Номер провадження: 22-ц/813/3417/23
Справа № 517/98/22
Головуючий у першій інстанції Тростенюк В.А.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Сєвєрової Є.С., Цюри Т.В.,

з участю секретаря Шлапак А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» на рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 15 червня 2022 року, постановленого під головуванням судді Тростенюка В.А., повний текст рішення складений 16 червня 2022 року, уцивільній справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Морський Торговельний порт «Южний» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного підприємства «Морський Торговельний порт «Южний» (далі ДП «Морський Торговельний порт «Южний») про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ ДП «МТП «Южний» № 1204 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » від 18.11.2021 року та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 12 000 грн.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 зазначив, що він працює в ДП «Морський торговельний порт «Южний» на посаді заступника начальника відділу організації та оплати праці.

18.11.2021 року у відповідності до наказу № 1204 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » на ОСОБА_1 заступника начальника відділу організації та оплати праці ДП «МТП «Южний» накладені дисциплінарні стягнення у вигляді догани за невиконання посадових обов`язків.

Позивач вважає, що вищевказаний наказ є протиправним, таким, що підлягає скасуванню, оскільки винесений всупереч вимогам КЗпП України, зокрема у ньому не зазначено, коли мало місце і в чому конкретно полягає порушення позивачем трудових обов`язків.

Рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 15 червня 2022 року позовОСОБА_1 задоволений.

Визнаний незаконним та скасований наказ ДП «Морський Торговельний порт «Южний» № 1204 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » від 18 листопада 2021 року.

Стягнуто з ДП «Морський Торговельний порт «Южний» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 12 000 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ДП «Морський торговельний порт «Южний» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити у повному обсязі,посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що рішення суду є незаконним, оскільки відповідачем у повному обсязі дотримані вимоги діючого законодавства при винесені оскаржуваного наказу, в якому зазначені підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, вина позивача у вчинені дисциплінарного проступку, так як мало місце неналежне виконання позивачем своїх посадових обов`язків.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу адвокат Беліогло А.В., представник ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення без змін, посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та безпідставними, рішення суду є законним та обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам закону.

Учасники справи про призначене судове засідання на 29 березня 2023 року були сповіщені належним чином у відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України (а.с.111, 112-118т. 2).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07 березня 2023 року за заявою адвоката Беліогло А.В., представника ОСОБА_1 судове засідання на 29 березня 2023 року було призначено в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (а.с. 125, зв.б. т. 2).

Ухвала суду від 07 березня 2023 року отримана учасниками справи 09 березня 2023 року (127-128 т.2).

Від ОСОБА_1 , адвоката Беліогло А.В., представника ОСОБА_1 до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутністю (а.с. 129-130, 131-132, 136-137 т. 2).

Від представника ДП «Морський торговельний порт «Южний» до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що в провадженні Господарського суду Одеської області знаходиться справа, розгляд якої призначений на 29 березня 2023 року о 14.45 (а.с. 133-135 т. 2).

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що справа слуханням неодноразово відкладалась судом, у тому числі за неодноразовими клопотаннями представника відповідача (а.с. 63-66, 91-94, 101-106 т.2).

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до статті 44 ЦПК України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Зловживанням процесуальними правами в розумінні процесуального закону є, крім іншого, вчинення (або не вчинення) дій, спрямованих на безпідставне затягування розгляду справи.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Тобто зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції і Кодексу.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду слідує, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 3 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, дотримання процесуальних строків розгляду справи, яка в провадженні суду знаходиться з серпня 2022 року, приймаючи до уваги категорію справи, яка є трудовим спором про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи залишає клопотання про відкладення без задоволення та вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 працює в ДП «Морський торговельний порт «Южний» на посаді заступника начальника відділу організації та оплати праці, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с. 10-13 т. 1).

Наказом від 18 листопада 2021 року № 1204 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » за порушення ст. 139 КЗпП України; п. 3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «МТП «Южний», що є Додатком № 15 до Колективного договору, п.п. 1.4, 2.12, 2.34 посадової інструкції начальника відділу організації і оплати праці, ПІ 107-10184, затвердженої наказом ДП «МТП «Южний» від 30.11.2018 року № 1687, застосовано до начальника відділу організації та оплати праці ОСОБА_2 дисциплінарне стягнення у вигляді догани з позбавленням всіх заохочувальних виплат згідно з додатками до Колективного договору: 100% премії за листопад місяць 2021 року (п.п.2.4.1.1, 2.4.1.2, 2.4.1.4 додатку № 7 До колективного договору); надбавки за вислугу років за листопад 2021 року (п.п. 4.1.1 Додатку № 8 до Колективного договору); виплати винагороди за підсумками роботи (а.с. 14-15 т. 1).

