Постанова

Іменем України

24 травня 2023 року

м. Київ

справа № 335/2456/21

провадження № 61-5748св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Дундар І. О. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Зайцева А. Ю., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Запорізька обласна прокуратура, Державна казначейська служба України,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Запорізької обласної прокуратури на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2021 року у складі судді Гашук К. В. та постанову Запорізького апеляційного суду від 25 травня 2022 року у складі колегії суддів: Гончар М. С., Маловічко С. В., Подліянової Г. С.,

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Запорізької обласної прокуратури, Державної казначейської служби про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи та моральної шкоди, спричиненої органами прокуратури.

Позов мотивований тим, що 17 та 18 травня 2017 року за адресою: м. Мелітополь, вул. Нахімова 2-а, прокурором Мелітопольської місцевої прокуратури Гончар Д. С., за участю працівників СУ ФР ГУ ДФС у Запорізькій області, на підставі ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 травня 2017 року, у кримінальному провадженні № 8000019 від 23 червня 2016 року, проведено обшук.

18 травня 2017 року під час другого неправомірного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 з території ТОВ «Сахарторг», директором якого є позивач, вилучено цукор у кількості 52 940 кг.

У цей же день, прокурором Мелітопольської місцевої прокуратури Гончаром Д. С. вилучений цукор передано на відповідальне зберігання ПП «Аршан К».

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 березня 2019 року зобов`язано старшого слідчого СУ ДФС у Запорізькій області Владійчука В. В. повернути ТОВ «Сахарторг» цукор у кількості 52 940 кг, вилучений 18 травня 2017 року за адресою: м. Мелітополь, вул. Нахімова, буд. 2-а.

13 червня 2019 року у нежитлових приміщеннях ПП «Аршан К», на підставі ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду проведено обшук, в ході якого встановлено відсутність на зберіганні ПП «Аршан К» цукру у кількості 52 940 кг, вилученого 18 травня 2017 року у ТОВ «Сахарторг» у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

31 серпня 2020 року постановою заступника начальника першого відділу кримінальних розслідувань СУ ФР ГУ ДФС у Запорізькій області Нехай М. В. кримінальне провадження № 0000019 від 23 червня 2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 209, частиною третьою статті 212 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю в діяннях службових осіб ТОВ «Сахарторг» ознак складу кримінальних правопорушень, на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України.

За фактом незбереження та неповернення належного ОСОБА_1 майна (цукру), Другим слідчим відділом слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000242 від 30 травня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 364 КК України.

Вилучений 18 травня 2017 року цукор у кількості 52 940 кг належить директору ТОВ «Сахарторг» ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 2 від 15 травня 2017 року та акту приймання-передачі до цього договору від 15 травня 2017 року.

Згідно договору купівлі-продажу № 2 від 15 травня 2017 року вартість цукру склала 816 200,00 грн за 53 000 кг. Ціна за кілограм становить 15,40 грн, а отже вартість цукру у кількості 52 940 кг, вилученого 18 травня 2017 року, складає 815 276,00 грн.

01 лютого 2021 року представник позивача звернувся до Запорізької обласної прокуратури із заявою про відшкодування завданої шкоди. Вказану заяву Запорізька обласна прокуратура отримала 02 лютого 2021 року, але на час подання позову відповіді на вказану заяву не надійшло.

На час звернення до суду цукор у кількості 52 940 кг, вилучений 18 травня 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 , власнику не повернутий, збитки не відшкодовано.

Окрім того, позивач зазначив, що йому завдано душевних страждань, оскільки він був вимушений витрачати додаткові зусилля на подолання створених перешкод щодо використання майна, шляхом судового захисту своїх прав на нього. ОСОБА_1 зазнав страждань, які були викликані свавільним нехтуванням його прав, неправомірністю та протиправністю дій органу досудового розслідування під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 8000019, у зв`язку з чим позивач був вимушений звертатися із скаргами до слідчого судді, із заявами до слідчого та ДБР, з вимогою до Запорізької обласної прокуратури. Після винесення ухвали слідчим суддею про повернення цукру ОСОБА_1 , він вже протягом двох років не може добитись повернення майна, або відшкодування збитків, що завдає позивачу моральної шкоди. Це змусило і змушує його нервувати, створило дискомфорт, порушило звичайний уклад життя. Ситуація, що сталася у зв`язку з вилученням цукру з наступними наслідками, зруйнувала бізнес ОСОБА_1 , викликає у нього почуття незахищеності і образи, супроводжується емоційними переживаннями і стресом.

