Номер провадження 2/754/12/23
РІШЕННЯ

Іменем України

24 травня 2023 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

судді Саламон О.Б.

з участю секретаря судового засідання Рябенка В.О.

представника позивача Сербіної А.О.

представника відповідача ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору недійсним, -

В С Т АН О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» у серпні 2015 року звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позов обгрунтовано тим, що 13 грудня 2007 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 061-2914/840-0689, за умовами якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 119 400 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,75 % річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення до 10 грудня 2029 року. Між сторонами також було погоджено, що за користування кредитними коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 38,25 % річних (підвищена процентна ставка). 30 червня 2008 року банк направив відповідачу повідомлення про те, що починаючи з 15 липня 2008 року нарахування процентів за залишком кредиту буде відбуватися в таких розмірах: базова процентна ставка - 13,75 %, підвищена процентна ставка - 41,25 %. Заперечення проти підвищеної процентної ставки позичальник не надала. В порушення вимог законодавства та умов Кредитного договору ОСОБА_2 належним чином не виконувала своїх зобов`язань, у зв`язку з чим в неї утворилася заборгованість, яка станом на 23 липня 2015 року складала 20 363,38 доларів США, що за курсом Національного банку України (далі - НБУ) еквівалентно 435 478,86 грн, що складається із: заборгованості за кредитом - 19 141,16 доларів США, що еквівалентно 409 341,21 грн; за процентами - 1 176, 33 доларів США, що еквівалентно 25 156,28 грн; за підвищеним процентами - 45,89 дол. США, що еквівалентно 981,38 грн. Враховуючи наведене, ПАТ «Універсал Банк» просило стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість.

В процесі розгляду справи стало відомо, що Акціонерне товариство "Універсал Банк" є правонаступником усіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», тип якого у відповідності до рішенгня Загальних зборів акціонерів ПАт "Універсал Банк" було змінено на приватне акціонерне товариство та який було перейменовано на Акціонерне товариство "Універсал Банк".

Представник відповідача ОСОБА_2., заперечуючи проти позову, звернувся до суду з зустрічною позовною заявою про захист порушеного права споживача фінансових послуг та визнання кредитного договору від 13 грудня 2007 року недійсним.

Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги, преставник відповідача посилається на те, що кредит за договором від 13 грудня 2007 року надавався позичальнику на купівлю нерухомості, а саме однокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до умов п.3.2 кредитного договору, забезпеченням виконання зобов`язань Позичальника за цим договором є застава нерухомості, а саме однокімнатна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Того ж дня між ОСОБА_2 та ВАТ «Універсал Банк» було укладено договір іпотеки від 13.12.2007, Додаток №1 та Додаток №2 до кредитного договору. При укладенні кредитного договору Банк не дотримав та порушив імперативні вимоги діючого законодавства України та приписи Національного Банку України, які визначені законом як істотні та є необхідні для даного виду договорів, а саме: 1) не виконав вимоги законодавства про дотримання істотних умов договору щодо надання позичальнику об`єктивної, повної та достовірної інформації про умови кредиту під час укладення договору про надання споживчого кредиту забезпеченого іпотекою; 2) приховав фактичне значення реальної процентної ставки та фактичне значення здорожчання кредиту, які суттєво відрізняються від тієї реальної процентної ставки за кредитом та того розміру здорожчання кредиту, які були обумовлені та узгоджені сторонами. Зміст та умови кредитного договору були розроблені працівниками Банку, а тому Позичальник був позбавлений фактичної можливості вносити зміни до змісту кредитного договору, і при його укладенні мав можливість погодитись лише на ті умови, які були запропоновані йому Банком щодо істотних умов договору та відсоткової ставки.

Також представник відповідача у зустрічній позовній заяві зазначив, що частиною 4 пунктом 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», частиною 1 статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг встановлено, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладанням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством.

