Справа № 522/6851/23
Провадження № 2/522/3850/23
17 серпня 2023 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси, у складі :
у складі: головуючого судді Суворової О.В.
за участі секретаря судового засідання Довгань Ж.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Державного агентства меліорації та рибного господарства України до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівника в порядку регресу,-
07.04.2023 року Державне агентство меліорації та рибного господарства України звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить суд стягнути шкоду завдану внаслідок незаконного звільнення працівника в сумі 16 823,88 гривень та судовий збір 2684,00 гривень.
В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що наказом Державного агентства рибного господарства (далі - Держрибагентства) від 27.04.2018 № 198 призначено ОСОБА_1 головою комісії з ліквідації Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства. Наказом Голови комісії з ліквідації Камінським Є.В. Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства (далі - Західно-Чорноморський рибоохоронний патруль) від 10.12.2019 № 23-0 «Про звільнення ОСОБА_2 » звільнено ОСОБА_2 з посади головного спеціаліста запобігання та протидії корупції Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у зв`язку з ліквідацією Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства відповідно до пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу». Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.05.2021 у справі № 420/367/20 визнано протиправним та скасовано наказ Західно-Чорноморського рибоохоронного патруля від 10.12.2019 № 23-0 «Про звільнення ОСОБА_2 », а також зобовязано Західно-Чорноморський рибоохоронний патруль поновити ОСОБА_2 на посаді головного спеціаліста із запобігання та протидії корупції Західно-Чорноморського рибоохоронного патруля, нарахувати та виплатити ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 12.12.2019 по день ухвалення рішення суду. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.12.2021 № 420/367/20 апеляційну скаргу Держрибагентства задоволено частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.05.2021 у вказаній справі змінено абзац четвертий його резолютивної частини викладено у наступній редакції: «Стягнути з Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Одеській області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 67 910,50 гривень». В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.05.2021 залишено без змін. Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.06.2022 у справі № 910/2337/22 позов Одеського міського центру зайнятості задоволено повністю. Стягнуто з Держрибагентства на користь Одеського міського центру зайнятості кошти у розмірі 14 342 грн 88 коп. та судовий збір у розмірі 2 481 грн. На виконання рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2022 у справі № 910/2337/22 Держрибагентством перераховано грошові кошти на користь Одеського міського центру зайнятості кошти у розмірі 14 342 грн 88 коп. та судовий збір у розмірі 2 481 грн. Відповідно до наказів Одеського міського центру зайнятості ОСОБА_2 надано статус безробітного (наказ № НТ200127 від 27.01.2020); призначено допомогу по безробіттю (наказ № НТ200203 від 03.02.2020); розпочато виплату допомоги з 03.02.2020 (наказ № НТ200203 від 03.02.2020); припинено виплату допомоги по безробіттю з 07.09.2020 (наказ № НТ200923 від 23.09.2020); припинено реєстрацію безробітних з 25.11.2020 (наказ № НТ210318 від 18.03.2021). Одеським окружним адміністративним судом доведено факт, що звільнення ОСОБА_2 із займаної посади Головою комісії з ліквідації Західно-Чорноморського рибоохоронного патруля ОСОБА_1 відбулось із порушення трудового законодавства. Загальна сума відшкодування з урахуванням судового збору на користь Одеського міського центру зайнятості у справі № 910/2337/22 склала 16 823 грн 88 коп. Позивач вважає зазначене порушення, яке зумовило поновлення ОСОБА_2 на роботі та виплату з огляду на це Одеським міським центром зайнятості допомоги по безробіттю ОСОБА_2 на загальну суму 16 823,88 грн, було допущено з вини Голови комісії з ліквідації Західно-Чорноморського рибоохоронного патруля, що також доведено в судовому порядку. При цьому зазначене звільнення мало місце в період перебування ОСОБА_1 на посаді Голови комісії з ліквідації Західно-Чорноморського рибоохоронного патруля, а тому про настання негативних наслідків у результаті видачі наказу від 10.12.2019 року № 23-0 «Про звільнення ОСОБА_2 », яким звільнено ОСОБА_2 з посади головного спеціаліста із запобігання та протидії корупції Західно-Чорноморського рибоохоронного патруля, ОСОБА_1 знав та передбачав настання негативних наслідки такого протиправного звільнення. Оскільки про шкоду, заподіяну державі у зв`язку з виплатою Одеським міським центром зайнятості ОСОБА_2 виплати допомоги по безробіттю Держрибагентство дізналося після безспірного списання коштів 29.09.2022 за наказом Господарського суду м. Києва від 08.08.2022 № 910/2337/22, то строк для пред`явлення позову в порядку регресу не пропущено. Так, 16.11.2022 на адресу АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 . Держрибагентство направило лист № 3-8.1-19/4948-22 щодо добровільного відшкодування шкоди, проте, на вказаний лист ОСОБА_1 не відповів. У зв`язку з чим позивач змушений був звернутися з відповідним позовом.
Ухвалою суду від 18.04.2023 року відкрито провадження по справі та призначено в загальному позовному порядку.
Ухвалою суду від 20.06.2023 року закрито підготовче засідання та призначено до судового розгляду.
У судове засідання 17.08.2023 року представник позивача не з`явився, однак надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без фіксування судового процесу, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи.
При цьому суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідно до п.4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Приймаючи до уваги, що судові відправлення були повернуті поштою із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, наказом Державного агентства рибного господарства від 27.04.2018 № 198 призначено ОСОБА_1 головою комісії із ліквідації Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства (а.с.9-10).
Наказом Голови комісії з ліквідації Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства Камінського Є.В. від 10.12.2019 № 23-0 «Про звільнення ОСОБА_2 » звільнено ОСОБА_2 з посади головного спеціаліста запобігання та протидії корупції Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у зв`язку з ліквідацією Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства відповідно до пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» (а.с.11).
Наказом Голови комісії з ліквідації Західно-Чорноморського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства від 17.06.2021 р. №2 скасовано наказ №23-О від 10.12.2019 р. та поновлено ОСОБА_2 (а.с.12).
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.05.2021 у справі № 420/367/20 визнано протиправкним наказ та скасовано Західно-Чорноморського рибоохоронного патруля від 10.12.2019 № 23-0 «Про звільнення ОСОБА_2 », а також зобовязано Західно-Чорноморський рибоохоронний патруль поновити ОСОБА_2 на посаді головного спеціаліста із запобігання та протидії корупції Західно-Чорноморського рибоохоронного патруля, нарахувати та виплатити ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 12.12.2019 по день ухвалення рішення суду (а.с.13-24).