З урахуванням збільшених позовних вимог позивач просив стягнути на свою користь з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України матеріальну шкоду у розмірі 1 189 032,40 грн, компенсацію спричиненої моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн та витрати на правничу допомогу у сумі 20 000,00 грн, а всього 1 289 032,40 грн.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2021 року, яке залишено без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 25 травня 2022 року, позов ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди, спричиненої органами прокуратури, задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 1 189 032,40 грн, моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн, а всього стягнуто 1 219 032,40 грн.

У задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.

Витрати по сплаті судового збору віднесені за рахунок держави.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що:

внаслідок неправомірних дій прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури, які полягали у незаконному вилученні матеріальних цінностей (цукру) та не забезпеченні їх збереження, що призвело до їх втрати, позивачу завдано майнову шкоду, що полягає у вартості незаконно вилученого та не збереженого майна, та моральну шкоду;

позивачем доведено належними та допустимими доказами, що він є власником вилученого цукру. Так, на підтвердження права власності на вилучений 18 травня 2017 року цукор, позивач надав суду договір купівлі-продажу від 15 травня 2017 року та акт приймання-передавання 53 000 кг цукру. Згідно із вказаними документами, покупцем цукру білого кристалічного є саме ОСОБА_1 , як фізична особа. Згідно договору купівлі-продажу будівель та споруд від 28 серпня 2000 року позивач ОСОБА_1 , як фізична особа, є власником будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідачами не надано доказів, що ТОВ «Сахарторг» оспорює право власності позивача ОСОБА_1 на вилучений 18 травня 2017 року цукор та має будь-які матеріальні претензії до органу прокуратури з приводу неповернення вилученого цукру;

з відповідача на користь позивача слід стягнути завдану йому майнову шкоду у розмірі, що дорівнює вартості вилученого та неповернутого позивачу цукру в загальному розмірі 1 189 032,40 грн (52 940 кг х 22,46 грн);

при вирішенні питання про розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд першої інстанції врахував конкретні обставини справи, характер та тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін в його життєвих стосунках, витрачений час та кошти на відновлення порушених прав, та зробив висновок, що принципам розумності, справедливості, пропорційності та виваженості буде відповідати розмір моральної шкоди у розмірі 30 000,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що:

шкода, завдана позивачу незаконними діями посадових осіб органів досудового слідства, згідно з вимогами статей 1173, 1174 ЦК України відшкодовується за рахунок держави шляхом безспірного списання коштів Державною казначейською службою України;

суду першої інстанції не було надано відповідних процесуальних документів, з яких би можливо було встановити підстави та умови, за яких вилучене майно було передано на зберігання ПП «Аршан К»;

внаслідок неправомірних дій прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури, які полягали у незаконному вилученні матеріальних цінностей та не забезпеченні їх збереження, що призвело до їх втрати, позивачу завдано майнову шкоду, яка полягає у вартості незаконно вилученого та не збереженого майна;

позивачем доведено належними та допустимими доказами, що він є власником вилученого цукру. Водночас, відповідачами не надано суду першої інстанції доказів на спростування позиції позивача стосовно того, що внаслідок неправомірних дій прокурора саме йому завдано майнову шкоду. Той факт, що ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 березня 2019 року було зобов`язано слідчого повернути вилучений цукор саме ТОВ «Сахарторг», не є визначальним при вирішенні даного питання, оскільки у ході розгляду скарги ТОВ «Сахарторг» не вирішувалось питання щодо визначення власника вилученого майна;