Як зазначив представник відповідача, при укладенні кредитного договору Банком не дотримані встановлені законодавством обов`язкові умови, які необхідні для укладення кредитного договору, а саме: не встановлено умов надання кредиту, зокрема про можливі валютні ризики для позичальника; не встановлено, не розкрито та є відсутніми обов`язкові умови, щодо основних економічних і правових вимог виникнення іпотечного боргу, шляхом оприлюднення їх у письмовій формі ще до укладення договору; не встановлено інфляційного застереження та відсутні відомості відносно досягнутої домовленості про розрахунки індексації інфляційних втрат вартості предмета іпотеки та збереження її реальної вартості. Ураховуючи наведене, представник відповідача зазначив, що в момент підписання кредитного договору ОСОБА_2 була введена в оману відповідачем щодо істотних умов договору, ціни та відсоткової ставки. Відповідно до заявлених у зустрічній позовній заяві вимог, представник відповідача просив визнати порушеним право ОСОБА_2 як споживача фінансових послуг банку, визнати недійсним кредитний договір від 13 грудня 2007 року № 061-2914/840-0689, укладений між ОСОБА_2 та ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та вирішити питання щодо відшкодування судових витрат.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 27 червня 2017 року у задоволенні первісного позову ПАТ «Універсал Банк» відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано недійсним кредитний договір від 13 грудня 2007 № 061-2914/840-0689, укладений між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_2 , в іншій частині зустрічних позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 12 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Універсал Банк» відхилено, рішення Деснянського районного суду міста Києва від 27 червня 2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2019 року задоволено касаційну скаргу ПАТ «Універсал Банк», рішення Деснянського районного суду міста Києва від 27 червня

2017 та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 12 жовтня 2017 року скасовано, направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 06 лютого 2019 року зазначену справу розприділено судді Саламон О.Б.

Ухвалою суду від 08 лютого 2019 року справу прийнято до розгляду, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення, надавши суду розрахунок заборгованості станом на 26 червня 2017 року, згідно якого розмір заборгованості відповідача становить 16 223, 35 доларів США. Проти задоволення зустрічного позову заперечував, вважаючи його необґрунтованим, а також звернулась до суду з заявою про застосування строку позовної давності до вимог відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні проти вимог первісного позову заперечували, зустрічні позовні вимоги підтримали.

У відзиві на позовну заяву про стягнення заборгованості, у письмових поясненнях та запереченнях щодо первісного позову відповідачем ОСОБА_2 та її представником зазначено, що сума заборгованості, вказана у позовній заяві розрахована ПАТ «Універсал Банк» з використанням процентної ставки, яка не була обумовлена сторонами в момент підписання кредитного договору. Весь час дії кредитного договору банком в односторонньому порядку нараховувалися відсотки по кредиту в розмірі 14,73%, відтак як в договорі передбачено суттєво нижчу відсоткову ставку. Абсолютне значення подорожчання кредиту, про яке не була повідомлена ОСОБА_2 до укладення договору, включає в себе збір на обов`язкове пенсійне страхування операцій з купівлі нерухомості, платежі здійснені ОСОБА_2 у зв`язку з іпотекою заставної квартири, інфляційні витрати, переказ готівки тощо. В результаті приховування зазначених платежів банк скористався недобросовісною конкуренцію, про що ОСОБА_2 дізналась тільки подавши зустрічний позов до суду. Також ОСОБА_2 зазначено, що лист ПАТ «Універсал Банк», направлений банком 30.06.2008 щодо зміни процентної ставки нею не отримувався, оскільки за вказаною у листі адресою на той час вона не проживала та не була в ній зареєстрована, квартира за вказаною адресою перебувала в іпотеці, яка була припинена банком після її продажу. Про обставини щодо зміни адреси позичальника працівники банку були обізнані, так само як і обізнані про номери її телефонів. Також вказано, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 27.07.2017 встановлено, що на момент розгляду справи у відповідача ОСОБА_2 була відсутня прострочена заборгованість за кредитом, а тому і порушеного права у позивача не виникло. Також, як зазначив представник відповідача, у позивача не виникало права на зміну умов кредитного договору. Одночасно представник відповідача зазначив, що всього за період з направлення вимоги, ОСОБА_2 сплатила 12 892, 16 дол. США відсотків по кредиту, підвищенних відсотків та прострочених відсотків по кредиту. Враховуючи що станом на 26.06.2017 згідно довідки наданої представником позивача, поточна заборгованість відповідача становила 16 223, 35 дол. США, сума сплачених відсотків склала 12 892,16 дол. США, які банк мав спрямувати на погашення тіла кредиту, відповідно залишок суми боргу складає 3 233, 18 дол. США.

