Справа № 296/3903/20
УХВАЛА

Іменем України

"24" березня 2023 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду міста Житомира Адамович О.Й., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом в якому просить: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 72444,00 грн. майнової шкоди, завданої внаслідок протиправних дій відповідача; визнати недостовірною, такою, що принижує честь та гідність ОСОБА_3 інформацію поширену ОСОБА_2 , повідомлену в телефонному режимі третім особам, а саме адвокату Грабчуку О.В. та громадянці ОСОБА_4 та спростувати дану інформацію тим самим шляхом, яким її було поширено шляхом повідомлення про неправдивість такої інформації третім особам особисто або в телефонному режимі; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 105000,00 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок протиправних дій щодо приниження честі та гідності фізичної особи та завдання майнової шкоди, що призвело до виникнення душевних хвилювань.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира Сингаївського О.П. від 25.05.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

17.03.2023 року на підставі Розпорядження керівника апарату Корольовського районного суду м. Житомира Тетяни Яковишиної №72 та відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано судді Адамовичу О.Й. для розгляду, у зв`язку з тим, що з 25.02.2022 року суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_5 увільнений у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації.

Дослідивши матеріали справи слід дійти наступного висновку.

Питання визначення підсудності врегульовано параграфом 3 глави 2 ЦПК України.

Частиною 1 статті 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим, у статті 30 ЦПК України закріплені правила визначення виключної підсудності.

Частина 1 статті 30 ЦПК України передбачає, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Слід зазначити, що виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування процесуальних норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у статтях 27, 28 Цивільного процесуального кодексу України.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 р. у справі №910/10647/18 зазначено: "виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном".

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.02.2021 року у справі №911/2390/18 сформулювала правовий висновок про те, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. До спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми про виключну підсудність.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (стаття 125 Конституції України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів, у тому числі й територіальної.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (частина 1 ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

З матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з укладанням попереднього договору купівлі-продажу будинку за адресою: АДРЕСА_1 , подальшим проживанням позивача, встановленням позивачем меблів та побутової техніки, подальшим не укладанням з позивачем договору купівлі-продажу будинку та заволодінням належного позивачу майном, що спричинило майнову шкоду. Тобто спір стосується прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном, зокрема його використанням. При цьому будинок знаходиться на території Житомирського району.

Отже враховуючи зазначені вище правові позиції Верховного Суду, слід дійти висновку, що розгляд зазначеного спору має здійснюватися судом з обов`язковим дотриманням правил виключної підсудності.

Розгляд справи судом з порушенням правил територіальної юрисдикції є порушенням права на розгляд справи суд, встановлений законом та підставою для скасування ухваленого у справі рішення (ч. 1 ст. 378 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно з п.1 ч.1ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Отже з огляду на те, що спір стосується прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном, яке знаходиться на території Житомирського району, виходячи з правил виключної підсудності справа підлягає переданню на розгляд до Житомирського районного суду Житомирської області за встановленою підсудністю.

Керуючись статтями 27,30,32,260,261,353 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди передати на розгляд до Житомирського районного суду Житомирської області за підсудністю.

Копію ухвали направити сторонам для відома.

Передачу справи за підсудністю здійснити на підставі цієї ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. Й. Адамович