суд апеляційної інстанції погодився з визначеним судом першої інстанції розміром майнової та моральної шкоди.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У червні 2022 року Запорізька обласна прокуратура подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 25 травня 2022 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, компенсувати за рахунок держави сплачений прокуратурою судовий збір.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що:

суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального права, а саме: статті 23, 1192, 1173, 1174 ЦК України, та порушили норми процесуального права (статтю 263 ЦПК України);

судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 08 квітня 2021 року у справі № 756/8412/16, від 31 жовтня 2018 року у справі № 646/5224/17, від 04 липня 2018 року у справі № 641/2328/17, від 20 травня 2020 року у справі № 337/3375/17.

Так, у постанові від 08 квітня 2021 року у справі № 756-8412/16 Верховний Суд зазначив про відсутність підстав для відшкодування шкоди позивачу як фізичній особі, оскільки дії щодо вилучення та передачі на зберігання ТОВ «Зорі Про» майна вчинені посадовими особами органів досудового розслідування та прокуратури відносно ПП « Укрчайпром», а не позивача.

Разом з тим, у даній справі, за аналогічних підстав, суди зробили протилежний висновок про завдання шкоди позивачу як фізичній особі, незважаючи на той факт, що за матеріалами справи відповідно до ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 травня 2017 року майно вилучено у юридичної особи ТОВ «Сахарторг» та ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 березня 2019 року слідчого зобов`язано повернути майно юридичній особі ТОВ «Сахарторг»;

безпідставними є висновки судів про неповернення вилученого цукру саме фізичній особі, а отже і про завдання такої майнової та моральної шкоди позивачу.

Позиція інших учасників справи

У серпні 2022 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу за підписом представника ОСОБА_2 , у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржені судові рішення залишити без змін.

Відзив мотивований тим, що:

факт протиправності дій прокурора встановлено ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 березня 2019 року, суди першої та другої інстанції зробили правомірний та обґрунтований висновок про наявність підстав для відшкодування шкоди на підставі статей 1173,1174 ЦК України;

судами встановлено, що виробничі потужності та складські приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , де прокурором проводився незаконний обшук, на праві власності належать позивачу ОСОБА_1 . За цією ж юридичною адресою знаходиться ТОВ «Сахарторг», в якому ОСОБА_1 є єдиним засновником та керівником. Вилучений прокурором 18 травня 2017 року під час незаконного обшуку цукор-пісок у кількості 52 940 кг належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 2 від 15 травня 2017 року та акту приймання-передачі до цього договору від 15 травня 2017 року;

про те, що майно позивача вилучене саме у юридичної особи ТОВ «Сахарторг» зазначено в протоколі обшуку від 18 травня 2017 року прокурором під час проведення незаконного обшуку, тобто твердження про належність майна саме ТОВ «Сахарторг» є особистою думкою прокурора, яка нічим не підтверджена;

той факт, що ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 березня 2019 року зобов`язано слідчого повернути вилучений цукор саме ТОВ «Сахарторг» не є визначальним при вирішенні даного питання, оскільки в ході розгляду скарги ТОВ «Сахарторг» не вирішувалось питання щодо визначення власника вилученого майна;

предметом розгляду скарги слідчим суддею, подання якої було ініційовано саме ТОВ «Сахарторг», як юридичною особою, відносно якої у рамках кримінального провадження проводилися слідчі дії, була оцінка дій процесуального прокурора при проведенні слідчої дії - обшуку у кримінальному провадженні, а не визначення власника чи законного володільця вилученого майна;

суди зробили обґрунтований висновок про те, що позивачем доведено належними та допустимими доказами наявність шкоди, завданої саме ОСОБА_1 внаслідок неправомірних дій та бездіяльності посадової особи органу прокуратури, які полягали у незаконному вилученні майна (цукру) та не забезпеченні його належного зберігання, що призвело до втрати цукру;

предметом розгляду у справах № 756/8412/16, № 646/5224/17, № 641/2328/17, № 337/3375/17, № 158/2689/16-ц, № 6-3918св14, № 6-13880св15, № 6-9234св15 були інші обставини, які не є тотожними з обставинами, встановленими у даній справі, правовідносини у зазначених справах не є подібними, а тому висновки щодо застосування норм права у зазначених справах не підлягають застосуванню у цій справі.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 30 червня 2022 року касаційну скаргу Запорізької обласної прокуратури залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Верховного Суду від 30 червня 2022 року касаційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 25 травня 2022 року повернуто заявнику.

