Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/449/20
Провадження № 2/553/30/2023
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2023 року м.Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави у складі головуючого судді Високих М.С., з участю секретаря судового засідання Козицького Т.Л., позивача ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , його представника ОСОБА_4 ,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу

за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Служба у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради, про позбавлення батьківських прав,

та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Служба у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини,

в с т а н о в и в:

ПРОЦЕДУРА:

04.03.2020 ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м.Полтави із вказаним позовом до ОСОБА_3 , в якому прохає позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що вони мають з ОСОБА_3 спільну неповнолітню доньку ОСОБА_6 , яка після розірвання шлюбу проживає з матір`ю, відповідач повністю не проявляє уваги до своєї дитини, не займається її вихованням, відмовляється від виконання батьківських обов`язків, не забезпечує матеріально, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального розвитку; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтерес до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти та жодним іншим способом не проявляє батьківського піклування про неї. Крім того, відповідачу було визначено порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, кожної суботи з 9:00 по 18:00 з правом прогулянок по місту та відвідування місця проживання батька, проте відповідач жодного разу не скористався зазначеним правом. У зв`язку з чим позивач вважає що наявні всі законні підстави для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав через те, що він не виконує свої обов`язки по вихованню та утриманню дитини.

За ухвалою суду від 20.03.2020 (суддя Чистик І.О.) справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження.

Копія позовної заяви разом із доданими до неї документами та копія ухвали про відкриття провадження отримана відповідачем 25.03.2020 (а.с.49).

17.04.2020 надійшов відзив на позовну заяву про позбавлення батьківських прав в якому ОСОБА_3 категорично не погоджується з вимогами позовної заяви, наголошує що припинення спілкування батька та доньки стало наслідком конфліктних відносин, що склалися між позивачем та відповідачем після припинення шлюбних відносин. Вказує що рішенням Виконавчого комітету Октябрської у місті Полтаві ради №55 від 24.02.2015 за заявою ОСОБА_3 , було встановлено графік спілкування дитини з батьком і такі зустрічі фактично відбувалися. Врешті - решт, конфлікт між батьками досяг критичної точки, сторони припинили спілкування. Проте, відповідач вважає себе батьком доньки та бажає спілкуватися, бачити свою дитину та приймати участь в її житі. Окрім того, ОСОБА_3 перераховував на рахунок матері грошові кошти на утримання доньки, що свідчить про добровільне бажання батька виконувати батьківські обов`язки. Надалі ОСОБА_1 змінила картковий рахунок, перешкоджала спілкуванню з дитиною, та майже не виходила на зв`язок. Таким чином, відповідач вважає що відсутні докази на обґрунтування позовних вимог та вищевикладені обставини вказують на недоведеність факту свідомого ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, тому прохає відмовити у задоволенні позовних вимог.

Крім того, 17.04.2020 надійшла зустрічна позовна заява про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини в якій ОСОБА_3 прохає усунути перешкоди у вихованні та спілкуванні із донькою, реалізації батьківських прав та несення відповідних обов`язків, шляхом встановлення графіку побачень із донькою ОСОБА_6 без присутності матері ОСОБА_1 у перший та третій тиждень кожного місяця, з 18 годин понеділка до 18 годин неділі, з урахуванням відвідувань донькою навчального та позашкільного закладів, а також кожні літні шкільні канікули дитини не менше 40 діб для відпочинку та оздоровлення дитини на території України.

Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що рішенням виконавчого комітету Октябрської у місті Полтаві ради №55 від 24.02.2015 за заявою ОСОБА_3 , було встановлено графік спілкування дитини з батьком кожної суботи з 09:00 до 18:00 з правом прогулянок по місту та відвідування місця проживання батька, враховуючи природні умови, не порушуючи розпорядку дня дитини, турбуючись про її стан здоров`я. Вважає що ОСОБА_1 навмисно перешкоджає спілкуванню батька з донькою, чинить постійні перепони та провокує конфлікти, очевидцем яких неодноразово була і сама дитина, тому було вирішено подати зустрічну позовну заяву про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини.

16.06.2020 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вважає відзив наданий відповідачем необґрунтованим, у зв`язку з тим що у 2015 році Службою у справах дітей відповідачу було визначено порядок участі у виховні та спілкуванні з дитиною, відтоді відповідач не скористався можливістю виконання порядку участі у вихованні дитини. У свою чергу позивач, розуміючи свої обов`язки як матері та покладаючи надії на те, що у відповідача все ж таки є інтерес до життя дитини у 2018 та 2019 роках ставила його до відома про виїзд з дитиною за кордон, офіційно повідомляла органи захисту прав дитини про причину зміни місця проживання дитини та нову адресу проживання дитини. Позивач в жодному разі не перешкоджала у зустрічах і ніколи не заперечувала проти спроб налагодити контакт з дитиною. Також, позивач зазначає що остання квитанція про надання грошових коштів датується 21 січня 2015 року, тобто з цього часу до теперішнього моменту відповідач жодним чином не забезпечував свою дитину, у останнього не було спроб дізнатися номер нового карткового рахунку позивача, а доказів того що позивач не виходила на зв`язок або доказів направлення їй листів взагалі не наведено. Тому позивач прохає задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

08.07.2020 до суду надійшов висновок виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради, як органу опіки та піклування щодо недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

13.10.2020 надійшли заперечення на відповідь на відзив в яких ОСОБА_3 категорично не погоджується з позовними вимогами та наполягає на тому що позиція позивача не доводиться доказами. Вказує що відсутній єдиний стандарт поведінки батька. Вчинення або не вчинення певних дій не є беззаперечною підставою для того, щоб стверджувати що батько не цікавиться життям своєї дитини. Стверджує що позивачка свідомо не зверталася до суду щодо присудження аліментів на доньку. Так само позивачка не зверталася із вимогою, проханням або пропозицією щодо визначення порядку участі батька в матеріальному утриманні доньки. Відповідач не має перед позивачем заборгованості зі сплати аліментів або узгоджені та не виконані фінансові зобов`язання. Прохає відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м.Полтави від 13.10.2020 (суддя Чистик) (а.с.220), до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 прийнято зустрічний позов представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_7 про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини.

