28 березня 2023 року
провадження №22-з/824/357/2023
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),
судді: Желепи О. В., Кравець В. А.,
за участю секретаря Ратушного А. В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 ,
про ухвалення додаткового рішення
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕНЕЗИС ФІНАНСОВОЇ СВОБОДИ",
треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чайка Ірина Григорівна, приватний виконавець Яцишин Андрій Миколайович,
про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 15 вересня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного суду від 14 лютого 2023 року апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 15 вересня 2022 року залишено без змін.

28 лютого 2023 року позивачка, діючи через свого представника ОСОБА_2 , подала заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила вирішити питання про розподіл судових витрат, а саме стягнути з відповідача на її користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00 гри, понесені під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Позивачка, належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. Від представника позивачки ОСОБА_2 надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача.

Відповідач та треті особи, належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду заяви, в судове засідання своїх представників не направили.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 270 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення, за відсутності учасників справи та їхніх представників.

Дослідивши матеріали справи разом із заявою про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вже вказувалося вище, постановою Київського апеляційного суду від 14 лютого 2023 року апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції про задоволення позову залишено без змін.

Однак, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, судом апеляційної інстанції не вирішено питання про розподіл судових витрат.

Звертаючись до суду з відзивом на апеляційну скаргу, позивачка просила здійснити розподіл судових витрат та покласти на відповідача понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн.

Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи вбачається, що до відзиву на апеляційну скаргу на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 подано наступні докази: Договір про надання юридичної допомоги №14/10-1 від 14.10.2022; Додаткова угода №1 від 14.10.2022 до Договору про надання юридичної допомоги №14/10-1 від 14.10.2022; Акт прийому-передачі юридичних послуг від 20.01.2023.

З наданих ОСОБА_1 доказів на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу вбачається наступне.

14 жовтня 2022 року між ОСОБА_1 (клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Юридична компанія "Воронов і партнери" (далі АО "Воронов і партнери") укладено Договір про надання юридичної допомоги, пунктом 1.1. якого визначено, що клієнт доручає, а АО "Воронов і партнери" приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором (а. с. 157-159).

За умовами вищевказаного Договору інтереси ОСОБА_1 в судах, в тому числі загальної юрисдикції, представляють партнери АО "Воронов і партнери" та/або адвокати.

Пунктом 4.4. Договору від 14.10.2022 визначено, що за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної із сторін. В акті вказується обсяг наданої АО юридичної допомоги і її вартість.

В Додатковій угоді №1 від 14.10.2022 сторони погодили, що клієнт доручає, а АО "Воронов і партнери" приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором у справі №753/24204/21, що розглядається судом апеляційної інстанції.

Також в Додатковій угоді сторони узгодили, що вартість послуг складатиме: 20 000,00 грн (судовий захист у справі; підготовка та подача відзиву на апеляційну скаргу з додатками); 1 000,00 грн (участь у кожному судовому засіданні, в тому числі в режимі відеоконференції).

Згідно Акту прийому-передачі юридичних послуг від 20.01.2023, АО "Воронов і партнери" передало, а ОСОБА_1 прийняла та погодила виконання наступної послуги: судовий захист у справі; підготовка та подача відзиву на апеляційну скаргу з додатками у справі №753/24204/21, вартістю 20 000,00 грн.

Як вже вказувалося вище, обґрунтування розміру судових витрат на правничу допомогу понесених ОСОБА_1 в сумі 20 000,00 під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції та докази на підтвердження понесення таких витрат, позивачкою подано в строк, встановлений ч. 8 ст. 141 ЦПК України, а саме з відзивом на апеляційну скаргу.

За приписами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Верховний Суд в своїх постановах неодноразово наголошував на те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на Професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанови у справах №922/445/19, №922/3436/20, №910/7586/19 та №910/16803/19).

Як вбачається з матеріалів справи, до відзиву на апеляційну скаргу позивачкою долучено докази надсилання позивачем 23.01.2023 відзиву відповідачу та третім особам (а. с. 199- 202). Від відповідача не надходило відповіді на відзив або окремої заяви про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, понесених позивачкою під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Верховний Суд в своїх постановах неодноразово наголошував на те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанови у справах №922/445/19, №922/3436/20, №910/7586/19 та №910/16803/19).

Крім того, у справі №755/9215/15-ц Велика Палата також вказала, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони.

Як вбачається з матеріалів справи, до відзиву на апеляційну скаргу позивачкою долучено докази позивачем 23.01.2023 відзиву відповідачу та третім особам (а. с. 199-202). Від відповідача не надходило відповіді на відзив або окремої заяви про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, понесених позивачкою під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Натомість, з матеріалів справи вбачається, що 13 лютого 2023 року відповідач звернувся до апеляційного суду з клопотанням, в якому окрім іншого, просив відкласти розгляд справи (а. с. 210-219).

Також в даному клопотанні відповідач просив встановити йому строк на подання відповіді на відзив, оскільки в ухвалі про відкриття апеляційного провадження учасникам справи роз`яснено їх право на подання відзиву на апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали суду та апеляційної скарги та у відповідності до вимог ст. 179 ЦПК України не встановлено право на надання відповіді на відзив у строк, встановлений судом.

Щодо посилань відповідача на те, що в ухвалі про відкриття апеляційного провадження судом апеляційної інстанції не встановлено строку на подання відповіді на відзив слід зазначити, що вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження суд керується положеннями статті 359 ЦПК України "Відкриття апеляційного провадження", в частині другій якої визначено, що в ухвалі про відкриття апеляційного провадження зазначається строк для подання учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу та вирішується питання про витребування матеріалів справи. А якщо разом з апеляційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття апеляційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають право надати свої заперечення щодо поданих заяви чи клопотань.

Отже, у суду апеляційної інстанції відсутній обов`язок встановлення в ухвалі про відкриття апеляційного провадження строку на подання відповіді на відзив.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що відсутні підстави для зменшення витрат на правничу допомогу, визначені ч. 5, ч. 6 ст. 137 ЦПК України.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для покладення на відповідача понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду, наприклад у справах №923/560/17, №329/766/18, №178/1522/18.

Положеннями пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 та ухвалення додаткової постанови про розподіл судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного та керуючись ст. 141, 268, 270, 389 ЦПК України

П О С ТА Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕНЕЗИС ФІНАНСОВОЇ ДОПОМОГИ" (; місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Прорізна, 11, офіс 44) на користь ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20 000 (двадцять тисяч) грн 00 коп.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

В. А. Кравець