Ухвалою Верховного Суду від 22 липня 2022 року поновлено Головному управлінню Державної казначейської служби України у Запорізькій області строк касаційного оскарження рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2021 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 25 травня 2022 року; у задоволенні клопотання Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області про звільнення від сплати судового збору відмовлено; касаційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 25 травня 2022 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Верховного Суду від 22 липня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі; витребувано справу № 335/2456/21 з суду першої інстанції; у задоволенні клопотання Запорізької обласної прокуратури про зупинення виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2021 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 25 травня 2022 року відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 11 серпня 2022 року у задоволенні клопотання Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області про повернення судового збору відмовлено.

У серпні 2022 року справа № 335/2456/21 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 14 вересня 2022 року касаційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 25 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи та моральної шкоди, спричиненої органами прокуратури, повернуто заявнику.

Ухвалою Верховного Суду від 12 квітня 2023 року справу призначено до судового розгляду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду про відкриття касаційного провадження від 22 липня 2022 року вказано, що підставою касаційного оскарження Запорізька обласна прокуратура зазначає пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку). Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема касаційна скарга містить підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Фактичні обставини

Суди встановили, що згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстровано юридичну особу - ТОВ «Сахарторг», місцезнаходження юридичної особи: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Нахімова, буд. 2-а. Одноосібним засновником та директором ТОВ «Сахарторг» є ОСОБА_1 . Одним із видів економічної діяльності вказаного товариства є оптова торгівля цукром.

За договором купівлі-продажу № 2 від 15 травня 2017 року, який укладений між ФОП ОСОБА_3 та позивачем, ОСОБА_1 , як фізична особа, придбав 53 000 кг цукру білого кристалічного, загальною вартістю на момент придбання 816 200,00 грн. Згідно з умовами договору перехід права власності відбувається у момент передачі товару, що оформляється актом прийому-передавання.

Відповідно до договору купівлі-продажу № 2 від 15 травня 2017 року вартість цукру склала 816 200 грн за 53 000 кг. Ціна цукру за кілограм, на момент укладення цього договору, становила 15,40 грн.

15 травня 2017 року сторонами договору оформлений та підписаний акт прийому-передавання до договору купівлі-продажу № 2 від 15 травня 2017 року на цукор білий кристалічний у мішках у кількості 53 000 кг, вартістю 816 200,00 грн.

Ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 травня 2017 року у рамках кримінального провадження, відомості по якому внесені до ЄРДР за № 8000019 від 23 червня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 212 КК України, надано дозвіл на проведення обшуку за адресою виробничих потужностей та складських приміщень ТОВ «Сахарторг», а саме: АДРЕСА_1 .

Згідно із протоколом обшуку від 17 травня 2017 року у цей день за адресою: АДРЕСА_1 , прокурором Мелітопольської місцевої прокуратури Гончар Д. С., на підставі ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 травня 2017 року у кримінальному провадженні № 8000019 від 23 червня 2016 року, у період часу з 09-20 год. до 21-30 год. проведено обшук, у ході якого вилучені первинні документи ТОВ «Сахарторг» згідно переліку, що зазначений у протоколі обшуку.

Відповідно до протоколу обшуку від 18 травня 2017 року у цей день за адресою: АДРЕСА_1 прокурором Мелітопольської місцевої прокуратури Гончар Д. С. на підставі цієї ж ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 травня 2017 року у кримінальному провадженні № 8000019 від 23 червня 2016 року, у період часу з 09-20 год. до 20-45 год. проведено обшук, у ході якого вилучено, у тому числі, цукор загальною вагою 52 940 кг.