В наказі зазначено: «серед повноважень директора Підприємства у п.8.1. Статуту ДП «МТП «Южний», який був чинний на дату скоєння дисциплінарного проступку, зокрема, передбачено, затвердження за погодженням із Уповноваженим органом управління штатного розпису в частині керівного складу Підприємства. Погодження штатного розпису в частині керівного складу Підприємства визначено і в пункті п. 11.1 Статуту ДП «МТП «Южний», серед повноважень Уповноваженого органу управління. Протягом 2019-2021 років, у порушення відповідно п.п. 8.1, 11.1 Статуту ДП «МТП «Южний», неодноразово затвердження за погодженням із Уповноваженим органом управління штатного розпису в частині керівного складу Підприємства не здійснювалось. Так, 15.02.2021 року вих. № 1363/0/03/21 відповідним листом Міністру інфраструктури України Криклію В. було направлено на погодження Організаційну структуру Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» порівняльну таблицю до організаційної структури Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний», пояснювальну записку до Організаційної структури Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний», копію Організаційної структури Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний», погоджену Міністром інфраструктури України 12.10.2020 року. Підготовку пакету документів - додатків до цього листа проводив відділ організації, оплати праці в особі його безпосереднього керівника Фролова Д. Посадовою інструкцією начальника відділу організації і оплати праці, затвердженою наказом ДП «МТП «Южний» від 30.11.2018 року № 1687 у розділі 2 у п. 2.12 передбачено обов`язок начальника відділу організації і оплати праці розроблення положення про структурні підрозділи, штатних розкладів. У п. 5.4 посадової інструкції начальника відділу організації і оплати праці, затвердженої наказом ДП «МТП «Южний» від 30.11.2018 року № 1687, регламентовано право начальника відділу організації і оплати праці надати на розгляд заступнику директору з економіки і фінансів пропозиції щодо вдосконалення роботи, пов`язаної з посадовими завданнями та обов`язками визначеними в даній посадовій інструкції» (а.с. 14-15).

В оскаржуваному наказі відповідно п. 3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «МТП «Южний» що є Додатком № 15 до Колективного договору працівники зобов`язані своєчасно до початку зміни прибути на робоче місце та приготуватися до виконання посадових обов`язків. Працювати чесно та сумлінно, додержуватися встановленого режиму роботи, трудової дисципліни, вчасно і точно виконувати розпорядження керівництва, використовувати весь робочий час для продуктивної праці, утримуватися від дій і вчинків, що заважають іншим працівникам виконувати їх трудові обов`язки (а.с. 29-33 т. 1).

15.02.2021 року вих. № 1363/0/03/21 відповідним листом Міністру інфраструктури України Криклію В. було направлено на погодження Організаційну структуру ДП «Морський торговельний порт «Южний», порівняльну таблицю до Організаційної структури ДП «Морський торговельний порт «Южний», пояснювальну записку до Організаційної структури ДП «Морський торговельний порт «Южний», копію Організаційної структури ДП «Морський торговельний порт «Южний», погоджену Міністром інфраструктури України 12.10.2020 року (а.с.39 т. 1).

Відповідно до листа Міністерства інфраструктури України № 10/4776-21 від 20.05.2021 року організаційну структуру ДП «Морський торговельний порт «Южний» було погоджено для подальшої роботи (а.с. 38 т. 1).

Задовольняючи позов ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, з огляду на таке.

Згідно із ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до положень ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Догана є дисциплінарним заходом особистого немайнового характеру, який полягає у негативній оцінці і засудженні поведінки працівника у трудовому колективі. У трудовому законодавстві немає обмежень щодо підстав та періодичності застосування догани як дисциплінарного стягнення.

Згідно з частинами першою та другою ст. 147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України дисциплінарне стягнення у вигляді догани застосовується власником до працівника за порушення трудової дисципліни.

Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, що проявилися в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, а також обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ст. 149 КЗпП України).

