконанні Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) знаходилося виконавче провадження ВП 38771435 з виконання виконавчого листа, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за №2-1089 від 10.07.2006 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі якого було відкрито виконавче провадження ВП 38771435.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 грудня 2013 року по справі 495/9859/13-ц в рамках виконавчого провадження ВП 38771435 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 до повного виконання ним обов`язків, покладених на нього рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 листопада 2001 року справа №2-1089.

На даний час постановою про закінчення виконавчого провадження від 19 лютого 2021 року по ВП №38771435 року виданою старшим державним виконавцем Брегуце О.М. на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом) виконавче провадження закінчено та припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання по виконавчому провадженню 38771435.

Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі Конвенції), частина друга якої передбачає: «Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною». Разом з тим, згідно з ч.3 вказаної статті передбачено, що на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochevv. Bulgaria» від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом (принаймні в останній інстанції) з метою з`ясування доцільності його подальшого застосування, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

Схожі висновки ЄСПЛ ще раніше зробив у справі "Ігнатов проти Болгарії" («Ignatov v. Bulgaria», 02.07.2009), де неможливість судового оскарження тривалого обмеження указаного вище права людини, що полягало у забороні видачі закордонного паспорту, була визнана порушенням ст. 2 Протоколу до Конвенції та ст. 13 Конвенції.

У справі «Хлюстов проти Росії»(«Khlyustov v. Russia» від 11.07.2013 року) ЄСПЛ застосував указані стандарти при вирішенні питання щодо заборони виїзду боржника за кордон у зв`язку з невиконанням судового рішення про стягнення заборгованості. Зокрема, у цій справі ЄСПЛ визнав порушення ст.2 Протоколу №4 до Конвенції через те, що рішення про заборону виїзду за кордон було застосовано «автоматично», тобто лише у зв`язку з тим, що боржник добровільно не сплатив заборгованість, та без належного обґрунтування з урахуванням індивідуальної ситуації заявника.

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і виїзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Виходячи з наведеного, ОСОБА_1 було повністю виконано рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі якого було відкрито виконавче провадження ВП 38771435.

28 липня 2023 року ОСОБА_1 рішенням № 748 1-ПС -3 17 прикордонного загону ім. полковника ОСОБА_4 було відмовлено в перетинанні державного кордону України, в зв`язку з наявністю тимчасового обмеження на виїзд на підставі ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 грудня 2013 року по справі 495/9859/13-ц ( виконавче провадження 38771435 ).

Як зазначено у ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Стаття 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця. За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Згідно з частиною 4 статті 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. Таким чином, розгляд заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України здійснюється судом за місцем виконання відповідного судового рішення.

Відповідно пункту 4 розділу XIII Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України особи знімається у разі винесення виконавцем постанови про:

закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої статті 39 Закону;

скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України - у разі погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів у повному обсязі.

Враховуючи вище викладене на сьогоднішній день відсутні правові підстави для тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, а наявність такого обмеження порушує його права на свободу вільного пересування, у зв`язку із чим, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, тому наявні підстави для скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, які встановлені ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від від 30 грудня 2013.

Керуючись ст.ст. 441 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 по справі №495/9859/13-ц про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження громадянина України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) у праві на виїзд за межі України, встановлене ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 грудня 2013 року по справі 495/9859/13-ц до повного виконання ним обов`язків, покладених на нього рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 листопада 2001 року справа №2-1089.

Направити копію ухвали до Державної прикордонної служби України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Суддя О.О. Боярський