РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1715/23

22 серпня 2023 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі головуючої судді Грипіч Л.А.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог, вказує на те, що на виконанні у Костопільському відділі державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавчий лист №564/2578/19 від 06.02.2020 про збільшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що з часу ухвалення судоми рішення про стягнення аліментів витрати на утримання дитини значно зросли, за останні три роки значно змінився розмір прожиткового мінімуму на дитину, зросла мінімальна заробітна плата, усі соціальні виплати, суттєво збільшились розміри платежів за комунальні послуги, продути харчування, проїзд, побутові послуги, а розмір аліментів, які сплачує відповідач на користь позивача є занадто низьким. Зазначає, що внаслідок перенесеного у 2020 році захворювання на «Covid-19» дитина спостерігалася і лікувалась, внаслідок ускладнення дитина перебуває на обліку та періодично проходить лікування у ендокринолога, кардіолога, уролога, дитині рекомендоване індивідуальне навчання, у зв`язку з чим було укладено договір і ТОВ «Атмосферна школа» про надання освітніх послуг за дистанційною формою здобуття освіти. Вартість навчання за 2021, 2022 та 2023 роки склала 28000 грн. Також у 2020 році неповнолітній ОСОБА_3 навчався в закладі загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів «Центр дистанційної освіти» «Джерело плюс», що потребувало додаткової оплати. Відповідач участі в оплаті дистанційного навчання не приймав, за 16 років з сином жодного разу не спілкувався, будь-якої іншої фінансової чи матеріальної допомоги, крім примусового стягнення аліментів, не надає, здоров`ям сина не цікавиться, участі у вихованні та навчанні не приймає і дитина знаходиться на повному утриманні матері. Вказує, що відповідач офіційно працевлаштований, от римує дохід у військовій частині. На підставі наведеного вважає, що спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача, може бути змінено та визначено у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), який буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

Просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з кроки ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з твердої грошової суми на 1/3 частку всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 100% прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття та стягувати їх надалі у вказаному розмірі.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 09.06.2023 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, про що повідомлено сторони.

Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, позивачу у 5-ти денний строк з дня отримання відзиву на позов подати відповідь на відзив, відповідачу у строк не пізніше 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзив подати свої заперечення на відповідь на відзив.

Відповідачем, ОСОБА_2 , подано відзив на позов, в якому останній позов визнав частково, погодився на стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) у розмірі 1/4 частки, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що в частині розміру аліментів в 1/3 частці від заробітку та не менше 100% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку позовні вимоги безпідставні та не підтверджені належними та допустимими доказами. Зазначає, що суд не визначає мінімального розміру аліментів, оскільки він встановлений законом - ч.2 ст. 182 СК України, на рівні 50% від прожиткового мінімуму. Вказує, що як на підставу для зміни способу стягнення аліментів позивач фактично покликається на відсутність уваги зі сторони відповідача до дитини, відсутність іншої допомоги, зміну законодавства, зростання цін, зміна матеріального становища відповідача, витрати позивача на навчання у приватних школах. Також позивач не надає докази на зміну свого матеріального стану. Зазначає, що відповідач має на утриманні дружину та малолітню дитину, очікує поповнення, що потребує додаткових витрат. Вважає, що позивачем не доведено необхідність стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 100% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та визнає позов частково у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) і просить позов задоволити частково.

У відповіді на відзив позивач зазначила, що відповідач зі своєї сторони не надав доказі наявних у останнього витрат, про які він зазначає у відзиві, а влаштування дитини на дистанційне навчання, яке всюди є платним, було прийняте за рекомендацією лікаря і тим самим позивача намагається забезпечити дитині якнайкращі умови навчання та розвитку.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим 21.06.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції в Рівненській області, актовий запис про народження №174.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 06 грудня 2019 року у справі №564/2578/19 збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 відповідно до рішення апеляційного суду Рівненської області від 14.05.2008 року на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і встановлено їх у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили 09.01.2020.

06 лютого 2020 року Костопільським районним судом Рівненської області видано виконавчий лист на виконання Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 06 грудня 2019 року у справі №564/2578/19.

11 квітня 2022 року в межах виконавчого провадження ВП №68693281 з примусового виконання виконавчого листа у справі №564/2578/19 державним виконавцем Костопільського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_2 .

Із відповіді Державної податкової служби на запит №163195083 від 19.05.2022 вбачається, що відповідач у 2022 році отримував дохід, а саме: другий квартал 2022 року нараховано доходу 189580,90 грн; третій квартал 2022 року нараховано доходу 205191,74 грн; четвертий квартал 2022 року нараховано доходу 371177,31 грн.

Із довідки КНП «Костопільський центр первинної медичної допомоги» Костопільської міської ради від 17 травня 2023 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із перенесеним в 2020 році захворюванням на Covid-19 середнього ступеню тяжкості та внаслідок ускладнення, останній перебуває на обліку у ендокринолога, кардіолога, уролога, було рекомендовано індивідуальне навчання, періодично проходити лікування у кардіолога, ендокринолога, уролога.

Із довідки від 28 вересня 2020 року №546, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр дистанційної освіти «Джерело Плюс» вбачається, що ОСОБА_3 навчався у 8 класі ЗЗСО-І-ІІІ ступенів «Центр дистанційної освіти «Джерело Плюс».

05 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Заклад освіти «Київ Глобал Скул» та ОСОБА_1 , як законними представником ОСОБА_3 , який є Одержувачем, укладено договір про надання освітніх послуг №05-07/03, відповідно до п.1.1. якого заклад освіти взяв на себе зобов`язання за завданням та за рахунок коштів Замовника надати послугу з навчання Одержувача за навчальними програмами середньої освіти з використанням дистанційних освітніх технологій.