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.12.2021 № 420/367/20 апеляційну скаргу Держрибагентства задоволено частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.05.2021 у вказаній справі змінено, абзац четвертий його резолютивної частини викладено у наступній редакції: «Стягнути з Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Одеській області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 67 910,50 гривень». В інший частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.05.2021 залишено без змін (а.с.25-30).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.06.2022 у справі № 910/2337/22 позов Одеського міського центру зайнятості задоволено повністю. Стягнуто з Держрибагентства на користь Одеського міського центру зайнятості кошти у розмірі 14 342 грн 88 коп. та судовий збір у розмірі 2 481 грн. На виконання рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2022 у справі № 910/2337/22 Держрибагентством перераховано грошові кошти на користь Одеського міського центру зайнятості у розмірі 14 342 грн 88 коп. та судовий збір у розмірі 2 481 грн.(а.с.31-36).

16.11.2022 ОСОБА_1 . Держрибагентство направило лист № 3-8.1-19/4948-22 щодо добровільного відшкодування шкоди, проте, на вказаний лист ОСОБА_1 не відповів (а.с.37-39).

Згідно квитанції (трансакції) на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2022 у справі № 910/2337/22 Держрибагентством перераховано грошові кошти на користь Одеського міського центру зайнятості у розмірі 14 342 грн 88 коп. та судовий збір у розмірі 2 481 грн.(а.с.40).