02.11.2020 надійшов відзив на зустрічну позовну заяву в якому відповідач прохає відмовити у задоволенні зустрічного позову, вважає його необґрунтованим, бездоказовим та таким, що не повинен братися до уваги. Свої вимоги обгрунтовує тим, що до подачі первісного позову про позбавлення батьківських прав позивача, він ніяким чином не цікавився життям дитини. Позивач не виконував батьківських обов`язків починаючи з народження дитини. Вважає що інформація зазначена позивачем про те що відповідач чинила постійні перепони у зустрічах з дитиною та провокувала конфлікти є неправдивою та ґрунтується лише на припущеннях.

Згідно з ухвалою суду від 03.11.2020 (т.2 а.с.4), у цивільний справі за первісним позовом ОСОБА_1 та зустрічним позовом ОСОБА_3 призначено судово-психологічну експертизу батьківських відносин дитини та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи.

Ухвалою суду від 09.07.2021 (а.с.191), у зв`язку із надходженням висновку експерта, провадження у справі поновлено та призначено до підготовчого судового засідання.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2021 проведеного на підставі розпорядження керівника апарату №18, у зв`язку з перебуванням судді Чистик І.О. у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, справу передано на розгляд судді Високих М.С.

Ухвалою суду від 26.08.2021 справу прийнято до свого провадження з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження (т.3 а.с.3)

Ухвалою суду 04.11.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (т. 3 а.с. 35).

09.02.022 до суду надійшов висновок виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради, як органу опіки та піклування, в якому визначено доцільним визначити порядок участі батька ОСОБА_3 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_6 наступним способом: щосереди з 17 год. по 19 год. та щосуботи з 09 год. до 18 год. без присутності матері ОСОБА_1 , за згодою самої дитини; два тижні у період літніх канікул, без присутності матері, рекомендовано батькам та малолітній ОСОБА_6 пройти курс у психолога щодо налагодження стосунків між батьком та донькою.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) СТОРІН

В судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали, у задоволенні зустрічного позову прохали відмовити, посилаючись на викладені у заявах по суті справи обставини. Вказали, що відповідач не цікавиться донькою, з 2015 року не надає допомогу на утримання, можливістю налагодити контакт з донькою не скористався, зустрічі з дитиною за встановленим графіком не відбувались. Позивач створила нову родину, донька вважає своїм татом чоловіка матері, який піклується про ОСОБА_6 , дитину турбує питання щодо різних прізвищ, оскільки вона носить прізвище біологічного батька, який довгий час відсутній в її житті. Запропонований графік зустрічей вважають таким, що не відповідає інтересам дитини, окрім того позивачем за зустрічним позовом не надано жодних доказів наявності у нього перешкод у спілкуванні з донькою.

Відповідач та його представник прохали задовольнити вимоги за заявленим зустрічним позовом, а у задоволенні первісного позову відмовити. Пояснили, що у зв`язку із конфліктними відносинами з матір`ю доньки, дійсно ОСОБА_3 не спілкування з ОСОБА_6 тривалий час аби не травмувати доньку. Відповідач не мав можливості вільно бачитись з донькою, його фактично витіснили з її життя, але він має бажання брати участь у вихованні дитини, спілкуватися з донькою. Його прагнення доводиться зверненням до органу опіки, за яким було встановлено графік зустрічей. Він декілька разів бачився з донькою, востаннє 2015 року, а в подальшому щоб не провокувати конфлікти з колишньою дружиною, не спілкувався з ОСОБА_6 . Відповідач пояснив, що усвідомлює що минуло багато часу і з моменту їх останнього спілкування з донькою, розуміє, що вони відсторонились один від одного та допускає необхідність допомоги психолога.

Представник третьої особи підтримав подані органом опіки висновки щодо розв`язання спору.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 .

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 24.04.2014 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 було розірвано.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 31.08.2015, визначено розмір часток у праві спільної власності на квартиру-секцію АДРЕСА_1 за сторонами в рівних частинах, а саме за ОСОБА_8 на 1/400, за ОСОБА_3 на 1/400 та визнано право власності.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 16.11.2015, роз`яснено рішення Апеляційного суду Полтавської області від 31.08.2015 та зазначено, що право власності у розмірі 1/400 частини об`єкта права спільної сумісної власності: квартиру-секцію АДРЕСА_1 , підлягає визнанню за кожним із сторін.

Згідно із свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , 19.10.2018 ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_9 та прийняла прізвище чоловіка « ОСОБА_10 ».

За довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру та довідкою про склад сім`ї від 02.12.2019, місце проживання позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

03.02.2015 ОСОБА_3 звернувся до служби у справах дітей Октябрської районної в м. Полтаві ради із заявою про встановлення графіку зустрічей з дитиною.

Згідно з висновком служби у справах дітей виконавчого комітету Октябрської районної у місті Полтаві ради та рішенням виконавчого комітету Октябрського районної у місті Полтаві ради №55 від 24.02.2015, визначено наступний порядок участі ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні зі своєю малолітньою донькою ОСОБА_6 - кожної суботи з 09 год. до 18 год. з правом прогулянок по місту та відвідування місця проживання батька, враховуючи погодні умови та не порушуючи режиму дня дитини, турбуючись про стан її здоров`я.

Згідно із заявою ОСОБА_8 від 15.09.2015, останньою було повідомлено на адресу Октябрської районної у м. Полтаві ради, що 12.09.2015 її колишній чоловік зламав двері, вирізав замок до кімнати, в якій вона мешкає з донькою, пояснюючи це тим, що за судовим рішенням вони є власниками по частини квартири, тому він може користуватись кімнатою, погрожував, після чого вона викликала поліцію. Внаслідок цього ОСОБА_11 вказала про вимушеність зміни місця проживання її та доньки та повідомила нову адресу - АДРЕСА_3 , за місцем мешкання її батьків. Зазначила, що з часу визначенні графіку участі батька у вихованні та спілкуванні з донькою, ОСОБА_3 жодного разу не бачився з дитиною.

За зверненням ОСОБА_8 від 15.09.2015 працівниками служби у справах дітей було обстежено умови за місцем проживання ОСОБА_3 , які є задовільними, для ОСОБА_6 передбачено окреме місце для відпочинку та ігровий куточок, про що повідомлено заявника.

Також, згідно із заявою ОСОБА_3 від 30.10.2015 останній звертався до Октябрської районної ради м. Полтави із заявою про проведення роз`яснювальної роботи з приводу участі батька у вихованні і спілкуванні з малолітньою дитиною, в якій навів обставини щодо неможливості спілкування з донькою.

За зверненням ОСОБА_3 на адресу ОСОБА_8 заступником голови ради було скеровано відповідний лист.

Відповідно до актів обстеження житлово-побутових умов від 17.07.2015, 19.02.2015, 18.02.2015, умови проживання малолітньої ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , були визнані задовільними.

За повідомленням Шевченківської районної у м. Полтаві ради після 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 до Виконкому не зверталися.

За довідкою виданою директором Дитячого танцювального клубу «Балеро» від 12.02.2015, ОСОБА_6 з вересня 2014 року відвідувала танцювальний клуб, на заняття якого дитину приводить мама або бабуся.

За поясненнями позивача станом на момент розгляду справи цей клуб ОСОБА_6 вже не відвідує.

Згідно з довідкою Полтавського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №60 «Червона шапочка» Полтавської міської ради Полтавської області від 11.02.2015, ОСОБА_6 з вересня 2014 року відвідує вказаний заклад, групу «Буратіно», зі слів вихователів життям дочки в садочку цікавиться мама, вона ж відвідує батьківські збори. Батько дитини заходи, що проводяться в групі не відвідує, дитину в дитячий садок не приводить і не забирає.

Згідно з повідомленням Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Полтави» №1085 від 21.07.2015, ОСОБА_3 щодо стану здоров`я дитини ОСОБА_6 до закладу не звертався, при викликах додому дитина знаходилась з бабусею, на огляд в лікувальний заклад дитину приводила мама або бабуся.

Відповідно до довідки Комунального закладу «Полтавський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №13 «Сонечко» №15д від 07.11.2016, ОСОБА_6 з жовтня 2015 року відвідує цей заклад, групу «Теремок», зі слів вихователів батько участі у вихованні доньки не бере, до садочку жодного разу не приходив, мама завжди цікавиться життям доньки у садочку, відвідує батьківські збори, свята, розваги. За активну участь у спортивних змаганнях «Тато, мама, я - спортивна сім`я», ОСОБА_9 висловлено подяку.

За довідкою Комунального закладу «Полтавська загальноосвітня шкода І-ІІІ ступенів №25 Полтавської міської ради Полтавської області» від 09.07.2018, ОСОБА_6 навчається у 1-А класі в ЗШ №25, за період навчання батько з донькою не спілкується, участі у вихованні не бере, батьківські збори не відвідує, вихованням дитини займається мати ОСОБА_1 , яка проживає разом із донькою за адресою: АДРЕСА_6 .

За довідкою Комунального закладу «Полтавська загальноосвітня шкода І-ІІІ ступенів №25 Полтавської міської ради Полтавської області» від 11.07.2019, ОСОБА_6 навчається у 2-А класі в ПЗШ №25, за період навчання батько з донькою не спілкується, не бере участі у вихованні, батьківські збори не відвідує, вихованням дитини займається мати ОСОБА_1 , яка проживає разом із донькою за адресою: АДРЕСА_6 .

За довідкою Комунального закладу «Полтавська загальноосвітня шкода І-ІІІ ступенів №25 Полтавської міської ради Полтавської області» від 13.12.2019, ОСОБА_6 навчається у 3-А класі цього закладу освіти, за період навчання батько не бере участі у вихованні ОСОБА_6 , батьківські збори не відвідує.

Згідно з довідкою керівника SOUL DANCE STUDIO ОСОБА_12 від 19.12.20219, ОСОБА_6 з вересня 2018 року відвідує колектив сучасної хореографії SOUL DANCE STUDIO, проводить оплату за навчання, відвідує батьківські збори та супроводжує дитину на змаганнях мати. За участь у змаганнях та участь у житті колективі ОСОБА_6 була нагороджена почесними дипломами.