Відповідно до п.4.3.1 вказаного договору, повна вартість освітньої послуги за кожен місяць становить 1500 грн.

Із довідки про підтвердження укладення договору публічної оферти від 02.05.2023 №2037Е, яка видана Товариством з обмеженою відповідальністю «Атмосферна школа», вбачається, що між ТОВ «Атмосферна школа» та ОСОБА_1 було укладено договір 05-07/03 від 05.07.2021 про надання освітніх послуг за дистанційною формою здобуття освіти, задля надання освітніх послуг її дитині - ОСОБА_3 . ОСОБА_3 був зарахований до 9 класу на підставі заяви батьків, договір являється безстроковим, оплата за договором здійснюється помісячно. У 2021/2022, 2022/2023 роках за навчання ОСОБА_3 було сплачено 28000 грн.

Із акту обстеження умов проживання, складеного представника Служби у справах дітей Костопільської міської ради 12 червня 2023 року вбачається, що неповнолітній ОСОБА_3 проживає у задовільних умовах, батько дитини ОСОБА_2 з дитиною не спілкується, не бере участі у його вихованні та додаткових витратах на дитину.

26 червня 2023 року складено консультативний висновок спеціаліста КП «Рівненська обласна дитяча лікарня» №60154 з якого вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено «Інші розлади вегетативної нервової системи» та рекомендовано дообстеження ендокринолога і лікування.

Судом також встановлено, що 05 грудня 2014 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб із ОСОБА_5 (прізвище після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 ), що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області.

ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_7 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 06.10.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області.

Із довідки Комунального підприємства «Управляюча компанія «Костопільське багатогалузеве житлово-комунальне підприємство» Костопільської міської ради від 17.06.2023 №463 вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_1 , син - ОСОБА_7 .

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно приписів ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За положеннями статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 Сімейного кодексу України). Стаття 192 Сімейного кодексу України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 Сімейного кодексу України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі №752/26176/18, провадження №61-16697св21.

При цьому, відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд враховує, що покликаючись на збільшення розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, зростання мінімальної заробітної плати, усіх соціальних виплат, збільшення розміру платежів за комунальні послуги, продути харчування, проїзд, побутові послуги та вказуючи, що розмір аліментів, які сплачує відповідач на користь позивача є занадто низьким, позивач фактично у спосіб зміни способу стягнення аліментів намагається збільшити їх розмір, незважаючи на те, що наведене не є підставою для збільшення розміру аліментів.

Більше того, в силу вимог ч.1 ст.141 Сімейного кодексу України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а відтак останні несуть рівні обов?язки щодо утримання дітей.

Разом з тим, надаючи доказ на підтвердження розміру доходів боржника за другий, третій та четвертий квартали 2022 року, позивачем не надано будь-яких доказів, які б свідчили, що остання зі своєї сторони несе аналогічні розміру заявленим позовним вимогам витрати по утриманню спільної дитини, тобто у розмірі, половину якого покриватиме 1/3 частка усіх видів заробітку (доходу) відповідача, враховуючи передбачену ч.1 ст.141 Сімейного кодексу України рівність прав та обов`язків батьків щодо дітей.

Суд також не приймає до уваги доводи позивача про понесені витрати на індивідуальне дистанційне навчання, обстеження та лікування дитини, оскільки такі витрати відповідно до ст.185 Сімейного кодексу України відносять до додаткових, а вимоги про стягнення додаткових витрат позивачем не заявлялись.

Проте, в силу ст.181 Сімейного кодексу України, право визначення способу стягнення та його зміни належить виключно одержувачу аліментів.

Згідно із статті 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Розмір аліментів з урахуванням статті 48 Конституції України має забезпечувати такий достаток, який би забезпечив покриття поточних основоположних життєвих потреб.

Суд враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку із чим певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В Декларації прав людини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений соціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу.

Крім того, існує необхідність визнання обов`язковості практики Європейського Суду з прав людини, що законодавчо ґрунтується на нормах пункту першого Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року», згідно якого Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосується тлумачення і застосування Конвенції, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV, у якій зазначено, що суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, вирішуючи питання стосовно застосування частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року (остаточне 13 квітня 2011 року) за заявою №28924/04 у параграфі 50 зазначено, наступне «…суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. The United Kingdom), пп.2836, Series A№18). Крім того, порушення судового провадження саме пособі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а нетеоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п.45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п.25, ECHR 2002-II).

Суд враховує, що відповідач не заперечувався факт отримання ним доходу, а лише вказував на наявність витрат, на підтвердження розміру яких останній доказів не надав.

Разом з тим суд враховує, що відповідач також має сім`ю та малолітню дитину 2015 року народження на утриманні.

Крім того, відповідач визнав позов частково та не заперечував проти сплати аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу).

Відтак, забезпечуючи право на справедливий суд, враховуючи пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб та інші встановлені обставини, що мають істотне значення для вирішення даної справи, враховуючи, що дитина потребує більше коштів на своє утримання, суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення розміру аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і такий розмір аліментів не буде надто обтяжливим для відповідача.

Враховуючи наведене, позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, то суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів - задоволити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, присуджених за рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 06 грудня 2019 року у справі №564/2578/19 та визначити аліменти у часті від заробітку (доходу) ОСОБА_2 .

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 /однієї четвертої/ частки від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1073 /одна тисяча сімдесят три/ гривні 60 копійок судового збору за подання позовної заяви.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

ОСОБА_1 (жителька АДРЕСА_2 ), РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач:

ОСОБА_2 (житель АДРЕСА_1 ), РНОКПП: НОМЕР_4 .

Повне рішення складено

22 серпня 2023 року.

СуддяЛ. А. Грипіч