Житомирський апеляційний суд
Справа №277/1036/21 Головуючий у 1-й інст. Заполовський В. В.
Категорія 53 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 277/1036/21 за позовом ОСОБА_1 в інтересах, якої діє Ієговська Анастасія Олександрівна , до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія група "ТАС" про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Ієговської Анастасії Олександрівни, на рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 24 лютого 2023 року, ухвалене під головуванням судді Заполовського В.В.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року адвокат Ієговська А.О., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 3 квітня 2020 року, близько 21 год. 45 хв., на автодорозі « Київ-Ковель», водій автомобіля ВАЗ 2104, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з автомобілем Toyota Land Cruiser Prado 150, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди загинув син позивачки ОСОБА_3 , який перебував в салоні автомобіля ВАЗ 2104 в якості пасажира.

За даним фактом Слідчим відділом Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції Житомирської області порушено кримінальне провадження та здійснювалося досудове розслідування.

Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 3 грудня 2020 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України.

На час вказаної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4 була зареєстрована в ПрАТ « Страхова Група « ТАС».

Представник позивачки зазначає, що остання є особою пенсійного віку та перебувала на утриманні свого сина, відтак має право на отримання страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника.

11 травня 2020 року ОСОБА_1 через свого представника повідомила відповідача про настання страхового випадку та просила виплатити страхове відшкодування у розмірі 18892 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також 170028 грн. у зв`язку з втратою годувальника.

21 травня 2020 року відповідач повідомив про припинення розгляду заяви до набрання законної сили рішенням суду у кримінальній справі.

24 лютого 2021 року відповідачем виплачено страхове відшкодування моральної шкоди, проте кошти, пов`язані із втратою годувальника, виплачені не були.

Оскільки зазначене страхове відшкодування й досі не виплачено, ОСОБА_1 змушена звернутися до суду з метою захисту своїх прав.

Враховуючи вищезазначене, представник позивачки просила стягнути з ПрАТ «Страхова група « ТАС» на користь ОСОБА_1 170028 грн. страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника.

Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 24 лютого 2023 року відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі представник позивачки, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

На обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що на час смерті сина ОСОБА_1 досягла пенсійного віку, у зв`язку з чим була непрацездатною особою та перебувала на утриманні потерпілого. Отже, позивачка має право на отримання страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника. Та обставина, що на час смерті ОСОБА_3 був безробітним, не свідчить про те, що він не утримував свою непрацездатну матір.

Вважає, що при вирішенні спору суд залишив поза увагою зміст статті 202 СК України, якою передбачений обов`язок повнолітніх дітей утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги.

При цьому, вказана норма права не містить визначення, за яких обставин особа вважається такою, що потребує матеріальної допомоги.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 3 квітня 2020 року, близько 21 год. 45 хв., на автодорозі « Київ-Ковель», водій автомобіля ВАЗ 2104, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з автомобілем Toyota Land Cruiser Prado 150, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . В результаті вказаної дорожньо-транспортної пасажир автомобіля ВАЗ-2104 ОСОБА_3 загинув.

Потерпілий є сином ОСОБА_1 .

На час вказаної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4 була зареєстрована в ПрАТ « Страхова Група « ТАС».

11 травня 2020 року ОСОБА_1 через свого представника повідомила відповідача про настання страхового випадку та просила виплатити страхове відшкодування у розмірі 18892 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також 170028 грн. у зв`язку з втратою годувальника.

21 травня 2020 року відповідач повідомив про припинення розгляду заяви до набрання законної сили рішенням суду у кримінальній справі.

Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 3 грудня 2020 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України.

24 лютого 2021 року ПрАТ « Страхова група «ТАС» здійснено виплату страхового відшкодування моральної шкоди на користь позивачки.

Обгрунтовуючи вимоги, ОСОБА_1 надала суду суду акт про засвідчення факту перебування на утриманні, складений 25 травня 2020 року мешканцями сусідніх житлових будинків, про те, що вона потребувала матеріальної допомоги та перебувала на утриманні свого сина ОСОБА_3 .

Матеріали справи також свідчать, що на час вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачка досягла пенсійного віку, у зв`язку з чим перебуває на пенсійному забезпеченні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення страхового відшкодування у зв`язку з втратою годувальника, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази щодо перебування позивачки на утриманні сина.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком.

Так, відповідно до положень пункту 27.2 статті 27 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону -МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Частиною 1 статті 1200 ЦК України передбачено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.

Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Вказана норма не містить визначення, за яких обставин особа може вважатися такою, що потребує матеріальної допомоги.

При вирішенні спору суд першої інстанції надав оцінку доказам у контексті з`ясування питання про те, чи перебувала позивачка на утриманні свого сина на момент його смерті. Однак, зміст статті 1200 ЦК України свідчить про те, що право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які не тільки були на утриманні померлого, а й особи, які мали на день смерті право на одержання від нього утримання.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 8 вересня 2021 року у справі №577/1316/20.

Як свідчать матеріали справи позивачка є непрацездатною та перебуває на пенсійному забезпеченні.

Окрім того, долучений до матеріалів акт від 25 травня 2020 року містить інформацію про перебування позивачки на утриманні свого сина. Вказаний доказ не спростований відповідачем, відтак суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування у зв`язку з втратою годувальника.

Колегія суддів погоджується із здійсненим позивачкою розрахунком суми страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника.

Таким чином, рішення слід скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення,- про задоволення позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено, на користь позивачки підлягають стягненню витрати на правничу допомогу.

Як свідчать матеріали справи, при розгляді даної справи ОСОБА_1 користувалася правничою допомого, яка надавалася їй адвокатським об`єднанням « Автопоміч». Договір про надання професійної правничої допомоги від 30 квітня 2020 року містить інформацію про те, що вартість послуг адвокатського об`єднання та порядок їх сплати передбачені у додатку до цього договору.

Пунктом 2 замовлення на надання професійної правничої допомоги, яке є додатком до вказаного договору, передбачено, що вартість однієї години роботи адвоката становить 2000 грн.

У детальному описі робіт ( наданих послуг) від 29 березня 2023 року зазначено, що на консультацію позивачки щодо порядку, строків та можливих наслідків подання апеляційної скарги адвокатом витрачено 30 хв.; на ознайомлення з рішенням суду першої інстанції, аналіз норм права та судової практики, формування правової позиції - 2 години; на підготовку та подання апеляційної скарги - 2 години, а всього - 2,5 години. Загальна вартість виконаних робіт становить 5000 грн.

Таким чином, на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Окрім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4250 грн. 70 коп. ( 1700 грн. - при розгляді справи судом першої інстанції та 2550 грн. 42 коп.(170028х1%=1700,28 х150% ) при розгляді справи судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ієговської Анастасії Олександрівни, задовольнити.

Рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 24 лютого 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія група "ТАС" на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 170028 грн. та 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" на користь держави 4250 грн. 70 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: