Справа №:755/6303/23
Провадження №: 6/755/811/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" серпня 2023 р.Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Локотковій І.С.,

з участю сторін:

боржника ОСОБА_1 ,

представника стягувача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню , -

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги заявник мотивує тим, що від шлюбу зі стягувачем ОСОБА_3 вона має сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу дитина залишись проживати з нею. Судовим наказом Дніпровського районного суду м. Києва від 02.11.2020 року з ОСОБА_3 присуджено стягувати аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13.10.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Спільний син хворіє тому для виліковування сину рекомендовано лікарями спілкування з іншим з батьків, з яким він постійно не проживає. З вересня 2022 року батько дитини, ОСОБА_3 , почав приділяти більше уваги сину, забираючи його до себе та своєї матері ОСОБА_5 . Для покращення марально-психологічного стану дитини вона не заперечувала, щоб син, за його бажанням, проводив час з батьком. Скориставшись даною обставиною, ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з мене аліментів на його користь, приховавши той факт, що питання стягнення аліментів на його утримання вже вирішено. Крім цього, ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом про припинення стягнення аліментів на утримання дитини, звільнення від сплати аліментів та заборгованості по аліментах. Отже, син ОСОБА_4 проживає з нею, аліменти , які стягуються на його утримання, використовуються виключно на потреби сина. В періоди перебування дитини з батьком, вона не припиняла приділяти увагу своєму сину та нести матеріальні витрати. Судовим наказом Дніпровського районного суду міста Києва від 16.05.2023 стягнуто з неї на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 11 травня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Даний наказ підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

В судовому засіданні заявник заяву підтримала з підстав викладених в заяві та просить суд задовольнити її заяву.

Представник стягувача ОСОБА_3 в судовому засіданні просить суд відмовити в задоволенні заяви, оскільки станом на день винесення наказу дини та проживала з ним.

Суд, вислухавши пояснення заявника, представника стягувача, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судовим наказом Дніпровського районного суду міста Києва від 16.05.2023 року у справі № 755/56303/23 стягнуто ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 11 травня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

В якості доказу проживання дитини разом із батьком ОСОБА_3 надано акти опитування осіб, які є сусідами по будинку його матері та матері заявника.

Норми ч. 1 ст. 160 ЦПК України вказують, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно ст.431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч.3 ст.431 ЦПК України, виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" є закінчення виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Матеріально-правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

З урахуванням зазначених норм, суд вважає, що до підстав для невиконання рішення суду (визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню), відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника, в тому числі і з обставин, що виникли після видачі виконавчого документу.

Щодо норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, то обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Такий обов`язок також передбачений ст. 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а в окремих випадках і своїх повнолітніх дітей. Отримання аліментів на дитину не залежить від того перебувають батьки у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного. Чинним законодавством України передбачено декілька способів стягнення аліментів.

Виконання батьками обов`язку утримувати дитину може здійснюватися за домовленістю між ними.

Так, за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні, в грошовій і (або) натуральній формі. Також батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права.

При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2 ст. 182 СК України.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Судом встановлено, що судовим наказом Дніпровського районного суду м. Києва від 02.11.2020 року стягнуто ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 на користь: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13.10.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Даний судовий наказ був пред`явлений до виконання.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.05.2023 року відкрито провадження за позовом ОСОБА_3 ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів на утримання дитини, звільнення від сплати аліментів та заборгованості по аліментам.

В судовому засіданні ОСОБА_1 приєднано до матеріалів справи копію розпорядження Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації від 14.08.2023 року за № 485, відповідно до якого визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Суд враховує, що звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу, по-перше, заявник обґрунтував свою вимогу фактичним проживанням з ним дитини, яку підтвердив актами опитування осіб, які є сусідами по будинку його матері: по-друге, заявник скрив від суду, що існує судовий наказ про стягнення з нього аліментів на утримання дитини на користь ОСОБА_1 ; по-третє, ОСОБА_3 фактично одночасно із заявою про видачу судового наказу ОСОБА_3 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів на утримання дитини, звільнення від сплати аліментів та заборгованості по аліментам не дочекавшись рішення суду за вказаним позовом.

З урахуванням встановлених фактичних обставин суд вважає, що після набрання законної сили судовим наказом Дніпровського районного суду міста Києва від 02.11.2020 року про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання сина на користь ОСОБА_1 , відсутності рішення суду про припинення стягнення аліментів з ОСОБА_3 , обов`язок ОСОБА_3 по сплаті аліментів не припинився. Також за відсутності достовірних доказів, того, що дитина проживає разом із батьком, відсутні будь-які матеріально-правові підстави для стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь стягувача.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі матеріали в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що наявні підстави для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, оскільки обов`язок боржника щодо сплати аліментів на користь стягувача відсутній.

За викладених обставин та наданих документів вимоги заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 80, 259, 353-355, 431, 432 ЦПК України, ст.ст.34, 39 Закону України "Про виконавче провадження", суд, -

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати судовий наказ, виданий Дніпровським районним судом міста Києва 16.05.2023 року у справі № 755/6303/23 про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 11 травня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 18.08.2023 року.

Суддя Н.О. Яровенко