Вилучений цукор передано на зберігання до ПП «Аршан К».

За результатом досудового розслідування кримінального провадження № 0000019 від 23 червня 2016 року за частиною третьою статті 212, частиною першою статті 209 КК України заступником начальника першого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у Запорізькій області Нехай М. 31 серпня 2020 року прийнято рішення про його закриття у зв`язку з відсутністю в діяннях службових осіб ТОВ «Сахарторг» (директор Зленко В. В., бухгалтер ОСОБА_4 ознак складу кримінальних правопорушень на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 березня 2019 року задоволено скаргу ТОВ «Сахарторг» та зобов`язано старшого слідчого СУ ГУ ДФС у Запорізькій області Владійчука В. В. повернути ТОВ «Сахарторг» цукор у кількості 52 940 кг, вилучений 18 травня 2017 року за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Нахімова буд. 2-а.

20 травня 2019 року слідчий ГУ ДФС у Запорізькій області Владійчук В. В. звернувся до директора ПП «Аршан К» з вимогою негайно забезпечити повернення цукру ТОВ «Сахарторг».

Факт неповернення цукру, який вилучено 18 травня 2017 року в ході проведення обшуку за адресою знаходження виробничих потужностей та складських приміщень ТОВ «Сахарторг», а саме: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Нахімова, буд. 2-а, станом на час розгляду цієї справи у суді визнавався сторонами у справі.

За фактом незбереження та неповернення вилученого у ході обшуку цукру, Другим слідчим відділом Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000242 від 30 травня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 364 КК України. У ході проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, 13 червня 2019 року проведено обшук у нежитлових приміщеннях ПП «Аршан К», у ході якого було встановлено, що на зберіганні вказаного підприємства відсутня значна частина цукру, який вилучено 18 травня 2017 року у ТОВ «Сахарторг».

Згідно з довідкою Головного управління статистики у Запорізькій області № 21/01 від 11 березня 2021 року, середня споживча ціна на цукор-пісок у лютому 2021 року у Запорізькій області становила 22,46 грн за 1 кг.

Позиція Верховного Суду

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно частини другої статті 1176 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Положеннями частин другої, шостої, сьомої статті 1176 ЦК України передбачено, що право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України)

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 квітня 2021 року у справі № 756/8412/16 (провадження № 61-6679св20), на яку посилається Запорізька обласна прокуратура, зазначено, що

«в абзацах 1, 2, 16 пункту 14 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» передбачено, що відповідно до частини другої статті 4 Закону майно, зазначене в пункті 2 статті 3 Закону (конфісковане або звернене в дохід держави судом, вилучене органами дізнання чи попереднього слідства, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт), повертається в натурі тією установою або органом, у якого воно знаходиться, у місячний термін з дня звернення громадянина або його спадкоємців, якщо воно сталося протягом шести місяців після направлення їм повідомлення.

Якщо вимога про повернення майна або відшкодування його вартості у безспірному порядку не задоволена або громадянин не згодний з прийнятим рішенням, він має право звернутися до суду в порядку позовного провадження.

Таким чином, із вимогою про повернення майна, що було конфісковане, вилучене органами дізнання чи попереднього слідства, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майна, на яке накладено арешт, власник такого майна безпосередньо звертається із відповідною заявою до установи чи органу, в якому воно знаходиться. У випадку, якщо така вимога не задоволена, власник майна не позбавлений права звернутися до суду.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 201/18305/17-ц, від 18 грудня 2019 року у справі № 263/13211/15-ц».