Таким чином, в силу ст.ст. 147-149 КЗпП України роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника (ч. 3ст. 149 КЗпП України).

Правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо.

У наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення. Наказ про накладення дисциплінарного стягнення повинен обов`язково містити нормативне посилання, тобто роботодавець повинен зазначити назву, статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт нормативно правового акту чи акту локального нормотворення, на підставі якого працівник притягується до дисциплінарної відповідальності. Виконання всіх цих вимог є безумовною запорукою правильного та законного оформлення прийнятого роботодавцем рішення, що одночасно виступає гарантією дотримання трудових прав працівників.

Аналіз викладених вище норм вказує, що під час вирішення питання про притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності на роботодавцеві лежить обов`язок щодо визначення: в чому конкретно проявилося порушення працівником трудової дисципліні з додержанням власником або уповноваженим ним органом передбачених статтями 147-149 КЗпП України правил і порядку застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок, зазначення фактичних обставин вчинення дисциплінарного проступку. Для накладення дисциплінарного стягнення необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

При цьому, суд першої інстанції при застосуванні норм права вірно враховані висновки, викладені у постанові Верховного Суду.

Проаналізувавши оскаржуваний наказ, згідно якого ОСОБА_1 оголошено догану за неналежне виконання посадових обов`язків, що виразилося за порушення ст. 139 КЗпП України; п. 3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «МТП «Южний», що є Додатком № 15 до Колективного договору, п.п. 1.4, 2.12, 2.34 посадової інструкції начальника відділу організації і оплати праці, ПІ 107-10184, затвердженої наказом ДП «МТП «Южний» від 30.11.2018 року № 1687, застосовано до начальника відділу організації та оплати праці ОСОБА_2 дисциплінарне стягнення у вигляді догани з позбавленням всіх заохочувальних виплат згідно з додатками до Колективного договору: 100% премії за листопад місяць 2021 року (п.п.2.4.1.1, 2.4.1.2, 2.4.1.4 додатку № 7 До колективного договору); надбавки за вислугу років за листопад 2021 року (п.п. 4.1.1 Додатку № 8 до Колективного договору); виплати винагороди за підсумками роботи, а також письмові докази, судом вірно встановлено, що відповідачем при видачі наказу № 1204 від 18.11.2021 року були порушені норми трудового законодавства.

Також судом вірно встановлено, що в наказі не вказано, яке порушення було допущено позивачем, персонально якої особи та у який період, які конкретно норми закону були порушені, не зазначено підставу притягнення до дисциплінарної відповідальності та не зазначено норму закону на підставі якої він притягується до дисциплінарної відповідальності, не встановлена його вина, як обов`язкова ознака порушення трудової дисципліни.

З урахуванням викладеного, суд оцінивши докази у справі, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному їх дослідженні прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог,визнавши незаконним та скасувавши наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 , оскільки у справах, в яких оспорюється незаконне притягнення до дисциплінарної відповідальності, саме роботодавець повинен довести, що притягнення до дисциплінарної відповідальності відбулося без порушення законодавства про працю, що відповідачем зроблено не було.

Висновки суду відповідають вимогам закону, на які посилався суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ДП «Морський торговельний порт «Южний`про те, щовідповідачем у повному обсязі дотримані вимоги діючого законодавства при винесені оскаржуваного наказу, в якому зазначені підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, вина позивача у вчинені дисциплінарного проступку, так як мало місце неналежне виконання позивачем своїх посадових обов`язків, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки при видачі наказу № 1204 від 18.11.2021 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » відповідачем були порушені норми трудового законодавства.

Крім того, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта із висновками суду першої інстанції щодо встановлених обставин справи, ці доводи були предметом перевірки суду першої інстанції, який дав їм повну, всебічну та об`єктивну оцінку у своєму рішенні, проте повноваження суду апеляційної інстанції стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).

Крім того, зазначені доводи не вказують на порушення судом норм матеріального та процесуального права та на незаконність судового рішення, і не є визначальними при ухваленні рішення.

Інші доводи апеляційної скарги також не є суттєвими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Нових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції надано не було.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судового рішення, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі доводи були розглянуті судом першої інстанції при розгляді справи, та їм була надана відповідна правові оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» залишити без задоволення.

Рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 15 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 30 березня 2023 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Є.С. Сєвєрова

______________________________________ Т.В. Цюра