Як пояснила в судовому засіданні ОСОБА_1 донька відвідує цей гурток й наразі.

За повідомленням КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 Полтавської міської ради» від 30.12.2019, на прийом до дільничного лікаря-педіатра з приводу дитини ОСОБА_6 зверталась мати, батько станом здоров`я дитини не цікавився.

Згідно з довідкою від 26.12.2019, ОСОБА_6 з вересня 2019 відвідує курси з вивчення англійської мови, проводить оплату навчання, відвідує батьківські збори мати дитини.

Як убачається з характеристики на ОСОБА_8 , яка була обговорена та затверджена на профспілкових зборах колективу від 06.02.2015, позивач з 2009 року працює в Полтавській обласній клінічній психіатричній лікарні ім. О.Ф. Мальцева. За час роботи зарекомендувала себе як грамотний відповідальний, вмілий працівник, досконало знає свою справу, вимоглива до себе і підлеглих, є прикладом професійної майстерності, завжди з повагою ставиться до оточуючих її людей, активно бере участь у суспільному житті лікарні та відділення, користується заслуженим авторитетом і повагою в колективі та серед хворих, конфліктних ситуацій не спостерігалось.

За характеристикою ОСОБА_1 , що була обговорена та затверджена на профспілкових зборах колективу 27.12.2019, позивачу надані аналогічні позитивні характеристики.

Згідно з довідкою про доходи ОСОБА_1 , остання займає посаду сестри медичної КП «Полтавська обласна психіатрична лікарня ПОР» і загальна сума отриманого нею доходу за липень-грудень 2019 року складає 50685,82 грн.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 26.12.2019 проведеного службою у справах дітей виконкому Київської районної у м. Полтаві ради за заявою ОСОБА_1 , було встановлено що за адресою: АДРЕСА_6 проживає позивач, її чоловік ОСОБА_9 та донька ОСОБА_6 , сосунки у родині теплі, умови проживання задовільні, для виховання та розвитку дитини створені належні умови, є ліжко для сну, стіл для навчання, одяг та взуття, шкільне приладдя, телефон, комп`ютер.

Як встановлено в ході судового розгляду питання про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_6 в судовому порядку не вирішувалось, згідно з наданими відповідачем копіями квитанцій у 2014-2015 роках ОСОБА_3 добровільно здійснювались платежі на користь ОСОБА_8 як аліменти (т.1 а.с.68-76) і вказані обставини учасниками не заперечувались.

Згідно з характеристикою ОСОБА_3 за місцем роботи від 02.02.2015, відповідач займає посаду директора технічного на ТОВ студія «Місто», за час роботи зарекомендував себе дисциплінованим та ініціативним, дотримується корпоративних норм і правил, має навики ділового спілкування, постійно підвищує свою професійну кваліфікацію, володіє високою працездатністю, всіляко підтримує роботу в телестудії, користується авторитетом серед колег та керівництва.

За наданими відповідачем матеріалами у 2020 році останнім були направлені запити щодо навчання та стану здоров`я доньки, відвідування нею танцювального гуртка (т.1 а.с.77-79,110) та отримано інформацію щодо рівня успішності доньки, стану здоров`я, відвідування гуртка, а також контактні дані класного керівника та відомості про батьківські збори.

Згідно з листом «Полтавської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №25 Полтавської міської ради Полтавської області» від 13.01.2020 адресованим Службі у справах дітей Київської районної у м. Полтаві ради, учениця 3-а класу ОСОБА_6 проживає за адресою: АДРЕСА_6 , батько дитини жодного разу не відвідував школу, не цікавився навчанням, доньку виховує мати, яка постійно відвідує школу, цікавиться успіхами дитини, бере активну участь у вихованні, Єлизавета забезпечена всім необхідним для розвитку та навчання.

Виходячи із змісту постанови слідчого СВ Октябрського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області від 12.12.2013, 04.11.2013 до Октябрського РВ надійшло повідомлення від ОСОБА_8 про те, що 27.10.2013 близько 21 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , чоловік вчинив сварку, в ході якої спричинив тілесні їй та дочці ОСОБА_6 , 2011 року народження.

04.11.2013 відомості про вказане кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР за №0004589 за попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 ст.125 КК України.

ОСОБА_8 показала, що 27.10.2013 близько 21 год. вона разом чоловіком і донькою перебували вдома за вказаною адресою. В цей час чоловік ОСОБА_3 вчинив з нею сварку, в ході якої схопив її за праву руку, штовхнув на диван і почав знімати з пальця обручки, забрав їх і пішов, а через декілька днів повернув. В подальшому, 30.10.2013 її чоловік ОСОБА_3 укладав спати дитину, а вранці вона побачила на сідницях доньки червоні плями, на її запитання чоловік відповів, що виховував дитину паском.

Опитаний на досудовому розслідуванні ОСОБА_3 показав, що з жовтня 2013 року між ним та дружиною ОСОБА_8 виникають конфлікти з приводу розлучення і поділу їх квартири. Тілесних ушкоджень дружині та доньці не наносив, знімав з пальця дружини обручку, також звернув увагу на червоні плями у доньки на сідницях, однак нічого з цього приводу не запитував.

За наслідком здійснення досудового розслідування, кримінальне провадження №0004589 від 04.11.2013 було закрито за відсутністю складу злочину, передбаченого ст.125 КК України.