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

У справі, що переглядається,

при зверненні до суду з позовом про відшкодування моральної та майнової шкоди, ОСОБА_1 посилався на те, що безпосередньо йому незаконними діями органу досудового розслідування заподіяно майнову та моральну шкоду, оскільки під час незаконних, на думку позивача, обшуків безпідставно та незаконно вилучено майно (цукор), яке належить йому як фізичній особі, а не ТОВ «Сахарторг»;

задовольняючи позовні вимоги суди виходили з того, що на підтвердження права власності на вилучений 18 травня 2017 року цукор, позивач надав суду копію договору купівлі-продажу від 15 травня 2017 року та акт приймання-передавання 53 000 кг цукру. Згідно вказаних документів, покупцем цукру білого кристалічного є саме ОСОБА_1 , як фізична особа. Згідно договору купівлі-продажу будівель та споруд від 28 серпня 2000 року, позивач ОСОБА_1 , як фізична особа, є власником будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . Той факт, що ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.03.2019 було зобов`язано слідчого повернути вилучений цукор саме ТОВ «Сахарторг» не є визначальним при вирішенні даного питання, оскільки у ході розгляду скарги ТОВ «Сахарторг» не вирішувалось питання щодо визначення власника вилученого майна. Відповідачами суду не надано доказів, що ТОВ «Сахарторг» оспорює право власності позивача ОСОБА_1 на вилучений цукор та має будь-які матеріальні претензії до органу прокуратури з приводу неповернення вилученого цукру;

суди встановили, що згідно ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 травня 2017 року у рамках кримінального провадження, відомості по якому внесені до ЄРДР за № 8000019 від 23 червня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 212 КК України, надано дозвіл на проведення обшуку за адресою виробничих потужностей та складських приміщень ТОВ «Сахарторг», а саме: АДРЕСА_1 , з метою відшукання і вилучення оригіналів первинних бухгалтерських та податкових документів ТОВ «Сахарторг», ФОП ОСОБА_1 та ПП «Комсомолець» а саме: договорів, угод, контрактів, додаткових угод, специфікацій, накладних, податкових накладних, товарно-транспортних накладних, прибуткових накладних, видаткових накладних, актів здачі-прийому виконаних робіт (поставлених товарів), рахунків, рахунків-фактур, довіреностей, вантажно-митних декларацій, паспортів якості, сертифікатів, документів, пов`язаних з розрахунками (платіжних доручень, банківських виписок), реєстрів отриманих та виданих податкових накладних, службових записок, грошових чеків, журналів в`їзду-виїзду автотранспорту, товарно-матеріальних цінностей бакалійної групи, цукор, сіль, олія соняшникова та інших предметів і документів за період з 01 січня 2015 року по теперішній час;

згідно протоколу обшуку від 18 травня 2017 року у цей день за адресою: м. Мелітополь, вул. Нахімова буд. 2-а прокурором Мелітопольської місцевої прокуратури Гончар Д. С. на підставі ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 травня 2017 року у кримінальному провадженні № 8000019 від 23 червня 2016 року, у період часу з 09-20 год. до 20-45 год. проведено обшук, у ході якого вилучено, у тому числі, цукор загальною вагою 52 940 кг.

Але суди не звернули уваги на те, що:

01 березня 2019 року представник ТОВ «Сахарторг» адвокат Діденко В. Є. звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із скаргою на неповернення тимчасово вилученого майна, яка полягає у неповерненні йому майна вилученого в результаті обшуків у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР № 0000019 від 23 червня 2016 року за частиною третьою статті 212 КК України;

ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 березня 2019 року задоволено скаргу ТОВ «Сахарторг» та зобов`язано старшого слідчого СУ ГУ ДФС у Запорізькій області Владійчука В. В. повернути ТОВ «Сахарторг» цукор у кількості 52 940 кг, вилучений 18 травня 2017 року за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Нахімова буд. 2-а;

В ухвалі, зокрема, зазначено, що «суд вважає, що повернутий цукор повинен бути саме ТОВ «Сахарторг», оскільки він був вилучений у ТОВ «Сахарторг», а згідно вимог статті 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено. Заяв від інших осіб з приводу вказаного майна до суду не надходило» … Однак, всупереч вимогам статті 169 КПК України вищевказане тимчасово вилучене майно до цього часу не повернуто його власнику - заявнику у справі».

20 травня 2019 року слідчий ГУ ДФС у Запорізькій області Владійчук В. В. звернувся до директора ПП «Аршан К» з вимогою негайно забезпечити повернення цукру ТОВ «Сахарторг».

