КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/6770/2023
справа №372/2603/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Нежури В.А., Соколової В.В.

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 21 грудня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Сташків Т.Г.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,-

встановив:

У вересні 2022 року до суду звернулась ОСОБА_1 із позовом про стягнення пені за прострочення по сплаті аліментів.

В обґрунтування позову вказує, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 28 жовтня 2020 року з ОСОБА_2 на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 квітня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вказує, що відповідач не приймає участі в утриманні та вихованні дочки, аліменти на утримання дитини сплачує нерегулярно, внаслідок чого виникла заборгованість по їх сплаті.

Відповідач є працездатною особою, інвалідом не являється, на обліку в психіатричній лікарні не перебуває.

Зазначає, що згідно розрахунку заборгованості, складеного старшим державним виконавцем Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Черненко А.А., за період з 01 січня 2021 року по 31 серпня 2022 року відповідач має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 23 300,05 гривень.

Вказує, що розмір пені за період з 01 січня 2021 року по 31 серпня 2022 року становить 131 784,44 гривень. Однак, враховуючи положення частини 1 статті 196 СК України, сума пені не може бути більшою ніж 100% заборгованості.

Мотивуючи наведеним, просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01 січня 2021 року по 31 серпня 2022 року у розмірі 23 300,05 гривень.

Обухівський районний суд Київської області рішенням від 21 грудня 2022 року позов задовольнив частково.

Стягнув із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 10 000 грн за період з 01 січня 2021 року по 31 серпня 2022 року.

Стягнув із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 425,92 грн.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

Вказує, що в процесі розгляду справи судом першої інстанції не в повній мірі досліджені та оцінені докази, надані позивачкою. Зазначає, що судом не взято до уваги факт порушення боржником ОСОБА_2 обов`язку утримувати дитину та сплачувати щомісячні регулярні платежі на утримання дочки.

Вказує, що обов`язок утримувати дитину не залежить від звернення до суду, адже відповідач був обізнаний про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на дитину, тому повинен був прийняти міри для своєчасного перерахування аліментів.

Зазначає, що докази, надані відповідачем, є неналежними, оскільки не підтверджують матеріальний та сімейний стан платника аліментів.

Вказує, що судом першої інстанції помилково ураховано як доказ довідку щодо працевлаштування відповідача з листопада 2022 року, оскільки пеня стягувалась за період до 31 серпня 2022 року.

Зазначає, що судом необґрунтовано взято до уваги довідку про відсутність заборгованості, згідно якої станом на 01 грудня 2022 року заборгованість відповідача із сплати аліментів повністю погашена.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції рішення Обухівського районного суду Київської області від 21 грудня 2022 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольнивши частково позов, суд першої інстанції вказав, що заборгованість ОСОБА_2 із сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 виникла з початку введення воєнного стану на території України, а саме з лютого 2022 року. При цьому, з 09 квітня 2021 року по 08 липня 2022 року відповідач перебував на обліку як безробітний, проте, починаючи з 03 листопада 2022 року працює в ТОВ «БІК ГРУП» з окладом 7 000 грн на посаді інженера-конструктора.

При ухваленні рішення, суд врахував, що станом на 01 грудня 2022 року заборгованість відповідачем із сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 у сумі 23 300,05 грн. погашена добровільно в повному обсязі.

Визначивши пеню, що підлягає стягненню з відповідача, у розмірі 10 000,00 гривень, суд врахував обставини, що зумовили виникнення заборгованості, проаналізував доводи сторін та письмові докази, які містяться у матеріалах цивільної справи.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.

Відповідно статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини 1 статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно частини 2 статті 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності, що покладаються на боржника за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу (частина перша статті 15 СК України).

Якщо в результаті психічного розладу, тяжкої хвороби або іншої поважної причини особа не може виконувати сімейного обов`язку, вона не вважається такою, що ухиляється від його виконання (частина третя статті 15 СК України).

Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (частина четверта статті 15 СК України).

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів

Судом установлено такі обставини справи та відповідні ним правовідносини.

З даних свідоцтва про народження НОМЕР_1 установлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 28 жовтня 2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 квітня 2020 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.9-10).

З даних розрахунку заборгованості із сплати аліментів, складеного старшим державним виконавцем Черненко А.А., установлено, що станом на серпень 2022 року розмір заборгованості за виконавчим листом №372/1170/20 від 03 грудня 2020 року за період з січня 2021 року по серпень 2022 року становить 23300,05 гривень (а.с.12-13).

З даних розрахунку заборгованості із сплати аліментів, складеного старшим державним виконавцем Черненко А.А., установлено, що станом на 01 грудня 2022 року заборгованість за виконавчим листом №372/1170/20 від 03 грудня 2020 року відсутня (а.с. 34-35).

З даних довідки №202 від 30 серпня 2022 року, виданої Обухівською міськрайонною філією Київського обласного центру зайнятості установлено, що ОСОБА_2 перебував на обліку як безробітній з 09 квітня 2021 року по 08 липня 2022 року (а.с. 38).

З даних довідки №03112022 від 03 листопада 2022 року, виданої ТОВ "Бік Груп" установлено, що ОСОБА_2 з 03 листопада 2022 року працює в ТОВ "Бік Груп" на посаді інженер-конструктор, з окладом 7000,00 гривень (а.с.41).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, надав оцінку зібраним у справі доказам та, вірно застосувавши норми матеріального права, зробив правильний висновок про зобов`язання відповідача сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

Застосовуючи положення частини 2 статті 186 СК України, суд першої інстанції оцінив конкретні обставини у цій справі, вірно установив виникнення заборгованості хоча і з вини боржника, проте таке не є наслідком свідомого ухилення від виконання обов`язку по сплаті аліментів, а обумовлено об`єктивними обставинами. При цьому, аналіз даних розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виконаний державним виконавцем, дає підстави для висновку про вжиття боржником заходів для погашення заборгованості, та станом на 01 грудня 2022 року заборгованість відсутня.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки установлених судом обставин справи, натомість обґрунтованих доводів про порушення норм процесуального та матеріального права не наведено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 21 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 07 червня 2023 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді В.А. Нежура

В.В. Соколова