Як убачається з матеріалів наданих Полтавським районним управлінням поліції (том 2 арк. 148-156) із заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 звернулася 04.11.2013, за довідкою № 17-304 від 28.10.2013 виданою 1-А міською клінічною лікарнею ОСОБА_8 знаходилася на прийомі у травмпункті 28.10.2013 та їй встановлено діагноз забій, підшкірні гематоми кисті та правого променевого зап`ястного суглобу.

Згідно з висновком експерта № 2007 від 13.11.2013 за представленою медичною документацією на ім`я ОСОБА_8 , у якої мали місце тілесні ушкодження у вигляді забою, підшкірних гематом правої кисті та правого променево - зап`ясткового суглобу, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження та утворились від дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути і пальці рук чи будь який інший предмет з подібною характеристикою.

Згідно з висновком експерта № 2009 від 07.11.2013 проведенням судово медичної експертизи ОСОБА_6 , з урахуванням наданою медичною документацією, виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців шкіри правої сідниці та правого стегна, які утворилися не менш ніж від двократної дії тупих обмежених предметів і кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Згідно з карткою історії розвитку дитини на ім`я ОСОБА_6 , 01.11.2013 до дитячої міської клінічної лікарні звернулася бабуся дитини з приводу побиття останньої батьком. При огляді лікарем встановлено наявність на сідницях крововиливів «синців» до 3 см. в діаметрі, набряки відсутні.

Разом із тим, суд зазначає що за наслідками досудового розслідування кримінальне провадження було закрито та виходячи з пояснень сторін, вказана вище постанова слідчого скасована не була.

При дослідженні в судовому засіданні аудіозапису та фотокарток, сторони визнали, що на аудіозаписі міститься їх розмова 2019 року щодо надання дозволу на виїзд доньки за кордон, а на фото їх спільна донька.

В судовому засіданні позивач та відповідач пояснили, що виникла необхідність у наданні дозволу на виїзд доньки за кордон, з приводу чого ОСОБА_1 зателефонувала до ОСОБА_8 , останній в цій розмові неодноразово наголошував на тому, що бажає побачити доньку. Також відповідач вказав, що на фото зафіксована остання спільна прогулянка з донькою у вересні 2015 року.

Згідно із нотаріально посвідченими заявами ОСОБА_3 від 20.12.2018, 03.12.2019, останнім надавалась згода на тимчасовий виїзд доньки ОСОБА_6 за кордон у супроводі матері.

За висновком органу опіки, зважаючи на думку батьків і дитини, визнано позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав недоцільним.

Рішенням виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради від 23.06.2020 №143 було затверджено вказаний висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , враховуючи бажання батька виконувати батьківські обов`язки. Надано батькові термін 6 місяців для реалізації своїх обов`язків по вихованню малолітньої доньки, у разі ухилення або неналежного виконання батьківських обов`язків вирішено повторно розглянути питання по суті.

Рішенням виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради від 25.01.2022 №18 було затверджено висновок виконавчого комітету як органу опіки та піклування щодо визначення участі батька у вихованні малолітньої ОСОБА_6 , яким визначено доцільним визначити порядок участі батька ОСОБА_3 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_6 наступним способом: щосереди з 17 год. по 19 год. та щосуботи з 09 год. до 18 год. без присутності матері ОСОБА_1 , за згодою самої дитини; два тижні у період літніх канікул, без присутності матері, рекомендовано батькам та малолітній ОСОБА_6 пройти курс у психолога щодо налагодження стосунків між батьком та донькою.

Відповідно до актів обстеження умов проживання малолітньої ОСОБА_6 від 02.04.2020 за адресами АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7 , умови проживання визнані задовільними.

Згідно з заявою ОСОБА_6 від 02.04.2020 на адресу служби у справах дітей, вона проживає з мамою та татом ОСОБА_13 , хоче змінити прізвище на ОСОБА_10 по документах. ОСОБА_14 бачити не хоче.

За рішенням виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради від 25.02.2020 було затверджено висновок служби у справах дітей про підтвердження місця проживання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 для її тимчасового виїзду за межі України.

Згідно з заключенням психолога щодо діагностики особливостей внутрішньосімейних відносин (ч.2 а.с.64-66), за результатами обстеження ОСОБА_6 виявлено загальну задоволеність відносинами в сім`ї, близькими емоційними стосунками з мамою ОСОБА_15 і татом ОСОБА_16 , гармонійний приклад здорової сімейної системи. Також виявлені ознаки емоційного відкидання, виключення біологічного батька з життя дівчинки і несприйняття його частиною сім`ї.