За змістом положень пункту 7 частини 3 статті 2 ЦПК України обов`язковість судового рішення є однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства.

Зважаючи на положення пункту 9 частини 2 статті 129 Конституції України, яким обов`язковість судового рішення визначено однією з основних засад судочинства, положення пункту 7 частини 3 статті 2 ЦПК України слід трактувати таким чином, що у цивільному судочинстві засада обов`язковості судового рішення охоплює не лише судове рішення у певній цивільній справі, що розглядається судом, а й будь-які інші судові рішення, що набрали законної сили, незалежно від виду їх процесуальної юрисдикційності за умови дотичності таких рішень до предмета цивільно-правового спору у зазначеній цивільній справі.

Отже, дії щодо вилучення та передачі на зберігання ПП «Аршан К» майна, вчинені посадовими особами органів досудового розслідування та прокуратури відносно ТОВ «Сахарторг», як власника вказаного майна.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстровано юридичну особу - ТОВ «Сахарторг», місцезнаходження юридичної особи: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Нахімова, буд. 2-а. Одним із видів економічної діяльності вказаного товариства є оптова торгівля цукром. Одноосібним засновником та директором ТОВ «Сахарторг» є ОСОБА_1 .

Проте ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом як фізична особа, а не в інтересах підприємства, яке є власником вилученого майна.

Посадовими особами органів досудового розслідування та прокуратури при вилучення цукру, належного ТОВ «Сахарторг», не було вчинено будь-яких дій та не прийнято жодних рішень відносно особи позивача.

Крім того, згідно з абзацом першим частин першої та другої статті 184 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її.Річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою.

Індивідуалізація речі - це надання певній речі (або ж наявність у неї) відмінних властивостей (рис чи характеристик), що дозволяють в необхідних випадках виділити її з числа подібних. Можливо виокремити три групи речей, визначених індивідуальними ознаками: унікальні речі, тобто єдині у своєму роді; речі, що відрізняються від подібних особливими позначеннями чи характеристиками; речі, індивідуалізовані в процесі вибору або відбору (див. постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 жовтня 2018 року у справі № 612/553/15-ц (провадження № 61-22051св18).

Отже, цукор є річчю, яка визначена родовими ознаками та не визначена індивідуально.

Позивачем не доведено, що набутий ним за договором купівлі-продажу цукор є саме тим, який було вилучено під час кримінального провадження у ТОВ «Сахарторг», тобто завдання йому майнової та моральної шкоди як фізичній особі діями відповідачів, у зв`язку з чим у задоволенні позову необхідно відмовити з підстав відсутності порушень прав позивача, якими він обґрунтовував свої позовні вимоги.

Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною третьою статті 400 ЦПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

З урахуванням висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2023 року у справі № 359/12165/14-ц (провадження № 61-13417св21), та меж касаційного оскарження, доводи касаційної скаргидають підстави для висновку, що рішення суд першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції в оскарженій частині ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, судові рішення в оскарженій частині скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції.

Запорізька обласна прокуратура при подачі апеляційної скарги сплатила судовий збір у розмірі 2 576,08 грн, при подачі касаційної скарги - 22 700,00 грн.

Оскільки касаційна скарга Запорізької обласної прокуратури підлягає задоволенню, ухвалені у справі судові рішення - скасуванню та ухвалюється нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, з позивача на користь Запорізької обласної прокуратури слід стягнути судовий збір у розмірі 25 276,08 грн.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Запорізької обласної прокуратури задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 25 травня 2022 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи та моральної шкоди, спричиненої органами прокуратури відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Запорізької обласної прокуратури судовий збір за подачу апеляційної та касаційної скарги у розмірі 25 276,08 грн.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2021 року та постанова Запорізького апеляційного суду від 25 травня 2022 року втрачають законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий І. О. Дундар

Судді: Н. О. Антоненко

А. Ю. Зайцев

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук