МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2023 р. Справа №370/2973/16-ц

Макарівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Білоцької Л.В.,

із секретарем судового засідання Лузаном І.В.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт Макарів Київської області справу за позовною заявою

ОСОБА_4 до Макарівської селищної ради Київської області, (яка є правонаступником Борівської сільської ради Макарівського району Київської області), ОСОБА_5 про визнання рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність незаконним та його скасування,

в с т а н о в и в:

30.12.2016 року ОСОБА_4 (далі - позивач) звернулася до Макарівського районного суду Київської області з позовом до Борівської сільської ради про визнання рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність незаконним та його скасування.

Ухвалою суду від 18.05.2017 року до участі у справі залучено як третю особу ОСОБА_5 . В зв`язку з уточненням позовних вимог за заявою від 01.09.2017 року, ОСОБА_5 набув статусу відповідача.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_6 , який проживав та був зареєстрований по АДРЕСА_1 .

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася житлового будинку, який розташований за вищевказаною адресою. Земельна ділянка на якій знаходиться житловий будинок за життя чоловіком не приватизована.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 09.11.2016 року за позивачем було визнано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 .

Оскільки відповідно до рішення суду позивачка набула право власності на житловий будинок, будівлі та споруди, що розташовані по АДРЕСА_1 , тому відповідно вона мала право на набуття права власності на земельну ділянку, на якій розміщені успадковані нею об`єкти нерухомого майна.

Проте, отримати у власність земельну ділянку на якій розташоване належне їй домоволодіння вона немає можливості, оскільки зазначена земельна ділянка площею 0.247 га, з цільовим призначенням для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських споруд, та площею 0.16 га - для ведення особистого селянського господарства рішенням Борівської сільської ради Макарівського району Київської області від 24.12.2008 року за №140-10-V була передана у власність ОСОБА_5 .

Право власності на земельні ділянки ОСОБА_5 , які він набув на підставі рішення Борівської сільської ради Макарівського району Київської області підтверджуються відповідними державними актами на право власності на земельну ділянку.

За таких обставин позивач вважає, що рішення органу місцевого самоврядування та державні акти на право власності на земельні ділянки підлягають визнанню недійсними.

В подальшому, відповідачем ОСОБА_5 було здійснено поділ земельної ділянки з кадастровим номером :01:009:0087 площею 0.2470 га, в результаті чого було сформовано дві нові земельні ділянки з кадастровим номером :01:009:0150, площею 0.0289 га та площею 0.2184 га, з кадастровим номером :01:009:0151.

З урахуванням заяви про зміну предмету позову позивач просила суд:

визнати рішенням Борівської сільської ради Макарівського району Київської області від 24.12.2008 року за №140-17-V про передачу ОСОБА_5 у власність земельну ділянку площею 0.247 га, з цільовим призначенням для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських споруд, та площею 0.16 га - для ведення особистого селянського господарства недійсним та його скасувати;

визнати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №024090 виданий 22.04.2009 року ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0.16 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства; яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:009:0088 недійсним та його скасувати;

визнати недійсним та скасувати запис №29259039 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно про реєстрацію за ОСОБА_5 права власності на земельну ділянку площею 0.0289 га, кадастровий номер :01:009:0150, дата реєстрації 20.11.2018 року, реєстровий номер об`єкта нерухомого майна 2227. Підстава виникнення права власності: державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №024089, виданий 22.04.2009 року, заява про поділ земельної ділянки, серія та номер - 1829, виданий 21.07.2018 року, видавник: Дурицький А.П. приватний нотаріус Макарівського районного нотаріального округу Київської області. Підстава внесення запису : рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер - 44411201 від 04.12.2018 року;

визнати недійсним та скасувати запис №29259311 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно про реєстрацію за ОСОБА_5 права власності на земельну ділянку площею 0.2184 га, кадастровий номер :01:009:0151, дата реєстрації 20.11.2018 року, реєстровий номер об`єкта нерухомого майна 2227. Підстава виникнення права власності: державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №024089, виданий 22.04.2009 року, заява про поділ земельної ділянки, серія та номер -1829, виданий 21.07.2018 року, видавник: Дурицький А.П. приватний нотаріус Макарівського районного нотаріального округу Київської області. Підстава внесення запису : рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер - 44411481 від 04.12.2018 року;

судові витрати покласти на відповідачів.

Ухвалою судді Макарівського районного суду Київської області Мазки Н.Б. від 05.01.2017 року відкрито провадження у даній справі.

Ухвалою суду від 18.05.2017 року до участі у справі залучено ОСОБА_5 як третю особу. В зв`язку з уточненням позовних вимог за заявою від 01.09.2017 року ОСОБА_5 набув статусу відповідача.

Ухвалою суду від 05.02.2018 року продовжено розгляд даної справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 27.03.2018 року. Встановлено відповідачам 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України, позивачу - строк для подачі відповіді на відзив, а відповідачам - заперечень.

27.03.2018 року від представника відповідача ОСОБА_5 - адвоката Ганенка Р.А. надійшов відзив, який прийнятий судом та приєднаний до матеріалів справи.

У відзиві представник відповідача ОСОБА_5 вказав, що позовні вимоги він не визнає, просив відмовити в повному обсязі в задоволенні позову та стягнути з позивача на користь відповідача ОСОБА_5 судові витрати у сумі 5000,00 грн. в рахунок оплати витрат на правничу допомогу. У відзиві представник відповідача посилавсь на те, що спірні земельні ділянки не увійшли до складу спадщини ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки були вилучені з його користування рішенням Борівської сільської ради Макарівського району Київської області від 21.10.2008 року №140-17-V. Станом на час відкриття спадщини ОСОБА_6 , останній не отримав свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи державного акту про право власності на спірну земельну ділянку площею 0,50 га, а тому право власності на цю земельну ділянку не входить до складу спадщини ОСОБА_6 . Окрім того в матеріалах справи наявна копія протоколу XV сесії Борівської сільської ради V скликання від 21.10.2008 року та рішень сесії Борівської сільської ради Макарівського району Київської області від 21.10.2008 року №115-15-V та №119-15-V. Відповідно до рішення Борівської сільської ради від 21.10.2008 року №115-15-V у ОСОБА_6 було вилучено земельну ділянку загальною площею 0,41 га і передано до земель запасу Борівської сільської ради. Іншим рішенням Борівської сільської ради від 21.10.2008 року №119-15-V дану земельну ділянку було передано ОСОБА_5 . Факт відмови померлого ОСОБА_6 від спірної земельної ділянки на користь ОСОБА_5 також підтверджується довідкою Борівської сільської ради від 20.04.2016 року №338, яка додана позивачкою до позовної заяви. Також, представник відповідача вказав, що позивачкою не доведено факт розташування належного їй домоволодіння в АДРЕСА_1 на земельних ділянках, право власності щодо яких є предметом спору по даній справі. Позивачкою заявлено вимогу про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №024089, виданого 22.04.2009 р. ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,247 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №024090, виданого 22.04.2009 р. ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,16 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства. В той же час в матеріалах справи відсутні докази того, що належне позивачці домоволодіння розташоване на обох зазначених земельних ділянках. Також в доданих до позовної заяви доказах відсутня інформація про площу земельної ділянки, яку займає належне позивачці домоволодіння, а також про площу земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. Крім того позивачкою не надано суду доказів порушення її прав оскаржуваними державними актами та рішенням Борівської сільської ради від 24.12.2008 року №140-17-V. Окрім того позов по даній справі подано за межами строків позовної давності. Позивачкою оскаржується рішення Борівської сільської ради від 24.12.2008 року №140-17-V, яким відповідачу по справі ОСОБА_5 було передано у власність спірні земельні ділянки площею 0,247 га та 0,16 га. В той же час позивачкою не надано доказів того, що станом на 24.12.2008 року вона мала які-небудь цивільні права на спірні земельні ділянки, які могли бути порушені оскаржуваним рішенням сільської ради. Позивачкою оскаржуються державні акти про право власності на земельні ділянки, при цьому позивачкою також не вказуються, які саме права у неї існували на спірні земельні ділянки на час видачі оскаржуваних державних актів і яким чином ці права були порушені. Таким чином представник відповідача вважає, що позивачкою не доведено наявність у неї цивільних прав на спірні земельні ділянки, на захист яких подано позов по даній справі. Окрім того позовні вимоги по даній справі було подано за межами строків позовної давності. Оскаржуване рішення Борівської сільської ради було прийнято 24.12.2008 року, а оскаржувані державні акти про право власності на земельні ділянки було видано 22.04.2009 року, тобто ще за життя ОСОБА_6 , спадкоємцем якого є позивачка по справі. При цьому сам ОСОБА_6 був обізнаний про факт вилучення у нього спірних земельних ділянок, оскільки таке вилучення відбувалося з його власної волі. З моменту прийняття оскаржуваного рішення Борівської сільської ради та видачі оскаржуваних державних актів про право власності на земельні ділянки до дня смерті ОСОБА_6 пройшло більше чотирьох років. Однак сам ОСОБА_6 , права якого в першу чергу могли бути порушені, не звертався до суду з позовом про визнання протиправними рішення Борівської сільської ради та оскаржуваних державних актів про право власності на земельні ділянки. А тому строки позовної давності спливли ще до смерті ОСОБА_6 . З огляду на це, у випадку якщо суд дійте висновку про обґрунтованість позовних вимог позивачки та визнає факт порушення її прав у спірних правовідносинах, просив суд застосувати до вимог позивачки позовну давність та відмовити в задоволенні позову з цих підстав.

05.04.2018 року від представника позивача ОСОБА_4 - адвоката Левочка Я.А. надійшла відповідь на відзив, яка прийнята судом та приєднана до матеріалів справи. У відповіді на відзив представник позивача вказав, що поданий ОСОБА_4 позов належно обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню Що стосується посилання відповідача на те, що до позовної заяви не додано доказів щодо місця розташування та площі земельної ділянки на якій розташований успадкований позивачкою житловий будинок, то слід врахувати, що в ході підготовчого судового засідання позивачкою буде подано клопотання про призначення по справі земельно-технічної експертизи, за результатами якої буде визначено місце розташування житлового будинку та площу земельної ділянки, на якій він знаходиться. Крім того, вважає надуманими посилання представника відповідача про нібито пропуск строку позовної давності, оскільки про порушення своїх прав позивачка дізналася лише після набуття права успадкування житлового будинку в 2016 році, отже нею дотримано строк звернення до суду.

Заперечень на відповідь на відзив від відповідача не надходило.

Ухвалою суду від 30.11.2018 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду на 05.12.2018 року.

Ухвалою суду від 05.12.2018 року залишено без розгляду клопотання представника позивача ОСОБА_4 - адвоката Левочка Я.А. про призначення судової земельно-технічної експертизи.

25.01.2019 року із занесенням до протоколу судового засідання відмовлено у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_5 - адвоката Ганенка Р.А. про закриття провадження у справі.

У судовому засіданні 04.02.2019 року до матеріалів справи прийнято заяву представника позивача ОСОБА_4 - адвоката Левочка Я.А. про зміну предмету позову.

Ухвалою суду 28.02.2019 року призначено земельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено.

20.11.2019 року до суду надійшов висновок експерта від 12.11.2019 № 19110/19-41.

Ухвалою суду від 20.11.2019 року провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 18.05.2021 року залучено до участі у справі в якості правонаступника відповідача Борівської сільської ради - Макарівську селищну раду Київської області.

Відповідно до Розпорядження керівника апарату суду № 184 від 07.04.2023 року та Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.04.2023 року дану справу передано на розгляд судді Білоцькій Л.В.

Відповідно до ч. 12 ст. 33 ЦПК України судом ухвалено рішення про повторне проведення підготовчого провадження, підготовче засідання призначено на 13.04.2023 року.

Ухвалою суду від 13.04.2023 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 17.05.2023 року. Судовий розгляд справи неодноразово відкладався, черговий раз на 21.08.2023 року.

У судовому засіданні 21.08.2023 року представники позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

У судовому засіданні 21.08.2023 року представник відповідача ОСОБА_5 - адвокат Ганенко Р.А. проти позовних вимог заперечив, просив відмовити у їх задоволенні.

У судове засідання 21.08.2023 року представник відповідача Макарівської селищної ради не з`явився. Згідно наявного у матеріалах справи клопотання (а.с. 34 том 2) Макарівська селищна рада позовні вимоги визнала, справу просила розглянути у відсутність представника.

Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 09.11.2016 року за позивачем ОСОБА_4 визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 , загальною площею 62.0 кв.м, житловою площею 15.5 кв.м (літ. А) та прибудову (літ. А) (а.с. 13-14 том 1).

З копії довідки №338 від 20.04.2016 року Борівської сільської ради встановлено, що ОСОБА_6 , 1948 року народження не приватизував земельну ділянку для обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , але він віддав в користування свою земельну ділянку звернувшись з заявою до сесії Борівської сільської ради гр. ОСОБА_5 (а.с. 9 том 1).

За інформацією Відділу у Макарівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 12.06.2017 року № 166/112-17, відповідно до даних Державного земельного кадастру за гр. ОСОБА_5 зареєстровані земельні ділянки площею 0,2473 га кадастровий номер :01:009:0087 та площею 0,5179 га кадастровий номер :01:009:0088, які розташовані в АДРЕСА_1 . В Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, Розділі 1 записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку фізичних осіб, відомості про реєстрацію та видачу державних актів на право власності на вказані земельні ділянки на ім`я ОСОБА_5 відсутні (а.с. 32 том 1).

Відповідно до протоколу XVІІ сесії Борівської сільської ради V скликання від 24.12.2008 року, рішення до нього № 130-17-V від 24.12.2008 року, додатку до рішення, ОСОБА_5 передано безоплатно у власність земельні ділянки загальною площею 0,407 га, з яких 0,247 га - для ОЖБ та 0,16 га - для ведення ОСГ (а.с. 34-39 том 1).

Відповідно до протоколу ХV сесії Борівської сільської ради від 21.10.2008 року, рішення №115-15-V від 21.10.2008 року Борівської сільської ради «Про вилучення земельної ділянки», вилучено земельну ділянку у громадянина ОСОБА_6 площею 0,41 га та надано дозвіл на будівництво житлового будинку ОСОБА_5 (а.с.41-46, 47 том 1).

Відповідно до рішення № 119-15-V від 21.10.2008 року Борівської сільської ради «Про надання земельної ділянки» ОСОБА_5 надано з земель запасу Борівської сільської ради земельну ділянку площею 0,41 га (а.с. 48 том 1).

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 024089 ОСОБА_5 на підставі рішення Борівської сільської ради від 24.12.2008 року № 140-17-V є власником земельної ділянки площею 0,247 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер :01:009:0087 (а.с. 49 том 1).

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 024090 ОСОБА_5 на підставі рішення Борівської сільської ради від 24.12.2008 року № 140-17-V є власником земельної ділянки площею 0,160 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:009:0088 (а.с. 50 том 1).

Відповідно до договору №200860011 від 09.10.2009 року ОСОБА_5 є користувачем електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 (а.с. 51-53, 55-56 том 1).

З довідки №286 від 18.11.2013 року Борівської сільської ради встановлено, що ОСОБА_5 дійсно похоронив ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за власні кошти (а.с. 54 том 1).

Щодо земельних ділянок переданих ОСОБА_5 безоплатно у власність загальною площею 0,407 га, з яких 0,247 га - для ОЖБ та 0,16 га - для ведення ОСГ в АДРЕСА_1 виготовлено технічну документацію (а.с. 114-130 том 1).

З довідки №37 від 20.04.2016 року Борівської сільської ради встановлено, що будинок в якому проживав гр. ОСОБА_6 1948 року народження знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 132 том 1).

За клопотанням представника відповідача ОСОБА_5 адвоката Ганенка Р.А. до матеріалів справи приєднано копію технічної документації щодо поділу земельної ділянки гр. ОСОБА_5 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,2470 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:009:0087 (а.с. 141-154 том. 1), з якої встановлено, що за результатами виконаних робіт із землеустрою за рахунок поділу земельної ділянки з кадастровим номером :01:009:0087 площею 0,2470 га, було сформовано дві нові земельні ділянки: земельна ділянка з кадастровим номером :01:009:0150 площею 0,0289 га та земельна ділянка з кадастровим номером :01:009:0151 площею 0,2184 га. Відомості про сформовані земельні ділянки внесено до Державного земельного кадастру, що підтверджується інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку з кадастровим номером :01:009:0150 та кадастровим номером :01:009:0151. Як вбачається з відмітки на тильному аркуші технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :01:009:0087, кадастровий номер спірної земельної ділянки :01:009:0087 було скасовано 29.10.2018 року. Таким чином починаючи з 29.10.2018 року спірна земельна ділянка з кадастровим номером :01:009:0087 площею 0,247 га перестала існувати як об`єкт цивільних прав і відповідно не може бути предметом спору.

У зв`язку з цим, представником позивача ОСОБА_4 адвокатом Левочком Я.А. подано заяву про зміну предмету позову, в якій було уточнено позовні вимоги та яку у судовому засіданні 04.02.2019 року прийнято судом (а.с. 167-171 том 1).

28.02.2019 року судом за клопотанням представника позивача ОСОБА_4 адвоката Левочка Я.А. призначено земельно-технічну експертизу на вирішення якої поставлено наступні запитання:

1. Чи розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0.0289 га, яка зареєстрована на праві власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно за №292259039, дата реєстрації 20.11.2018 року, реєстровий номер об`єкта нерухомого майна 227, кадастровий номер : 01:009:0150?

2.Чи розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0.2184 га, яка зареєстрована на праві власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно за №29259311, дата реєстрації 20.11.2018 року, реєстровий номер об`єкта нерухомого майна 227, кадастровий номер : 01:009:0151?

3.Чи розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0.16 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського, кадастровий номер :01:009:0088?

Згідно висновку експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи від 12.11.2019 року № 19110/19-41 встановлено, що по питанню №1: житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 фактично розташований в межах земельної ділянки площею 0,0289 та, яка зареєстрована на праві власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно за №292259039, дата реєстрації 20.11.2011 року, реєстровий номер об`єкта нерухомого майна 227, кадастровий номер :01:009:0150. Графічно зображено на Мал. 7 та детально описано в Дослідницькій частині висновку. По питанню №2: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 не розташований на земельній ділянці площею 0,2184 га, яка зареєстрована на праві власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно за №29259311, дата реєстрації 20.11.2018 року, реєстровий номер об`єкта нерухомого майна 227, кадастровий номер :01:009:0151. По питанню №3: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться АДРЕСА_1 не розташований на земельній ділянці площею 0,16 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:009:0088 (а.с. 198-205 том 1).

Вирішуючи даний спір, суд виходить також з наступного.

Позивач вважає, що оскільки відповідно до рішення суду набула право власності на житловий будинок та споруди, що розташовані по АДРЕСА_1 , то відповідно набула право на набуття права власності на земельну ділянку, на якій розміщено успадковані об`єкти нерухомого майна, а тому вважає рішення Борівської сільської ради від 24.12.2008 року №140-17-V, яким ОСОБА_5 було передано у власність земельні ділянки, недійсним.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 вказаної статті.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 116 ЗК України визначено підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності.

Статті 116, 118 ЗК України передбачають, що громадяни та юридичні особи набувають права власності або права користування земельними ділянками на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно ч. 1 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

В силу ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ч. 2 ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, якій вони розміщені.

А згідно ч. 1 ст. 377 цього Кодексу до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Крім того, згідно положень ч.ч. 1,2 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Тобто за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику.

Частинами першою, другою статті 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Разом з тим, відповідно до статей 125, 126 ЗК України (в редакції станом на час відкриття спадщини ОСОБА_6 ) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

З урахуванням положень пункту 8-1 частини 1 статті 18 та пункту 4 частини 1 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції станом на час відкриття спадщини ОСОБА_6 ) державна реєстрація права власності на земельну ділянку здійснювалась на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку або свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Однак, станом на час відкриття спадщини ОСОБА_6 , який помер

ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній не отримав свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи державного акту про право власності на земельну ділянку на якій розташований успадкований позивачкою житловий будинок, а тому право власності на таку земельну ділянку не входить до складу спадщини ОСОБА_6 .

Суд вважає, що позивачем та його представником, у відповідності до вимог ст.81 ЦПК України, не доведено обставини, що спірні земельні ділянки увійшли як окремий вид майна до спадкової маси після смерті ОСОБА_6 .

Відповідно до частин другої, п`ятої статті 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органу місцевого самоврядування спір вирішується у судовому порядку.

Відповідно абзацу 2 п. 7 Постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно із ч. 3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших передбачених законом, способів захисту (ст. 16 ЦК України).

При цьому, суд звертає увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного правам чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб ( висновки ВС ВП у постановах від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц , від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17).

Суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту щодо скасування рішення про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_5 не забезпечить ефективного захисту її прав та задоволення такої вимоги не призведе до набуття права власності на спірну земельну ділянку.

Враховуючи встановлені вище судом обставини, підстав для визнання рішення Борівської сільської ради Макарівського району Київської області від 24.12.2008 року за №140-17-V про передачу ОСОБА_5 у власність земельну ділянку площею 0.247 га, з цільовим призначенням для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських споруд, та площею 0.16 га - для ведення особистого селянського господарства судом не встановлено. Також судом не встановлено підстав для визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №024090 виданий 22.04.2009 року ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0.16 га, оскільки за висновком експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи від 12.11.2019 року № 19110/19-41, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться АДРЕСА_1 не розташований на земельній ділянці площею 0,16 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:009:0088.

Вимоги позивача про визнання недійсними та скасування записів № 29259039 та № 29259311 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно також задоволенню не підлягають, оскільки є похідними вимогами.

Щодо клопотання відповідача Макарівської селищної ради про визнання позовних вимог, з урахуванням ч. 3 ст. 206 ЦПК України, суд його не приймає, оскільки воно суперечить закону та порушує права та інтереси відповідача ОСОБА_5 .

Щодо клопотання представника відповідача ОСОБА_5 адвоката Ганенка Р.А. про застосування до вимог позивачки позовну давність, слід вказати, що судом не встановлено факту порушення прав позивачки за заявленими позовними вимогами, відтак суд дійшов висновку про не обґрунтованість її позовних вимог, тому підстав для застосування позовної давності у даному спорі не вбачається.

Суд відхиляє посилань представника позивача адвоката Левочко Я.А. на правову позицію, висловлену ВС у справі № 370/792/19, оскільки в зазначеній справі мали місце інші фактичні обставина, а постановою суду касаційної інстанції справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Тож, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок наданих сторонами доказів у їх сукупності на підтвердження своїх обґрунтувань та заперечень, зокрема враховуючи зміст позовних вимог та висновок земельно-технічної експертизи, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, тому судовий збір сплачений позивачкою при подачі позову відшкодуванню їй не підлягає.

Щодо клопотання представника відповідача ОСОБА_5 адвоката Ганенка Р.А. про стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_5 судових витрат у сумі 5000,00 грн. в рахунок оплати витрат на правничу допомогу, слід вказати, наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Так на підтвердження надання правничої допомоги представником відповідача подано до позову копію договору про надання правової допомоги, копію ордера, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 77-82). При цьому інших доказів, а саме: детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги представником відповідача не надано. З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для їх відшкодування.

Керуючись ст. ст. 5, 76-81, 83, 95, 141, 247, 265, 354-355 ЦПК України суд,

у х в а л и в :

В задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до Макарівської селищної ради Київської області, (яка є правонаступником Борівської сільської ради Макарівського району Київської області), ОСОБА_5 про визнання рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність незаконним та його скасування - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося - з дати складання повного його тексту.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України, а саме рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 30.08.2023 року.

Суддя Макарівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Білоцької Л.В.,

із секретарем судового засідання Лузаном І.В.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт Макарів Київської області справу за позовною заявою

ОСОБА_4 до Макарівської селищної ради Київської області, (яка є правонаступником Борівської сільської ради Макарівського району Київської області), ОСОБА_5 про визнання рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність незаконним та його скасування,

в с т а н о в и в:

30.12.2016 року ОСОБА_4 (далі - позивач) звернулася до Макарівського районного суду Київської області з позовом до Борівської сільської ради про визнання рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність незаконним та його скасування.

Ухвалою суду від 18.05.2017 року до участі у справі залучено як третю особу ОСОБА_5 . В зв`язку з уточненням позовних вимог за заявою від 01.09.2017 року, ОСОБА_5 набув статусу відповідача.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_6 , який проживав та був зареєстрований по АДРЕСА_1 .

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася житлового будинку, який розташований за вищевказаною адресою. Земельна ділянка на якій знаходиться житловий будинок за життя чоловіком не приватизована.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 09.11.2016 року за позивачем було визнано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 .

Оскільки відповідно до рішення суду позивачка набула право власності на житловий будинок, будівлі та споруди, що розташовані по АДРЕСА_1 , тому відповідно вона мала право на набуття права власності на земельну ділянку, на якій розміщені успадковані нею об`єкти нерухомого майна.

Проте, отримати у власність земельну ділянку на якій розташоване належне їй домоволодіння вона немає можливості, оскільки зазначена земельна ділянка площею 0.247 га, з цільовим призначенням для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських споруд, та площею 0.16 га - для ведення особистого селянського господарства рішенням Борівської сільської ради Макарівського району Київської області від 24.12.2008 року за №140-10-V була передана у власність ОСОБА_5 .

Право власності на земельні ділянки ОСОБА_5 , які він набув на підставі рішення Борівської сільської ради Макарівського району Київської області підтверджуються відповідними державними актами на право власності на земельну ділянку.

За таких обставин позивач вважає, що рішення органу місцевого самоврядування та державні акти на право власності на земельні ділянки підлягають визнанню недійсними.

В подальшому, відповідачем ОСОБА_5 було здійснено поділ земельної ділянки з кадастровим номером :01:009:0087 площею 0.2470 га, в результаті чого було сформовано дві нові земельні ділянки з кадастровим номером :01:009:0150, площею 0.0289 га та площею 0.2184 га, з кадастровим номером :01:009:0151.

З урахуванням заяви про зміну предмету позову позивач просила суд:

визнати рішенням Борівської сільської ради Макарівського району Київської області від 24.12.2008 року за №140-17-V про передачу ОСОБА_5 у власність земельну ділянку площею 0.247 га, з цільовим призначенням для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських споруд, та площею 0.16 га - для ведення особистого селянського господарства недійсним та його скасувати;

визнати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №024090 виданий 22.04.2009 року ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0.16 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства; яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:009:0088 недійсним та його скасувати;

визнати недійсним та скасувати запис №29259039 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно про реєстрацію за ОСОБА_5 права власності на земельну ділянку площею 0.0289 га, кадастровий номер :01:009:0150, дата реєстрації 20.11.2018 року, реєстровий номер об`єкта нерухомого майна 2227. Підстава виникнення права власності: державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №024089, виданий 22.04.2009 року, заява про поділ земельної ділянки, серія та номер - 1829, виданий 21.07.2018 року, видавник: Дурицький А.П. приватний нотаріус Макарівського районного нотаріального округу Київської області. Підстава внесення запису : рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер - 44411201 від 04.12.2018 року;

визнати недійсним та скасувати запис №29259311 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно про реєстрацію за ОСОБА_5 права власності на земельну ділянку площею 0.2184 га, кадастровий номер :01:009:0151, дата реєстрації 20.11.2018 року, реєстровий номер об`єкта нерухомого майна 2227. Підстава виникнення права власності: державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №024089, виданий 22.04.2009 року, заява про поділ земельної ділянки, серія та номер -1829, виданий 21.07.2018 року, видавник: Дурицький А.П. приватний нотаріус Макарівського районного нотаріального округу Київської області. Підстава внесення запису : рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер - 44411481 від 04.12.2018 року;

судові витрати покласти на відповідачів.

Ухвалою судді Макарівського районного суду Київської області Мазки Н.Б. від 05.01.2017 року відкрито провадження у даній справі.

Ухвалою суду від 18.05.2017 року до участі у справі залучено ОСОБА_5 як третю особу. В зв`язку з уточненням позовних вимог за заявою від 01.09.2017 року ОСОБА_5 набув статусу відповідача.

Ухвалою суду від 05.02.2018 року продовжено розгляд даної справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 27.03.2018 року. Встановлено відповідачам 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України, позивачу - строк для подачі відповіді на відзив, а відповідачам - заперечень.

27.03.2018 року від представника відповідача ОСОБА_5 - адвоката Ганенка Р.А. надійшов відзив, який прийнятий судом та приєднаний до матеріалів справи.

У відзиві представник відповідача ОСОБА_5 вказав, що позовні вимоги він не визнає, просив відмовити в повному обсязі в задоволенні позову та стягнути з позивача на користь відповідача ОСОБА_5 судові витрати у сумі 5000,00 грн. в рахунок оплати витрат на правничу допомогу. У відзиві представник відповідача посилавсь на те, що спірні земельні ділянки не увійшли до складу спадщини ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки були вилучені з його користування рішенням Борівської сільської ради Макарівського району Київської області від 21.10.2008 року №140-17-V. Станом на час відкриття спадщини ОСОБА_6 , останній не отримав свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи державного акту про право власності на спірну земельну ділянку площею 0,50 га, а тому право власності на цю земельну ділянку не входить до складу спадщини ОСОБА_6 . Окрім того в матеріалах справи наявна копія протоколу XV сесії Борівської сільської ради V скликання від 21.10.2008 року та рішень сесії Борівської сільської ради Макарівського району Київської області від 21.10.2008 року №115-15-V та №119-15-V. Відповідно до рішення Борівської сільської ради від 21.10.2008 року №115-15-V у ОСОБА_6 було вилучено земельну ділянку загальною площею 0,41 га і передано до земель запасу Борівської сільської ради. Іншим рішенням Борівської сільської ради від 21.10.2008 року №119-15-V дану земельну ділянку було передано ОСОБА_5 . Факт відмови померлого ОСОБА_6 від спірної земельної ділянки на користь ОСОБА_5 також підтверджується довідкою Борівської сільської ради від 20.04.2016 року №338, яка додана позивачкою до позовної заяви. Також, представник відповідача вказав, що позивачкою не доведено факт розташування належного їй домоволодіння в АДРЕСА_1 на земельних ділянках, право власності щодо яких є предметом спору по даній справі. Позивачкою заявлено вимогу про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №024089, виданого 22.04.2009 р. ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,247 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №024090, виданого 22.04.2009 р. ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,16 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства. В той же час в матеріалах справи відсутні докази того, що належне позивачці домоволодіння розташоване на обох зазначених земельних ділянках. Також в доданих до позовної заяви доказах відсутня інформація про площу земельної ділянки, яку займає належне позивачці домоволодіння, а також про площу земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. Крім того позивачкою не надано суду доказів порушення її прав оскаржуваними державними актами та рішенням Борівської сільської ради від 24.12.2008 року №140-17-V. Окрім того позов по даній справі подано за межами строків позовної давності. Позивачкою оскаржується рішення Борівської сільської ради від 24.12.2008 року №140-17-V, яким відповідачу по справі ОСОБА_5 було передано у власність спірні земельні ділянки площею 0,247 га та 0,16 га. В той же час позивачкою не надано доказів того, що станом на 24.12.2008 року вона мала які-небудь цивільні права на спірні земельні ділянки, які могли бути порушені оскаржуваним рішенням сільської ради. Позивачкою оскаржуються державні акти про право власності на земельні ділянки, при цьому позивачкою також не вказуються, які саме права у неї існували на спірні земельні ділянки на час видачі оскаржуваних державних актів і яким чином ці права були порушені. Таким чином представник відповідача вважає, що позивачкою не доведено наявність у неї цивільних прав на спірні земельні ділянки, на захист яких подано позов по даній справі. Окрім того позовні вимоги по даній справі було подано за межами строків позовної давності. Оскаржуване рішення Борівської сільської ради було прийнято 24.12.2008 року, а оскаржувані державні акти про право власності на земельні ділянки було видано 22.04.2009 року, тобто ще за життя ОСОБА_6 , спадкоємцем якого є позивачка по справі. При цьому сам ОСОБА_6 був обізнаний про факт вилучення у нього спірних земельних ділянок, оскільки таке вилучення відбувалося з його власної волі. З моменту прийняття оскаржуваного рішення Борівської сільської ради та видачі оскаржуваних державних актів про право власності на земельні ділянки до дня смерті ОСОБА_6 пройшло більше чотирьох років. Однак сам ОСОБА_6 , права якого в першу чергу могли бути порушені, не звертався до суду з позовом про визнання протиправними рішення Борівської сільської ради та оскаржуваних державних актів про право власності на земельні ділянки. А тому строки позовної давності спливли ще до смерті ОСОБА_6 . З огляду на це, у випадку якщо суд дійте висновку про обґрунтованість позовних вимог позивачки та визнає факт порушення її прав у спірних правовідносинах, просив суд застосувати до вимог позивачки позовну давність та відмовити в задоволенні позову з цих підстав.

05.04.2018 року від представника позивача ОСОБА_4 - адвоката Левочка Я.А. надійшла відповідь на відзив, яка прийнята судом та приєднана до матеріалів справи. У відповіді на відзив представник позивача вказав, що поданий ОСОБА_4 позов належно обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню Що стосується посилання відповідача на те, що до позовної заяви не додано доказів щодо місця розташування та площі земельної ділянки на якій розташований успадкований позивачкою житловий будинок, то слід врахувати, що в ході підготовчого судового засідання позивачкою буде подано клопотання про призначення по справі земельно-технічної експертизи, за результатами якої буде визначено місце розташування житлового будинку та площу земельної ділянки, на якій він знаходиться. Крім того, вважає надуманими посилання представника відповідача про нібито пропуск строку позовної давності, оскільки про порушення своїх прав позивачка дізналася лише після набуття права успадкування житлового будинку в 2016 році, отже нею дотримано строк звернення до суду.

Заперечень на відповідь на відзив від відповідача не надходило.

Ухвалою суду від 30.11.2018 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду на 05.12.2018 року.

Ухвалою суду від 05.12.2018 року залишено без розгляду клопотання представника позивача ОСОБА_4 - адвоката Левочка Я.А. про призначення судової земельно-технічної експертизи.

25.01.2019 року із занесенням до протоколу судового засідання відмовлено у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_5 - адвоката Ганенка Р.А. про закриття провадження у справі.

У судовому засіданні 04.02.2019 року до матеріалів справи прийнято заяву представника позивача ОСОБА_4 - адвоката Левочка Я.А. про зміну предмету позову.

Ухвалою суду 28.02.2019 року призначено земельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено.

20.11.2019 року до суду надійшов висновок експерта від 12.11.2019 № 19110/19-41.

Ухвалою суду від 20.11.2019 року провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 18.05.2021 року залучено до участі у справі в якості правонаступника відповідача Борівської сільської ради - Макарівську селищну раду Київської області.

Відповідно до Розпорядження керівника апарату суду № 184 від 07.04.2023 року та Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.04.2023 року дану справу передано на розгляд судді Білоцькій Л.В.

Відповідно до ч. 12 ст. 33 ЦПК України судом ухвалено рішення про повторне проведення підготовчого провадження, підготовче засідання призначено на 13.04.2023 року.

Ухвалою суду від 13.04.2023 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 17.05.2023 року. Судовий розгляд справи неодноразово відкладався, черговий раз на 21.08.2023 року.