Згідно з висновком експерта № 1591 від 29.06.2021 (том 2 арк. 164-188) за результатами проведеної судово психологічної експертизи, індивідуальні психологічні особливості ОСОБА_3 , його виховні навички справили на ОСОБА_6 психотравмуючий вплив, який полягає у емоційному відстороненні від нього та формуванні страху перед ним. Актуальна поведінка ОСОБА_3 поєднує авторитарність, владність, своєвільність, ігнорування потреб доньки. Така виховна тактика негативно впливає на емоційний стан та психічний розвиток ОСОБА_6 . Характер впливу на дитину зазначеного стилю виховання полягає в порушенні емоційного комфорту, зростанні тривожності, невпевненості, виникнення страху, паніки, стопреакції, порушенні психічного розвитку.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показала, що є хрещеною ОСОБА_6. З ОСОБА_1 вони знайомі ще зі школи, а з ОСОБА_3 познайомилися у 2006 році. Останні роки ОСОБА_6 із батьком не спілкується, приблизно із 2014 року. Вона повністю забезпечена, мати займається вихованням доньки. Зі слів ОСОБА_6 спілкування з батьком відсутнє. Він не телефонує їй, не вітає. При дитині ніколи не обговорювали батька, не налаштовували доньку проти нього, не розповідали про проблеми в сім`ї. У більш ранньому віці ОСОБА_6 згадувала батька, їй хотілося його уваги. Зараз ОСОБА_6 сприймає татом чоловіка ОСОБА_1 . Дівчинка є активною, веселою, прислухається до матері, на думку свідка вона забула конфлікт, але раніше боялась батька. На даний час питання спілкування з ОСОБА_3 . ОСОБА_6 не піднімала.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні показала, що є вчителем початкових класів та з 1 по 4 клас ОСОБА_6 навчалася у її класі. З приводу навчання вона спілкувалася з матір`ю, батька не бачила, але рік тому надходив адвокатський запит. Єлизавета відмінно навчається, була лідером у класі, активною, мала власну думку, про батька вона не розповідала, але був випадок коли вона назвалась іншим прізвищем, пояснюючи тим, що бажає носити прізвище матері.

Свідок ОСОБА_19 показав, що є знайомим ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Навесні 2015 року на прохання ОСОБА_3 він відвозив його забрати доньку по АДРЕСА_8 та потім він привіз їх до центра міста. На той час ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вже не жили разом, про сварки їх сім`ї він не чув та здивувався дізнавшись про розлучення. Під час спілкування ОСОБА_3 висловлював жаль з приводу того, що не бачить доньку, повідомляв, що намагається спілкуватись, телефонувати, але колишня дружина на телефонні дзвінки не відповідає.

Свідок ОСОБА_20 показала, що є тіткою ОСОБА_3 та у травні 2015 року вона приїжджала разом із ним до його колишньої дружини щоб побачитись з донькою. Вони чекали годину, а потім вийшла ОСОБА_1 і повідомила про неможливість зустрічі.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні показала, що знайома з ОСОБА_3 з 2013 року та вони є колегами, вона бачила його на роботі з донькою коли ОСОБА_6 було 3 роки. Дитина гралася біля батька. Останні роки ОСОБА_3 знаходиться у пригніченому стані, він бажає спілкуватися з донькою про що їй розповідав.

В судовому засіданні судовий експерт Полтавського відділення ННЦ «Інститут судових експертиз імені засл. проф. М.С. Бакаріуса» ОСОБА_22 роз`яснила складений нею висновок та пояснила, що тиску у вихованні на Єлизавету немає. Дитина погодилася на роботу без матері, вона може приймати самостійно рішення, здатна висловлювати свою думку.

Під час з`ясування думки малолітньої ОСОБА_6 , остання пояснила, що проживає разом із матір`ю та татом ОСОБА_9 . З ОСОБА_3 (батько) вони дуже давно не спілкуються і вона не бачить сенсу у такому спілкуванні. Для неї ОСОБА_3 є незнайомою людиною і вона бажає змінити прізвище на « ОСОБА_10 ».

МОТИВОВАНА ОЦІНКА СУДУ ТА НОРМИ ПРАВА

Відповідно до ч.7 та ч.8 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

За змістом ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно із ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст.ст.18,27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ч.1ст.9 Конвенції про права дитини).

Отже, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. При цьому, права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Судом було встановлено, що сторони у справі мають спільну малолітню доньку, проживають окремо, після розірвання шлюбу дитина проживає разом із матір`ю у м. Полтаві.

Після розірвання шлюбу сторони не знайшли згоди щодо участі у вихованні доньки та поділу майна, внаслідок чого протягом 2015 року як ОСОБА_1 так і ОСОБА_3 неодноразово звертались до служби у справах дітей та ними були ініційовані судові провадження щодо визнання права власності на спільну квартиру.

В подальшому позивач уклала новий шлюб, вона, її чоловік та донька ОСОБА_6 разом проживають у м. Полтаві та в родині склались теплі відносини.

З`ясовуючи думку ОСОБА_6 , за відсутності в судовому засіданні сторін, остання вказала, що не бачить сенсу у спілкуванні з ОСОБА_3 , для неї він абсолютна незнайома людина і вона не бажає носити його прізвище.

У 2014-2015 роках ОСОБА_3 здійснювались грошові перекази на користь матері доньки як аліментні платежі, надалі матеріальна допомога відповідачем не надавалась та питання стягнення аліментів в судовому порядку не порушувалось. Востаннє спілкування з донькою відбулось восени 2015 року.

У 2018-2019 роках відповідачем були надані нотаріально посвідчені згоди на виїзд доньки за кордон без супроводу батька.

Як ОСОБА_1 так і ОСОБА_3 мають позитивні характеристики за місцем роботи.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ст.150 СК України.)

Згідно із ч.2, ч.4 ст.155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Суд вказує, що у відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

За змістом ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України).

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, необхідно зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Відповідно до частин другої, третьої статті 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Водночас, озвучена думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, оскільки її думка не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона в силу малолітнього віку неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї.

Виходячи з пріоритету якнайкращих інтересів дитини, беручи до уваги, що фактично батько з донькою у комфортних умовах спілкувались у 2015 році, суд вважає що висловлене ОСОБА_6 не бажання спілкуватись з батьком може бути викликане тривалою відсутністю останнього у житті дитини.