У запереченнях на зустрічну позовну заяву, у відповіді на відзив представниками ПАТ «Універсал Банк» зазначено, що до укладення кредитного договору між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 банком було дотримано вимог Закону України «Про захист прав споживачів» щодо надання споживачу необхідної інформації про продукцію, що забезпечило можливість останній свідомо вибрати контрагента для отримання послуги. Договір споживчого кредиту укладено в письмовій формі та підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їх внутрішній волі; позивачка за зустрічним позовом на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови. До укладення кредитного договору Позичальника було ознайомлено у письмовій формі з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, також Позичальник уклавши кредитний договір розумів наслідки настання валютних ризиків за кредитом в іноземній валюті та йому було повідомлено інформацію щодо методики визначення курсів і комісій пов`язаних з конвертацією валюти. Посилання ОСОБА_2 на те, що Банком було введено її в оману щодо істотних умов, ціни та відсоткової ставки не відповідають обставинам справи. Одночасно представником ПАТ «Універсал Банк» вказано, що зустрічний позов пред`явлено 16 листопада 2015 року позивачеміз пропуском строку позовної давності з огляду на те, що положення кредитного договору були відомі позивачці з часу його підписання та з цього ж часу вона мала об`єктивну можливість знати про оспорювані нею положення зазначеного договору.

27 червня 2017 року представником ПАТ «Універсал Банк» подано до суду заяву про застосування строку позовної давності. Також представником ПАТ «Універсал Банк» зазначено, що ОСОБА_2 тривалий час, з моменту укладання кредитного договору та до червня 2017 року виконувала умови такого договору, у тому числі після зміни банком базової та підвищеної процентної ставки. ОСОБА_2 володіла повною інформацією щодо всіх платежів та у день укладання кредитного договору здійснила платежі по ставці збору з операції купівлі нерухомості у розмірі 6 348, 00 грн. та комісію за переказ готівки. Листування з позичальником здійснювалось банком за вказаною у кредитному договорі адресою місця її реєстрації, при цьому за умовами зазначеного договору, саме на позичальника покладено обов`язок щодо повідомлення кредитора у тридцятиденний строк про зміну реєстрації та/або місця проживання, зміну місця працевлаштування тощо, та інших обставин, що можуть вплинути на виконання зобов`язань позичальника за вказаним договором. Такий обов`язок ОСОБА_2 виконано не було.

Всебічно з`ясувавши обставини справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 ЦК України)

Відповідно до положень ст.ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України кредитний договір повинен бути укладений в письмовій формі та містити в собі положення щодо розміру та умов кредиту. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ч.2 ст.627 та ч.3 ст.1054 ЦК України, у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Згідно з ч.ч. 2,4,5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) інші умови, визначені законодавством. У договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

До договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: 1) для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; 2) споживач зобов`язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; 3) передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; 4) встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), яка регулює визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Частина третя статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить перелік умов договору, які віднесені до несправедливих та зазначений перелік не є вичерпним.

Частиною першою, другою, шостою статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Рішенням Конституційного Суду України від 10.11.2011 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень п.п. 22, 23 ст. 1, ст.11, ч.8 ст.18,ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями ч.4 ст. 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) визначено, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Судом встановлено, що 13 грудня 2007 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 061-2914/840-0689 та договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 119 400 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,75 % річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення до 10 грудня 2029 року. Сторони погодили, що розмір базової процентної ставки може змінюватися згідно з умовами цього договору.

