Справа № 544/1452/22
№ 2/544/55/2023
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 березня 2023 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої - судді Сайко О.О.,

за участі секретаря Костенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду на вул. Соборна, 41 справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про скасування запису про право власності на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», про скасування запису про право власності на житловий будинок.

Ухвалою Пирятинського районного суду від 10.02.2023 залучено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як співвідповідачів до участі в даній справі.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 17 листопада 2010 року позивачка купила земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,100 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :50:021:0122. Під час купівлі-продажу продавцем було надано нотаріусу довідку про відсутність будівель на відчужуваній земельній ділянці. Після купівлі-продажу земельної ділянки позивачкою було замовлено технічну документацію на земельну ділянку та у 2012 році отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 608820.

У 2020 році позивачкою було прийнято рішення про початок нового будівництва житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. ОСОБА_1 були витримані всі норми та вимоги законодавства щодо початку будівництва та введення його в експлуатацію. Доказами цього є виготовлені та отримані документи щодо будівництва, а саме: державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 60882, повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 2020 року, рішення міської ради про видачу будівельного паспорту від 23.09.2020, будівельний паспорт від 23.09.2020, технічний паспорт на будинок, декларація про готовність до експлуатації об`єкта. В усіх зазначених документах зазначена лише інформація про новобудови та власницю земельної ділянки ОСОБА_1 .

У серпні 2022 року позивачка готувала документи для подачі їх державному реєстратору для реєстрації права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . Та отримавши довідку КП «Лубенське МБТІ» від 29.08.2022 дізналася, що за її адресою рахується ще якийсь будинок, який зареєстровано за ОСОБА_3 (1/2 частина) та ОСОБА_6 (1/2 частина, згідно договору дарування).

Таким чином, позивачка позбавлена права володіння, користування та розпорядження своїм законним майном, адже зареєструвати право власності на свій житловий будинок вона не може, так як за адресою АДРЕСА_1 , оскільки ще досі існує запис про право власності на колишньому господареві даного домоволодіння. З огляду на те, що за 20 років у домоволодіння змінився не один господар, вирішити питання припинення права власності не неіснуючий будинок в позасудовому порядку немає можливості.

Просить припинити право власності, у зв`язку зі знищенням (відсутністю) житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 на частини та ОСОБА_7 на частини, шляхом погашення запису №351 в книзі №4, вчиненого реєстратором КП «Лубенське МБТІ», на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу 14.09.2001 за реєстровим №2557.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Міщенко Ю.О. надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Представник відповідача Комунального підприємства "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлені належним чином.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у судове засідання не з`явилися, надали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі.В письмових поясненнях ОСОБА_2 пояснила, що в 2007 році її син ОСОБА_8 купив земельну ділянку в АДРЕСА_1 . Хто йому продавав землю не пам`ятає; договір купівлі продажу був завірений в Пирятинській дежнотконторі нотаріусом. Після цього він мав переоформити Державний акт на себе, проте ІНФОРМАЦІЯ_1 він помер. Після його смерті вона звернулася до нотаріуса за оформленням спадщини, однак оформити не змогла оскільки з не мала оригіналу державного акту на землю, оскільки син за життя не встиг переоформити землю. Тож в судовому порядку визнала право власності на землю, а вже потім переоформила на себе. З приводу житлового будинку зазначила, що такого на вищевказаній земельній ділянці не було ніколи, там стояв з глини сарайчик, який вже на той час був аварійний та падав. Вказує, що у 2010 році вона продала земельну ділянку ОСОБА_1 .. Під час консультації щодо оформлення договору, нотаріус вимагав довідку про те, що на вищевказаній ділянці відсутня житлова забудова. Тому вона звернулася до працівників КП «Лубенське МБТІ» за даною довідкою. Працівник БТІ приїздив на земельну ділянку, оглянув її, після чого надав довідку про те, що ніякої забудови на землі немає. Тож угода відбулася і вона продала земельну ділянку ОСОБА_9 . Що стосується житлового будинку, який належав би співвласникам ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , їй нічого не відомо, оскільки вона успадкувала лише земельну ділянку на якій ніяких будинків не було.

ОСОБА_3 та ОСОБА_10 пояснили наступне, що в 2001 році вони стали власниками житлового будинку АДРЕСА_1 . На той момент будинок (мазанка) вже був в аварійному стані. Подружжя проживало у власному помешканні по АДРЕСА_2 , а будинком на ОСОБА_11 не користувалися, в його утримання теж кошти не вкладали. За певний час будинок зовсім прийшов в негідність: протікав дах, обвалилася стеля, почали руйнуватися стіни. Тож вони вирішили продати його. Тривалий час покупців не було і будинок взагалі зруйнувався. Потім знайшовся покупець ОСОБА_12 , з яким оформили купчу у державного нотаріуса самої земельної ділянки. В той час ніхто не вимагав документів на будинок, який з свою чергу вже впав (провалилася криша, була порушена одна стіна). Тож на момент продажу землі ОСОБА_13 , як такого будинку вже не існувало. Лише зараз вони дізналася, що до цього часу за ними рахується будинок по АДРЕСА_1 . Про те, що треба було цей будинок знімати з обліку в БТІ, не знали. Зазначають, що не заперечують проти припинення їх права власності, у зв`язку із знищенням (відсутністю) житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .

За таких обставин, суд уважає, що справа може слухатись за наявними у ній матеріалами у відсутність відповідачів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що в КП «Лубенське МБТІ» (книга №4 за реєстровим №351) за ОСОБА_3 зареєстроване право власності на 1/2 частину та за ОСОБА_14 на частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.63,97), згідно Договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Пирятинського нотаріального округу 14.09.2001 за реєстровим №2557.

Крім цього, Державними актами на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №942534, серії ЯБ № 942535 від 14.09.2006 підтверджено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були співвласниками земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 , загальною площею 0,10 га, кадастровий номер земельної ділянки: -50-021-0122 (а.с.93,94,95).

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.09.2006 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (продавці) та ОСОБА_8 (покупець) уклали договір про те, що останній приймає у власність земельну ділянку з цільовим призначенням: будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,10 га, кадастровий номер земельної ділянки: -50-021-0122 (а.с.88). В цьому договорі зазначено, що самовільного будівництва на земельній ділянці немає.

У висновку про експертну грошову оцінку вищевказаної земельної ділянки від 17.08.2006 зазначено, що ділянка на момент оцінки незабудована(п.3); об`єкти нерухомого майна на ділянці відсутні (п.4) (а.с.98-100).

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємиця його майна - мати ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно: земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,1000 га, розташовану в АДРЕСА_1 (а.с.38,8).

Згідно довідки КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 17.08.2010, при обстеженні земельної ділянки, яка належала ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 , будівель і споруд не виявлено (а.с.40).

17.11.2010 ОСОБА_2 уклала договір купівлі-продажу із ОСОБА_1 , згідно якого остання купила земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,100 га, кадастровий номер земельної ділянки: -50-021-0122, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.5,8). Згідно договору продавець продав належну йому земельну ділянку, вільну від будь-яких будівель та споруд.

У 2020 році позивачем ОСОБА_1 , власником указаної земельної ділянки, було прийнято рішення про початок нового будівництва житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами на придбаній земельній ділянці. Тому, за заявою позивача, рішенням виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області № 272 від 23.09.2020 вирішено видати ОСОБА_1 будівельний паспорт забудови земельної ділянки (а.с.9,13).

ОСОБА_1 звернулася 05.01.2021 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області із повідомленням про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта (а.с.11-12).

Згідно декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта від 08.08.2022, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 був збудований житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями і спорудами. У зв`язку з чим, 04.08.2022 ФОП ОСОБА_15 був виготовлений технічний паспорт (а.с.18-23).

Позивач ОСОБА_1 мала намір провести в установленому порядку державну реєстрацію новозбудованих об`єктів нерухомого майна, проте отримала довідку від КП «Лубенське МБТІ» про те, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований житловий будинок за колишніми власниками: ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (а.с.7).

Отже, без припинення права власності попередніх власників ( ОСОБА_3 та ОСОБА_6 ) щодо об`єкту неіснуючого нерухомого майна, в нового власника (позивача) відсутня можливість зареєструвати в державному реєстрі нерухомого майна право власності на новозбудований житловий будинок.

Після встановлення вказаних фактів суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в судовому порядку звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Правові підстави припинення права власності передбачені у Главі 25 Розділу І Книги третьої ЦК України, зокрема, у частині першій статті 346 цього Кодексу передбачено, що право власності припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника; визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави.

Статтею 349 ЦК України передбачено, що право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Вказана стаття не містить визначення поняття «знищення майна» та випадків, на які поширюється ця норма, зокрема, залежно від причин знищення майна. Тобто, зазначена норма поширюється на всі випадки фізичного руйнування майна, що призводить до припинення його існування як такого, незалежно від причин настання такого результату.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного суду від 17.01.2019 року (справа № 708/254/18) умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно згідно вимог статі 349 ЦК Украйни є наявність встановленого факту знищення майна, а також відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру. Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна тощо.

Факт знищення житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 підтверджено дослідженими судом документами, зокрема довідкою КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 17.08.2010, висновком про експертну грошову оцінку земельної ділянки за вказаною адресою від 17.08.2006. Однак власники указаного майна у встановленому законом порядку із заявою про внесення змін до Державного реєстру речових прав не звернулися.

Суд звертає увагу, що позивачка позбавлена можливості захистити своє порушене право в інший спосіб, крім, як звернутися з позовом до суду про припинення права власності на об`єкт нерухомого майна, який знаходиться на належній їй земельній ділянці та який фізично знищений. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем обрано належний спосіб захисту його цивільного права, позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню.

Враховуючи, що житловий будинок АДРЕСА_3 , зареєстрований в книзі №4 за реєстровим № 351 на ОСОБА_3 (1/2 частини) та ОСОБА_6 (1/2 частини), знищено, власники цього майна не заперечують щодо припинення їх права власності на це майно, суд вважає, що з метою захисту прав позивача, яка є власником земельної ділянки, на якій рахується зареєстрованим житловий будинок, слід припинити право власності на це майно.

Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджений Постановою КМУ 26.11.2011 №1141 в РПВН державний реєстратор має можливість лише припинити право власності шляхом погашення запису.

Згідно з п. 45 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим Постановою Кабінетів міністрів України 26 жовтня 2011 р. № 1141 ( далі Порядку) у разі державної реєстрації прав, реєстрацію яких проведено до 1 січня 2013 року в архівній складовій частині Державного реєстру прав, після внесення до Державного реєстру прав відомостей, передбачених пунктами 41, 42 та 44 цього Порядку, державний реєстратор проставляє у Реєстрі прав власності на нерухоме майно відмітку про погашення запису про об`єкт нерухомого майна, незавершеного будівництва (крім випадку, передбаченого абзацом другим цього пункту), в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та/або Державному реєстрі іпотек відмітку про погашення запису про обтяження речового права та/або запису про іпотеку.

Керуючись ст.6-13,76-81,259,263-265,352 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про скасування запису про право власності на житловий будинок - задовольнити.

Припинити право власності, внаслідок знищення майна, на житловий будинок, що знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстрований в книзі №4 за реєстровим №351, згідно договору дарування від 14.09.2001, за ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , по частині за кожним, шляхом погашення запису №351 в книзі №4, вчиненого реєстратором Комунального підприємства «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації».

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча - О.О. Сайко