Водночас, відповідно до статті 19 СК України суд може також не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Отже, висновок має рекомендаційний характер, а тому не може бути безумовною підставою для задоволення позову та позбавлення одного з батьків батьківських прав або відмови у цьому та враховується судом у сукупності з усіма об`єктивними обставинами, встановленими у справі.

В ході розгляду справи відповідач ствердив, що не втратив інтересу до доньки, бажає налагодити з нею відносини, не виключаючи необхідність звернення до психолога та пояснив, що відсутність між ними спілкування протягом тривалого часу було викликано виключно його не бажанням примушувати дитину до такого спілкування та уникнення її психологічного травмування.

При цьому суд вказує, що ОСОБА_6 під час з`ясування її думки не висловлювала страху перед батьком, була впевнена у своїй позиції та орієнтована у ситуації та вказала, що не бачить сенсу у спілкуванні з ним, що свідчить про відсторонення доньки внаслідок тривалої відсутності будь-яких зав`язків між ними.

В судовому засіданні свідки сторони позивача характеризували ОСОБА_6 як розсудливу дівчину, яка має лідерські якості та власну думку, у свою чергу роз`яснюючи наданий висновок, експерт пояснила, що дитина може висловлювати свою думку, впливу у вихованні не спостерігалось.

Водночас, з досягненням певного віку, змінюються умови розвитку дитини, міняються її життєві орієнтири, погляди та цінності, та в разі нормального спілкування між донькою та батьком у комфортних для дитини умовах, позиція доньки також може зазнати змін.

Також суд враховує той факт, що між батьками ОСОБА_6 після розірвання шлюбу не склались доброзичливі відносини і ними спільно не вирішувались проблеми дитини. Відносини між батьками не зазнали змін й наразі, останні мають обопільні образи та між ними відсутній конструктивний діалог, всі питання щодо спільної доньки викликають болючі реакції, що вони неодноразово демонстрували в ході судового провадження.

Разом із тим якість відносин між батьками не може ставитись у залежність із правами дитини на гармонійний розвиток та належне виховання та забезпечення її найкращих інтересів.

В даному випадку суд вважає, що позбавлення батьківських прав батька, який не відмовляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а навпаки бажає спілкуватись та бачитись з дитиною, не втратив інтересу до доньки, участі у її вихованні та має намір на відновлення з нею відносин, в даному випадку не відповідатиме інтересам малолітньої ОСОБА_6 . Поведінка відповідача дає підстави вважати, що останній не нехтує інтересами дитини та не бажає розривати зв`язки з донькою, а позбавлення його батьківських прав слід розглядати як крайній захід сімейно-правового характеру, який застосовується до батьків, що не забезпечують належного виховання своїх дітей.

Разом із тим суд наголошує, що відповідача має бути попереджено про обов`язок зміни ставлення до виховання дитини та роз`яснено, що у разі відсутності реальних змін у поведінці відповідача як батька щодо доньки протягом розумного строку після ухвалення оскаржуваного судового рішення, позивач може знову ініціювати питання про позбавлення його батьківських прав.

За висновком проведеної у справі судово психологічної експертизи, індивідуальні психологічні особливості ОСОБА_3 , його виховні навички справили на ОСОБА_6 психотравмуючий вплив, який полягає у емоційному відстороненні від нього та формуванні страху перед ним.

Між тим в судовому засіданні ОСОБА_6 не виказувала страху перед батьком, вона сприймає його як зовсім чужу для неї людину, з якою не бажає спілкуватись.

При цьому як встановлено судом востаннє спілкування доньки і батька відбувалось у 2015 році та зі збігом такого тривалого часу, відсутністю нормальних життєво-сімейних зв`язків між ними, дійсно дитина відсторонилась від батька.

Крім того, за висновком експертизи, виховна тактика відповідача негативно впливає на емоційний стан та психічний розвиток ОСОБА_6 . З огляду на це, враховуючи, що фактично протягом тривалого часу між батьком та дитиною був відсутній зв`язок, на думку суду очевидною є необхідність з боку відповідача вироблення такої виховної тактики, яка не матиме для дитини негативних наслідків, їх спілкування буде комфортним для доньки, а батьком будуть враховуватись інтереси дитини та дотримуватись її особисті кордони.

Також судом враховано, що рішенням виконавчого комітету Октябрського районної у місті Полтаві ради №55 від 24.02.2015, визначено наступний порядок участі ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні зі своєю малолітньою донькою ОСОБА_6 - кожної суботи з 09 год. до 18 год. з правом прогулянок по місту та відвідування місця проживання батька, враховуючи погодні умови та не порушуючи режиму дня дитини, турбуючись про стан її здоров`я.

Надаючи висновок по суті спору за зустрічним позовом в цій справі, затверджено висновок виконавчого комітету як органу опіки та піклування щодо визначення участі батька у вихованні малолітньої ОСОБА_6 , яким визначено доцільним визначити порядок участі батька ОСОБА_3 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_6 наступним способом: щосереди з 17 год. по 19 год. та щосуботи з 09 год. до 18 год. без присутності матері ОСОБА_1 , за згодою самої дитини; два тижні у період літніх канікул, без присутності матері, рекомендовано батькам та малолітній ОСОБА_6 пройти курс у психолога щодо налагодження стосунків між батьком та донькою.

Таким чином, з урахування обставин справи, враховуючи, що порядок участі було визначено ще у 2015 року, суд не вбачає підстав для встановлення нового порядку участі батька у вихованні дитини та на даний час збільшення часу їх спілкування з донькою.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» Суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, § 57, § 58).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Так, у постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20) зазначено, що «ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків».

Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, приймають участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та освідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків викладено, зокрема в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням якнайкращих інтересів дитини, бажання відповідача брати участь у вихованні та спілкуванні з донькою та з огляду на відсутність виключних підстав для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, а також відсутність підстав для визначеного іншого ніж встановлений у 2015 року порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з донькою, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні первісного та зустрічного позовів.

Також суд звертає увагу, що у п.78-80 рішення «Мамчур проти України» ЄСПЛ вказав на ту обставину, що хоча первинною метою статті 8 Конвенції є захист особи від свавільного втручання органів державної влади, додатково існують позитивні зобов`язання, невід`ємні від реальної «поваги» до приватного та сімейного життя. У зв`язку з основною гарантією права взаємного використання батьками та дитиною присутності один одного Суд неодноразово встановлював, що стаття 8 Конвенції включає як право батьків на вжиття заходів для повернення дитини, так і обов`язок національних органів влади вживати такі заходи (див., серед інших джерел, рішення у справі «Ігнакколо-Зеніде проти Румунії» (Ignaccolo-Zenide v, Romania), заява № 31679/96, п. 94, ЄСПЛ 2000-І). Зазначене застосовується не лише у справах, пов`язаних із обов`язковим відібранням дітей на державне утримання та вжиттям заходів соціального захисту, а також у справах, у яких між батьками та іншими членами сім`ї дитини виникає спір щодо спілкування з дитиною та її проживання (див. рішення у справі «Хокканен проти Фінляндії» (Hokkanen v. Finland), від 23 вересня 1994 року, п. 55, Series А № 299, та у справі «Фуска проти Румунії» (), заява № 34630/07, п. 34, від 13 липня 2010 року). Обов`язок національних органів влади вживати заходів щодо сприяння спілкуванню того з батьків, хто не є опікуном, з дитиною не є безумовним (див. рішення у зазначеній справі Хокканен, п. 58). Негайне встановлення спілкування може виявитися неможливим, а тому можуть знадобитись попередні та поступові заходи. Більше того, таке спілкування, а також його характер та обсяг обумовлюватимуться обставинами кожної справи та зрештою визначатимуться з урахуванням основних інтересів дитини. Незважаючи на те, що національні органи влади зобов`язані максимально сприяти такій взаємодії, будь-який обов`язок застосування примусу з цих питань має бути обмежено, оскільки мають бути враховані інтереси, а також права та свободи усіх зацікавлених осіб, із наданням першочергової важливості основним інтересам дитини та її правам за статтею 8 Конвенції (див., серед іншого, рішення у справі «Йохансен проти Норвегії» (Johansen v. Norway), від 7 серпня 1996 року, п. 78, Reports of Judgments and Decisions 1996-III, та у справі Хокканен, згадане вище, п. 58).

Вирішальним є питання щодо того, чи було вжито національними органами влади для сприяння спілкуванню усіх необхідних заходів, що звичайно можуть вимагатись за конкретних обставин кожної справи (див. рішення у справі Хокканен, зазначено вище, п. 58, тау справі Ігнакколо-Зеніде, зазначене вище, п. 96). У цьому контексті відповідність дій або заходів має бути оцінено за швидкістю їх виконання, оскільки плин часу може мати непоправні наслідки для відносин дитини з тим із батьків, хто не проживає з нею (див. рішення у справі Ігнакколо-Зеніде, згадане вище, п. 102).

У справі, яка розглядається, за зверненням відповідача ще у 2015 році було визначено порядок участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, при цьому як мати так і батько після цього звертались до виконавчого комітету з приводу визначеного порядку, однак ці звернення не змусили провести належну перевірку та в інтересах дитини вжити заходів щодо сприяння налагодженню спілкування. Крім того, затверджуючи висновок про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав у 2020 році, виконавчим комітетом, як органом опіки та піклування, було визнано необхідним надати батькові термін 6 місяців для реалізації своїх обов`язків по вихованню доньки, у разі ухилення або неналежного виконання батьківських обов`язків повторно розглянути питання по суті. Зі спливом шестимісячного строку про повторний розгляд питання щодо позбавлення відповідача батьківських прав суд повідомлено не було, водночас як і про проведену перевірку належного виконання батьківських обов`язків, саме тому суд вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність належного виконання батьківських обов`язків та зміни ставлення до виховання доньки та покласти на орган опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради обов`язок контролю стосовно виконання ОСОБА_3 своїх батьківських обов`язків у відношенні доньки ОСОБА_6 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України,

у х в а л и в :

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Служба у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради, про позбавлення батьківських прав відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Служба у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини відмовити.

Попередити ОСОБА_3 про необхідність належного виконання батьківських обов`язків та зміни ставлення до виховання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Покласти на орган опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради обов`язок контролю стосовно виконання ОСОБА_3 своїх батьківських обов`язків у відношенні доньки ОСОБА_6 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_9 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_10 .
Відповідач:ОСОБА_3 , рнокпп НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_11 .
Третя особа:Служба у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради, адреса: 36009, м. Полтава, вул. М. Бірюзова, .

Суддя

Ленінського районного суду м.Полтави М.С. Високих