Пунктом 1.1.1. кредитного договору передбачено, що за користування кредитними коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 38,25 % річних (підвищена процентна ставка).

Згідно з п.п. 1.2, 1.3 кредитного договору строк кредитування становить період: з дати надання кредитором кредиту позичальнику по 10 грудня 2029 року включно (що є датою останнього погашення всієї суми кредиту). Строки та терміни надання та погашення кредиту визначаються умовами цього договору. Цільове призначення кредиту - на придбання майна, а саме: однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 3.2 кредитного договору забезпеченням виконання зобов`язань Позичальника за Договором щодо погашення Кредиту, сплати процентів, комісій та інших платежів, передбачених цим Договором, можливих санкцій є: іпотека нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Кошти в сумі 119 400 дол. США було перераховано ОСОБА_2 , що підтверджується меморіальним ордером від 13 грудня 2007 року № 0612914USD000133.

26 травня 2008 року ОСОБА_2 достроково сплачено частину кредиту в розмірі

90 000 доларів США.

Пунктом 2.12 кредитного договору визначено право Кредитора щодо збільшення процентної ставки, зазначеної у п. 1.1 Договору та випадки коли Кредитор може збільшити процентну ставку, зазначену у п.1.1 Договору. Про зміну процентної ставки Кредитор має повідомити Позичальника письмово: за 15 (п`ятнадцять) календарних днів до дати зміни процентної ставки. При цьому у разі незгоди зі зміною процентної ставки Позичальник має право у строк не пізніше останнього робочого дня, що передує даті початку дії нової процентної ставки, достроково повернути Кредитору всю суму кредитних коштів, отриманих за цим Договором (в тому числі несплачену суму кредиту), сплатити йому в повному обсязі нараховані проценти за користування кредитом та інші витрати, що підлягають сплаті Кредитору згідно умов цього Договору; протягом 7 (семи) календарних днів здати набрання чинності нового розміру процентної ставки.

Письмова форма повідомлення Кредитором Позичальника про зміну розміру процентної ставки за користування кредитом передбачає направлення Кредитором відповідного письмового повідомлення Позичальнику поштою та/або шляхом розміщення відповідних повідомлень на дошках оголошень у приміщеннях установ Кредитора та/або іншим засобом.

Пунктом 5.3.6 Договору визначено обов`язок Позичальника у тридцятиденний строк повідомити Кредитора про зміну реєстрації та/або місця постійного проживання, зміну місця працевлаштування, прізвища, імені, по-батькові та інших обставин, що можуть вплинути на виконання зобов`язань Позичальника за цим Договором.

З встановлених по справі обставин вбачається, що ОСОБА_2 не повідомляла Банк у спосіб та строки визначені п. 5.3.6 кредитного договору про будь-яку зміну реєстрації та/або місця свого постійного проживання, оскільки належного підтвердження не вбачається.

Згідно з п. 8.5 кредитного договору, уклавши цей Договір Позичальник підтверджує, що: - погоджується отримувати від Кредитора (його уповноважених осіб) інформацію про факти невиконання Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором, про розмір існуючої заборгованості за цим Договором, про строки та умови погашення такої заборгованості, про зміну умов обслуговування клієнтів Кредитора та нові послуги Кредитора тощо, шляхом направлення Позичальнику відповідних повідомлень засобами зв`язку, зокрема, поштою (в тому числі електронною поштою) за адресою Позичальника, вказаною у цьому Договорі, та/або на номер мобільного телефону Позичальника та/або на автовідповідач телефону тощо; розуміє наслідки настання валютних ризиків за кредитом в іноземній валюті, та йому повідомлена інформація щодо методики визначення курсів і комісій, пов`язаних з конвертацією валюти.

До укладення Позичальником цього Договору він був ознайомлений у письмовій формі з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, а саме: (1) найменування та місцезнаходження кредитора; (2) умови кредитування (зокрема, щодо можливої суми кредиту; строку, на який кредит може бути наданий; мети, для якої кредит може бути використаний; форми та видів його забезпечення; необхідності здійснення оцінки майна, та якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; наявних форм кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов`язаннями Позичальника; типу процентної ставки; переваг та недоліків пропонованих схем кредитування); (3) орієнтовну сукупну вартість кредиту (з урахуванням: (а) процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо); (б) варіантів погашення кредиту, уключаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги; (в) можливості та умов дострокового повернення кредиту) тощо.