У судовому засіданні 21.08.2023 року представники позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

У судовому засіданні 21.08.2023 року представник відповідача ОСОБА_5 - адвокат Ганенко Р.А. проти позовних вимог заперечив, просив відмовити у їх задоволенні.

У судове засідання 21.08.2023 року представник відповідача Макарівської селищної ради не з`явився. Згідно наявного у матеріалах справи клопотання (а.с. 34 том 2) Макарівська селищна рада позовні вимоги визнала, справу просила розглянути у відсутність представника.

Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 09.11.2016 року за позивачем ОСОБА_4 визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 , загальною площею 62.0 кв.м, житловою площею 15.5 кв.м (літ. А) та прибудову (літ. А) (а.с. 13-14 том 1).

З копії довідки №338 від 20.04.2016 року Борівської сільської ради встановлено, що ОСОБА_6 , 1948 року народження не приватизував земельну ділянку для обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , але він віддав в користування свою земельну ділянку звернувшись з заявою до сесії Борівської сільської ради гр. ОСОБА_5 (а.с. 9 том 1).

За інформацією Відділу у Макарівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 12.06.2017 року № 166/112-17, відповідно до даних Державного земельного кадастру за гр. ОСОБА_5 зареєстровані земельні ділянки площею 0,2473 га кадастровий номер :01:009:0087 та площею 0,5179 га кадастровий номер :01:009:0088, які розташовані в АДРЕСА_1 . В Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, Розділі 1 записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку фізичних осіб, відомості про реєстрацію та видачу державних актів на право власності на вказані земельні ділянки на ім`я ОСОБА_5 відсутні (а.с. 32 том 1).

Відповідно до протоколу XVІІ сесії Борівської сільської ради V скликання від 24.12.2008 року, рішення до нього № 130-17-V від 24.12.2008 року, додатку до рішення, ОСОБА_5 передано безоплатно у власність земельні ділянки загальною площею 0,407 га, з яких 0,247 га - для ОЖБ та 0,16 га - для ведення ОСГ (а.с. 34-39 том 1).

Відповідно до протоколу ХV сесії Борівської сільської ради від 21.10.2008 року, рішення №115-15-V від 21.10.2008 року Борівської сільської ради «Про вилучення земельної ділянки», вилучено земельну ділянку у громадянина ОСОБА_6 площею 0,41 га та надано дозвіл на будівництво житлового будинку ОСОБА_5 (а.с.41-46, 47 том 1).

Відповідно до рішення № 119-15-V від 21.10.2008 року Борівської сільської ради «Про надання земельної ділянки» ОСОБА_5 надано з земель запасу Борівської сільської ради земельну ділянку площею 0,41 га (а.с. 48 том 1).

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 024089 ОСОБА_5 на підставі рішення Борівської сільської ради від 24.12.2008 року № 140-17-V є власником земельної ділянки площею 0,247 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер :01:009:0087 (а.с. 49 том 1).

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 024090 ОСОБА_5 на підставі рішення Борівської сільської ради від 24.12.2008 року № 140-17-V є власником земельної ділянки площею 0,160 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:009:0088 (а.с. 50 том 1).

Відповідно до договору №200860011 від 09.10.2009 року ОСОБА_5 є користувачем електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 (а.с. 51-53, 55-56 том 1).

З довідки №286 від 18.11.2013 року Борівської сільської ради встановлено, що ОСОБА_5 дійсно похоронив ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за власні кошти (а.с. 54 том 1).

Щодо земельних ділянок переданих ОСОБА_5 безоплатно у власність загальною площею 0,407 га, з яких 0,247 га - для ОЖБ та 0,16 га - для ведення ОСГ в АДРЕСА_1 виготовлено технічну документацію (а.с. 114-130 том 1).

З довідки №37 від 20.04.2016 року Борівської сільської ради встановлено, що будинок в якому проживав гр. ОСОБА_6 1948 року народження знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 132 том 1).

За клопотанням представника відповідача ОСОБА_5 адвоката Ганенка Р.А. до матеріалів справи приєднано копію технічної документації щодо поділу земельної ділянки гр. ОСОБА_5 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,2470 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:009:0087 (а.с. 141-154 том. 1), з якої встановлено, що за результатами виконаних робіт із землеустрою за рахунок поділу земельної ділянки з кадастровим номером :01:009:0087 площею 0,2470 га, було сформовано дві нові земельні ділянки: земельна ділянка з кадастровим номером :01:009:0150 площею 0,0289 га та земельна ділянка з кадастровим номером :01:009:0151 площею 0,2184 га. Відомості про сформовані земельні ділянки внесено до Державного земельного кадастру, що підтверджується інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку з кадастровим номером :01:009:0150 та кадастровим номером :01:009:0151. Як вбачається з відмітки на тильному аркуші технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :01:009:0087, кадастровий номер спірної земельної ділянки :01:009:0087 було скасовано 29.10.2018 року. Таким чином починаючи з 29.10.2018 року спірна земельна ділянка з кадастровим номером :01:009:0087 площею 0,247 га перестала існувати як об`єкт цивільних прав і відповідно не може бути предметом спору.

У зв`язку з цим, представником позивача ОСОБА_4 адвокатом Левочком Я.А. подано заяву про зміну предмету позову, в якій було уточнено позовні вимоги та яку у судовому засіданні 04.02.2019 року прийнято судом (а.с. 167-171 том 1).

28.02.2019 року судом за клопотанням представника позивача ОСОБА_4 адвоката Левочка Я.А. призначено земельно-технічну експертизу на вирішення якої поставлено наступні запитання:

1. Чи розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0.0289 га, яка зареєстрована на праві власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно за №292259039, дата реєстрації 20.11.2018 року, реєстровий номер об`єкта нерухомого майна 227, кадастровий номер : 01:009:0150?

2.Чи розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0.2184 га, яка зареєстрована на праві власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно за №29259311, дата реєстрації 20.11.2018 року, реєстровий номер об`єкта нерухомого майна 227, кадастровий номер : 01:009:0151?

3.Чи розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0.16 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського, кадастровий номер :01:009:0088?