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, є доведеним та встановлений судом факт, що порушення, яке зумовило поновлення ОСОБА_2 на роботі та виплату з огляду на це Одеським міським центром зайнятості допомоги по безробіттю ОСОБА_2 на загальну суму 16 823,88 грн, допущені з вини Голови комісії з ліквідації Західно-Чорноморського рибоохоронний патруля, що також доведено в судовому порядку.

При цьому звільнення мало місце в період перебування ОСОБА_1 на посаді Голови комісії з ліквідації Західно-Чорноморського рибоохоронного патруля, а тому про настання негативних наслідків у результаті видачі наказу від 10.12.2019 року № 23-0 «Про звільнення ОСОБА_2 », яким звільнено ОСОБА_2 з посади головного спеціаліста із запобігання та протидії корупції Західно-Чорноморського рибоохоронного патруля, ОСОБА_1 знав та передбачав настання негативних наслідки такого протиправного звільнення.

Кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України (далі ЦПК України), звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України).

Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частинами 1 та 3статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1, 2статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (частина 2 статті 78 ЦПК України).

Згідно частини 1 статті 130 Кодексу законів про працю України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

Відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу (пункт 8 частини 1статті 134 КЗпП України).

Статтею 237 КЗпП України передбачено, що суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільнені або переведені працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі пункту 8 статті 134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або яким затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.

Відповідно до пункту 33 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 11 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, виконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію пункту 8 статті 134 КЗпП України та нової редакції статті 237 КЗпП України(з 11 квітня 1992 року) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Крім того, приписами чинного законодавства України передбачено інший порядок звільнення працівника в зв`язку з реорганізацією. Так, при реорганізації підприємства або його перепрофілюванні звільнення за пунктом першим ст. 40 КЗпП України може мати місце лише тоді, якщо супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями.

Згідно з частиною другої статті 36 КЗпП України зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації не припиняє дії трудового договору. Частиною третьою зазначеної статті встановлено, що у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт один частини 1 статті 40 КЗпП).

Згідно з положеннями частини другої статті 40 КЗпП звільнення з підстав, зазначених у пунктах першому, другому та шостому цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу.

Разом з тим, під час розгляду справи № 420/367/20 не було надано жодних доказів на підтвердження пропонування ОСОБА_2 переведення до Управління Державного агентства рибного господарства у Одеській області, та відмови ОСОБА_2 від такої пропозиції, як і не надано доказів відносно неможливості переведення ОСОБА_2 у зв`язку з його низькою кваліфікацією, та продуктивністю праці, що свідчить про порушення процедури звільнення ОСОБА_2 із займаної посади.

Отже, з урахуванням наведеного, а також, повного та об`єктивного дослідження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.05.2021 у справі № 420/367/20, встановлено неправомірність дій під час видання наказу Західно-Чорноморського рибоохоронного патруля від 10.12.2019 № 23-0 «Про звільнення ОСОБА_2 » щодо звільнення ОСОБА_2 відповідно до пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».

Таким чином, звільнення ОСОБА_2 наказом Західно-Чорноморського рибоохоронного патруля від 10.12.2019 № 23-0 «Про звільнення ОСОБА_2 », суперечить наведеним вище положенням чинного законодавства, а відтак оскаржуваний ОСОБА_2 наказ визнано протиправним та скасовано.

За таких обставин, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку щодо доведеності факту заподіяння державному підприємству матеріальної шкоди винними діями відповідача, як службової особи, у зв`язку з чим, позовні вимоги Державного агентства меліорації та рибного господарства України про стягнення з ОСОБА_1 на користь Державного агентства меліорації та рибного господарства України матеріальної шкоди в порядку регресу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору .

На підставі викладеного, керуючись ст.10,12,19,81,141,258-260,263-265,274-279, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Державного агентства меліорації та рибного господарства України до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівника в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Державного агентства меліорації та рибного господарства України ( місцезнаходження: 04043, м. Київ, вул. Січових Стрільців,45 а) матеріальну шкоду в порядку регресу у розмірі 16 823,88 гривень та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 17.08.2023 року.

Суддя О.В.Суворова