30 червня 2008 року Банком направлено поштою ОСОБА_2 , на адресу зазначену у кредитному договорі: АДРЕСА_2 письмове повідомлення про те, що починаючи з 15 липня 2008 року нарахування відсотків на залишок її кредиту буде відбуватися за таких умов: базова процентна ставка - 13,75 % річних; підвищена процентна ставка (у разі прострочення платежу) - 41,25 %. Зазначене повідомлення позичальником не отримано.

23 червня 2015 року Банком направлено поштою відповідачу ОСОБА_2 за тією ж адресою письмову вимогу щодо негайної сплати з дня отримання зазначеної вимоги простроченої заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитними коштами, та штрафних санкцій за порушення виконання зобов`язань. Станом на дату зазначеної вимоги заборгованість Позичальника по сплаті кредиту та нарахованих процентах за кредитним договором становила 20 040,14 дол. США, з яких: 435,58 дол. США - прострочена заборгованість за кредитом; 1 8705,58 дол. США - строкова заборгованість за кредитом; 869,66 - відсотки/комісія, нараховані за користування кредитними коштами; 29,32 - підвищені відсотки/пеня/штраф за порушення виконання зобов`язань.

У випадку невиконання зазначеної вимоги термін повернення кредиту визнається Банком таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання цієї вимоги.

Вищезазначена вимога отримана відповідачем 02 липня 2015 року.

Згідно з Додатком № 1 від 13 грудня 2007 року до кредитного договору визначено перелік та вартість основних супутніх послуг, що надаються Кредитором та третіми особами і пов`язані з отриманням та обслуговуванням кредиту.

У п. 1 зазначеного Додатку вказано, що для нотаріального оформлення договору купівлі-продажу об`єкта нерухомості Позичальник (за домовленістю з продавцем) може оплачувати серед іншого збір до Пенсійного фонду у розмірі, передбаченому Порядком сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 №1740.

Згідно з п. 15-1 постанови № 1740 (у редакції, яка була чинною на день укладення кредитного договору) з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1% від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна.

Отже, укладаючи кредитний договір з ОСОБА_2 , Банк, згідно Додатку № 1 до кредитного договору, відніс збір з операції купівлі-продажу об`єкта нерухомості до Пенсійного фонду у розмірі, передбаченому Порядком сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженим Постановою №1740 до основних супутніх послуг, що надаються Кредитором та третіми особами і пов`язані з отриманням та обслуговуванням кредиту.

Представник ПАТ «Універсал Банк» у письмових поясненнях та в судовому засіданні зазначав, що ОСОБА_2 у день укладання кредитного договору сплачено збір з операції купівлі нерухомості у розмірі 6 348 грн. (квитанція від 13.12.2007, еквівалент 1 257 дол. США) та комісію за переказ готівки у розмірі 63,48 грн. (еквівалент 12,57 дол. США).

Згідно з Додатком № 2 від 13 грудня 2007 року до кредитного договору визначено графік платежів, у тому числі зазначені платежі за надані супутні послуги на користь банку: комісія за надання кредиту - 1,294 дол. США та на користь третіх осіб, пов`язані із: страхування - 314,23 дол. США, послугами нотаріусів - 1,532,62 дол. США. Зазначено, що реальна процентна ставка за Договором становить 14,48 %, абсолютне значення подорожчання кредиту - 177 706, 69 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 22 грудня 2015 року в справі було призначено судово-економічну експертизу.