Згідно висновку експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи від 12.11.2019 року № 19110/19-41 встановлено, що по питанню №1: житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 фактично розташований в межах земельної ділянки площею 0,0289 та, яка зареєстрована на праві власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно за №292259039, дата реєстрації 20.11.2011 року, реєстровий номер об`єкта нерухомого майна 227, кадастровий номер :01:009:0150. Графічно зображено на Мал. 7 та детально описано в Дослідницькій частині висновку. По питанню №2: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 не розташований на земельній ділянці площею 0,2184 га, яка зареєстрована на праві власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно за №29259311, дата реєстрації 20.11.2018 року, реєстровий номер об`єкта нерухомого майна 227, кадастровий номер :01:009:0151. По питанню №3: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться АДРЕСА_1 не розташований на земельній ділянці площею 0,16 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:009:0088 (а.с. 198-205 том 1).

Вирішуючи даний спір, суд виходить також з наступного.

Позивач вважає, що оскільки відповідно до рішення суду набула право власності на житловий будинок та споруди, що розташовані по АДРЕСА_1 , то відповідно набула право на набуття права власності на земельну ділянку, на якій розміщено успадковані об`єкти нерухомого майна, а тому вважає рішення Борівської сільської ради від 24.12.2008 року №140-17-V, яким ОСОБА_5 було передано у власність земельні ділянки, недійсним.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 вказаної статті.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 116 ЗК України визначено підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності.

Статті 116, 118 ЗК України передбачають, що громадяни та юридичні особи набувають права власності або права користування земельними ділянками на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно ч. 1 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

В силу ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ч. 2 ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, якій вони розміщені.

А згідно ч. 1 ст. 377 цього Кодексу до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Крім того, згідно положень ч.ч. 1,2 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Тобто за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику.

Частинами першою, другою статті 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Разом з тим, відповідно до статей 125, 126 ЗК України (в редакції станом на час відкриття спадщини ОСОБА_6 ) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

З урахуванням положень пункту 8-1 частини 1 статті 18 та пункту 4 частини 1 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції станом на час відкриття спадщини ОСОБА_6 ) державна реєстрація права власності на земельну ділянку здійснювалась на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку або свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Однак, станом на час відкриття спадщини ОСОБА_6 , який помер

ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній не отримав свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи державного акту про право власності на земельну ділянку на якій розташований успадкований позивачкою житловий будинок, а тому право власності на таку земельну ділянку не входить до складу спадщини ОСОБА_6 .

Суд вважає, що позивачем та його представником, у відповідності до вимог ст.81 ЦПК України, не доведено обставини, що спірні земельні ділянки увійшли як окремий вид майна до спадкової маси після смерті ОСОБА_6 .

Відповідно до частин другої, п`ятої статті 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органу місцевого самоврядування спір вирішується у судовому порядку.

Відповідно абзацу 2 п. 7 Постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно із ч. 3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших передбачених законом, способів захисту (ст. 16 ЦК України).

При цьому, суд звертає увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного правам чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб ( висновки ВС ВП у постановах від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц , від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17).

Суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту щодо скасування рішення про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_5 не забезпечить ефективного захисту її прав та задоволення такої вимоги не призведе до набуття права власності на спірну земельну ділянку.

Враховуючи встановлені вище судом обставини, підстав для визнання рішення Борівської сільської ради Макарівського району Київської області від 24.12.2008 року за №140-17-V про передачу ОСОБА_5 у власність земельну ділянку площею 0.247 га, з цільовим призначенням для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських споруд, та площею 0.16 га - для ведення особистого селянського господарства судом не встановлено. Також судом не встановлено підстав для визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №024090 виданий 22.04.2009 року ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0.16 га, оскільки за висновком експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи від 12.11.2019 року № 19110/19-41, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться АДРЕСА_1 не розташований на земельній ділянці площею 0,16 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:009:0088.

Вимоги позивача про визнання недійсними та скасування записів № 29259039 та № 29259311 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно також задоволенню не підлягають, оскільки є похідними вимогами.

Щодо клопотання відповідача Макарівської селищної ради про визнання позовних вимог, з урахуванням ч. 3 ст. 206 ЦПК України, суд його не приймає, оскільки воно суперечить закону та порушує права та інтереси відповідача ОСОБА_5 .

Щодо клопотання представника відповідача ОСОБА_5 адвоката Ганенка Р.А. про застосування до вимог позивачки позовну давність, слід вказати, що судом не встановлено факту порушення прав позивачки за заявленими позовними вимогами, відтак суд дійшов висновку про не обґрунтованість її позовних вимог, тому підстав для застосування позовної давності у даному спорі не вбачається.

Суд відхиляє посилань представника позивача адвоката Левочко Я.А. на правову позицію, висловлену ВС у справі № 370/792/19, оскільки в зазначеній справі мали місце інші фактичні обставина, а постановою суду касаційної інстанції справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Тож, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок наданих сторонами доказів у їх сукупності на підтвердження своїх обґрунтувань та заперечень, зокрема враховуючи зміст позовних вимог та висновок земельно-технічної експертизи, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, тому судовий збір сплачений позивачкою при подачі позову відшкодуванню їй не підлягає.

Щодо клопотання представника відповідача ОСОБА_5 адвоката Ганенка Р.А. про стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_5 судових витрат у сумі 5000,00 грн. в рахунок оплати витрат на правничу допомогу, слід вказати, наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Так на підтвердження надання правничої допомоги представником відповідача подано до позову копію договору про надання правової допомоги, копію ордера, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 77-82). При цьому інших доказів, а саме: детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги представником відповідача не надано. З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для їх відшкодування.

Керуючись ст. ст. 5, 76-81, 83, 95, 141, 247, 265, 354-355 ЦПК України суд,

у х в а л и в :

В задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до Макарівської селищної ради Київської області, (яка є правонаступником Борівської сільської ради Макарівського району Київської області), ОСОБА_5 про визнання рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність незаконним та його скасування - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося - з дати складання повного його тексту.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України, а саме рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 30.08.2023 року.

Суддя Л.В. Білоцька

Л.В. Білоцька