Провадження № 2-п/752/28/23
У Х В А Л А

21 березня 2023 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

за участю секретаря Павлюх П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача - адвоката Атаманова Олександра Михайловича про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07.10.2022 року по цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

у січні 2023 року адвокат Атаманов О.М. в інтересах відповідача ОСОБА_1 подав заяву про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07.10.2022 року, яким частково задоволено позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заяву мотивував тим, що 07.10.2022 року Голосіївським районним судом м. Києва було ухвалено заочне рішення у справі № 752/11324/22, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 21.04.2011 року в розмірі 49 901,64 грн. станом на 11.07.2022 року.

Вказав, що відповідач не була обізнана про існування вказаної судової справи, оскільки на момент направлення їй копій документів судом вона перебувала у відрядженні, а тому з поважних причин не повідомила про причини неявки в судове засідання та не подала відзиву.

Також вказав, що у позивача відсутні підстави для стягнення заборгованості, оскільки хоч відповідач і не заперечує, що має правовідносини з банком вже більше 10 років, однак, ОСОБА_1 не здійснювала жодних транзакцій, а заволодіння грошовими коштами у розмірі 50 000,00 грн., які знаходились на банківській картці та належали АТ КБ «Приватбанк», було здійснено шахрайським способом, про що нею 17.09.2021 року було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення, яка була внесена до ЄРДР (а.с. 117-139).

Враховуючи викладені обставини, просив поновити строк для перегляду заочного рішення та у позові банку відмовити.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 06.02.2023 року заяву прийнято до розгляду, розгляд справи призначено на 21.03.2023 року (а.с. 141).

Адвокат Атаманов О.М. в судовому засіданні підтримав подану заяву, просив її задовольнити. Вказав, що позивач, подавши відзив на заяву про перегляд заочного рішення жодним чином не спростував доводів заяви.

Позивач явку представника в судове засідання не забезпечив. Подав відзив на заяву про перегляд заочного рішення, в якому вказав про те, що саме відповідач несе згідно з умовами договору та нормами діючого законодавства повну відповідальність за операції, проведені з картою, і має право стягнути суму відшкодування з винних осіб, встановлених в кримінальному провадженні. А так, платник зобов`язаний відшкодовувати шкоду, заподіяну банку або іншій установі - учаснику платіжної системи, що його обслуговують, внаслідок недотримання цим платником вимог щодо захисту інформації і проведенням незаконних операцій з компонентами платіжних систем. Крім того, вказав, що на даний час за результатами проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні жодну особу не визнано винною у вчиненні злочину, а отже заперечення відповідача з даного приводу не можуть прийматись до уваги.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу достовірно відомо про дату, час та місце даного судового засідання, а тому його неявка, у даному разі, не перешкоджає проведенню судового засідання з розгляду вищевказаної заяви про перегляд заочного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

З матеріалів справи вбачається, що у серпні 2022 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором б/н від 21.04.2011 року.

Ухвалою від 02.08.2022 року відкрито провадження у справі з призначенням проведення судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 102).

07.10.2022 року у справі ухвалено заочне рішення (а.с. 108-113).

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що копія ухвали про відкриття провадження у справі від 02.08.2022 року разом із позовною заявою й доданими до неї документами, були направлені на адресу місця реєстрації відповідача: АДРЕСА_1 , проте, були повернуті через відсутність адресата за вказаною адресою (а.с. 103, 105, 106, 107).

З доданих до заяви про перегляд судового рішення документів вбачається, що з 21.09.2022 року по 05.10.2022 року ОСОБА_1 перебувала у відрядженні (а.с. 130-135).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що відповідач не подала відзив на позовну заяву з поважних причин, оскільки у матеріалах справи дані, які свідчать про необізнаність відповідача щодо наявності спору на розгляді в суді.

Разом з тим, зі змісту положень ч. 1 ст. 288 ЦПК України вбачається, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом одночасно кількох обставин: відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин; і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Однак, в даному випадку суд не вбачає у заяві про перегляд заочного рішення суду посилань на докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

До заяви про перегляд заочно рішення доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, не додано.

Звертаючись до суду, відповідач вказала про те, що заволодіння грошовими коштами у розмірі 50 000,00 грн., які знаходились на банківській картці та належали АТ КБ «Приватбанк», було здійснено шахрайським способом, про що нею 17.09.2021 року було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення, яка була внесена до ЄРДР, правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 1 ст. 190 КК України.

Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Таким чином, у силу ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 14.12 ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи.

Згідно із п. 14.16 ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів; під час реєстрації банком повідомлення користувача щодо втрати електронного платіжного засобу банк зобов?язаний відобразити дату та час повідомлення. Аналогічні норми містить Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 року № 705. Крім того, указаним Положенням передбачено, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Пунктом 1.1.2.1.13 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт зобов`язаний інформувати банк, а також правоохоронні органи за фактом втрати карти, стікера PayPass, ПІНа, сім-карти мобільного телефону або отримання відомостей про їх незаконне використання. При настанні вищевказаних подій необхідно звернутися у відділення банку або зателефонувати за вказаними номерами.

За змістом ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, відомості про інформування банку матеріали справи не містять. До того ж, як вбачається з рахунку відповідача після 17.09.2021 року проводились списання грошових коштів.

Отже, до моменту повідомлення користувачем (відповідачем) банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Наявність кримінального провадження не може свідчити, у силу презумпції невинуватості, про вчинення злочину стосовно відповідача до винесення вироку, яким такі обставини можуть бути встановлені, а також не може бути підставою для звільнення його від обов`язку належного виконання зобов`язання та виконання Умов та Правил про надання банківських послуг у випадку настання певних обставин, передбачених ними.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Поняття «перегляд судового рішення» є значно ширшим ніж «оскарження судового рішення» в розумінні процесуального законодавства.

Процесуальний Закон не дає визначення терміну «поважні причини». Однак в Рішенні Верховного суду України від 13.09.2006 по справі № 6-26370кс04 вказане наступне: «Поважними причинами пропуску строку позовної давності вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення позову стає неможливим або утрудненим».

Суд при розгляді питання про поновлення пропущених строків повинен обґрунтувати свою позицію відповідними доводами, а не лише зазначити «визнати поважними причини пропуску процесуальних строків» (Ухвала ВСУ від 26.01.2006 справа № 6-7307кс04).

Статтями 286-289 ЦПК України визначено, що, прийнявши належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення, суд невідкладно надсилає її копію та копії доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи. Одночасно суд повідомляє учасникам справи про дату, час і місце розгляду заяви.

Заява про перегляд заочного рішення має бути розглянута протягом п`ятнадцяти днів з дня її надходження. Заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Головуючий відкриває судове засідання і з`ясовує, хто з учасників справи з`явився, встановлює їх особу, перевіряє повноваження представників, після чого повідомляє зміст заяви і з`ясовує думку сторін та інших учасників справи щодо вимог про перегляд заочного рішення.

В результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

З огляду на вказане вище, суд надходить до висновку про залишення заяви відповідача без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 76, 259-261, 284, 288, 353-355 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

заяву представника відповідача - адвоката Атаманова Олександра Михайловича про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07.10.2022 року по цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає, однак відповідач вправі оскаржити заочне рішення суду в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.С. Хоменко