У висновку судового експерта Віхляєва О. К. від 12 грудня 2016 року № 2051 зазначено, що Додаток № 2 до кредитного договору № 061-2914/840-0689 від 13.12.2007 не відображає усіх витрат, пов`язаних з укладенням кредитного договору, а саме відсутні збір на обов`язкове пенсійне страхування з операції купівлі нерухомості (1% від вартості нерухомості) та комісія за переказ готівки у розмірі 63,48 грн (сплата за перерахування коштів за збір з операції купівлі нерухомості), що показує занижену вартість кредиту у грошовому виразі та у процентному значенні. Зокрема, у висновку експерта вказано, що, виходячи з наданих документів та керуючись умовами на момент укладення кредитного договору встановлено, що реальна процента ставка на момент укладення договору складає 14,73 % та є вищою від визначених договором реальної процентної ставки та процентів за користування кредитом; абсолютне значення подорожчання кредиту на момент укладення договору складає 178 976,24 дол. США та є вищим від абсолютного значення подорожчання кредиту, наведеного у Додатку № 2 до договору. Також зазначено, що в межах наданих матеріалів справи не встановлено розміру інфляційних витрат і зборів, пов`язаних з установленням іпотеки, що передбачено Законом України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» № 979-ІV від 19.06.2003.

Згідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 23 липня 2015 року відповідач має заборгованість в розмірі 20 363, 38 дол. США, яка складається з: простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 543, 09 дол. США; суми дострокового стягнення кредиту в розмірі 18598, 07 дол. США; заборгованості по відсоткам в розмірі 1 176, 33 дол. США; заборгованості по підвищеним відсоткам в розмірі 45, 89 дол. США (а.с.22-25).

В той же час, згідно розрахунку ПАТ «Універсал Банк», наданого під час судового розгляду, станом на 26 червня 2017 року відповідач має заборгованість в загальному розмірі 16 223, 35 дол. США, яка складається з: сума дострокового стягнення кредиту - 16 125, 34 дол. США; відсотки в розмірі 98,01 дол. США, прострочена заборгованість по кредиту відсутня.

Крім того, згідно довідки вих. № 1602.70Д від 02.09.2019 виданою АТ «Універсал банк» вбачається, що за кредитним договором №061-2914/840-0689 від 13 грудня 2007 року Позичальнику було надано кредит у сумі 119 400,00 дол. США.

З моменту видачі кредиту по 10 серпня 2009 року позичальник вчасно вносила грошові кошти на погашення кредиту.

З 13 грудня 2007 року по 28 серпня 2019 року за кредитним договором №061-2914/840-0689 від 13 грудня 2007 року було сплачено кошти в загальній сумі 137 701, 08 дол. США, з яких: тіло кредиту 103 274,66 дол. США; відсотки по кредиту 34 182,32 дол. США; підвищені відсотки 244,10 дол. США.

Представник ПАТ «Універсал Банк» у письмових поясненнях та в судовому засіданні зазначав, що на час укладення кредитного договору ОСОБА_2 у день укладання кредитного договору сплачено збір з операції купівлі нерухомості у розмірі 6 348 грн. (квитанція від 13.12.2007, еквівалент 1 257 дол. США) та комісію за переказ готівки у розмірі 63,48 грн. (еквівалент 12,57 дол. США), що вказує на те, що вказані платежі не були приховані від Позичальника. Зазначені платежі також були передбачені у Додатку № 1 до кредитного договору. Збір на обов`язкове пенсійне страхування з операції купівлі нерухомості та комісія за переказ готівки, як зазначав представник позивача, не повинні враховуватись при розрахунку реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту, оскільки вказані платежі сплачувались на користь третім особам, не пов`язані з оформленням та обслуговуванням кредитного договору, могли бути сплачені за рахунок продавця, у разі відповідної домовленості та зазначені платежі не входять до тіла кредиту, на них не нараховуються відсотки.

З наданих пояснень відповідача ОСОБА_2 , що і підтверджується матеріалами справи, вбачається, що через 5 місяців після отримання кредиту (13 грудня 2007 року) ОСОБА_2 в якості погашення заборгованості переведено (26 травня 2008 року) на рахунок Банку 90 000 доларів США, однак через місяць, 30 червня 2008 року Банком направлено ОСОБА_2 письмове повідомлення про збільшення розміру процентної ставки, а саме, що починаючи з 15 липня 2008 року нарахування відсотків на залишок кредиту буде відбуватися у вигляді базової процентної ставки - 13,75 % річних, підвищеної процентної ставки ( у разі прострочененя платежу ) - 41,25 %, про що не було відомо ОСОБА_2 , яка на той момент не могла скористатись одномоментним погашенням заборгованості в разі непогодження.

Банком в односторонньому порядку збільшено розмір процентної ставки за користування кредитом з 12,75 % до 13,75 %, при цьому наданий Банком розрахунок заборгованості за кредитним договором, виписка/особовий рахунок та наданий контрозрахунок ОСОБА_2 були предметом дослідження й оцінки доказів. З розрахунку Банку не вбачається послідовності списання (зняття) коштів. З пояснень представника Банку вбачається, що кошти акумулювалися на певному рахунку, а в подальшому, через деякий час перерозподілялися в рахунок погашення заборгованості, однак суд не вбачає можливості перерахувати залишок суми заборгованості.

Слід також звернути увагу на те, що відповідно до довідки, виданої ПАТ "Універсал Банк", станом на 11 листопада 2015 рік ОСОБА_2 не мала простроченої заборгованості за кредитним договором, що свідчить про те, що оскільки Банк визнає факт відсутності простроченої заборгованості по кредиту та відсоткам, то відповідно Банк не має вимагати від позичальника сплати всієї суми кредитної заборгованості,оскльки виконання умов договору кредиту в такому випадку має відбуватися у встановленому сторонами такого договору графіку. Зокрема, Верховний Суд у постанові від 16 січня 2019 року, відправляючи справу на новий розгляд, зазначив про факт відсутності простроченої заборгованості по тілу кредиту та відсоткам.

Згідно з вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з ч.1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність, або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Що стосується вимог зустрічного позову, судом встановлено наступне.

Частинами 1-3 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5-6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Правові наслідки вчинення правочину під впливом обману, передбачені ст. 230 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до п. 20 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

На підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним особа повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, наявність обставин, які вказують на помилку, неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що ця помилка дійсно була і має істотне значення.

Встановлені судом в ході розгляду справи обставини та досліджені матеріли справи свідчать про те, що кредитний договір від 13.12.2007 № 061-2914/840-0689 укладено в письмовій формі та підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та їх волевиявлення було вільним і відповідало їх внутрішній волі. На момент укладення кредитного договору ОСОБА_2 не заявлялось додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувались його умови. При укладанні зазначеного кредитного договору ОСОБА_2 була ознайомлена з додатком № 1 до кредитного договору «Перелік та вартість супутніх послуг, що надаються Кредитором та третім особам і пов`язані з отриманням та обслуговуванням кредиту» та додатком № 2 до кредитного договору «Графік платежів».

Встановлені судом обставини не свідчать про те, що під час укладення кредитного договору мало місце навмисне введення ОСОБА_2 банком в оману щодо обставин, які мають істотне значення, зокрема щодо реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту, порушення умов Договору щодо зміни процентної ставки та застосування підвищенної процентної ставки.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Щодо інших доводів сторін, викладених у заявах по суті справи та усних поясненнях, суд зазначає, що у п. 23 Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 (заява №63566/00) «Пронін проти України» зазначено, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову Акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором через недоведеність розрахунку кредитної заборгованості, а також про відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Універсал банк» про визнання кредитного договору недійсним.

Оскільки у задоволенні як первісного, так і зустрічного позовів відмовлено, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивачів за цими позовами у сплаченому при зверненні до суду розмірі.

Керуючись ст. 11, 23, 202-205, 207, 215, 216, 598, 599, 610,612, 615, 626, 627, 629, 1046,

1048, 1049, 1054 ЦК України, ст. 2, 10, 12, 13,76-81, 89, 141,209, 247, 258, 259,263-265,

354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та зустрічного позову ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору недійсним, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.

Повний текст рішення складено 08.06.2023

Суддя О.Б. Саламон