Справа № 750/9721/22
Провадження № 2/750/341/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2023 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді - Рахманкулової І.П.,

секретаря - Мойсієнко К.А.,

за участю представника третьої особи - Патрик Г.Г.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» про стягнення страхового відшкодування, пені, 3% річних, інфляційних втрат та моральної шкоди,

треті особи: ОСОБА_2 , Моторне (транспортне) страхове бюро України,

в с т а н о в и в :

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ» про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 130000 грн., трьох відсотки річних в сумі 758 грн. 63 коп., пені в сумі 12643 грн. 84 коп., інфляційних збитків в сумі 3927 грн. 17 коп., а всього - 147329 грн. 64 коп. та моральної шкоди в сумі 20000 грн.

Обгрунтовано позов тим, що 06 травня 2022 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Mazda», номерний знак НОМЕР_1 , який належить позивачу та «Renault Kangoo», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . У результаті даної ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Винним у ДТП згідно з постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 червня 2022 року визнано ОСОБА_2 . На час ДТП цивільно-правова відповідальність останнього була застрахована в Акціонерному товаристві «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ». Для отримання страхового відшкодування позивач звернувся до Акціонерного товариства «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ» із повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування, однак жодних дій Акціонерним товариством «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ» протягом тривалого часу здійснено не було, у зв`язку з чим позивач був вимушений провести ремонт свого автомобіля за власний рахунок. Враховуючи, що з часу ДТП пройшло вже більше трьох місяців, а виплата відповідачем страхового відшкодування не була здійснена, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Також, позивач зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та затримки виплати страхового відшкодування йому була спричинена й моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 20000 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 січня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.

Представник відповідача відзив на позов не подав.

Позивач у судове засідання не з`явився, представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов підтримує.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Представник Моторного (транспортного) страхового бюро України надіслала до суду письмові пояснення, в яких заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі, у зв`язку із недоведеністю належними доказами розміру матеріального збитку. Також, представник МТСБУ заперечувала проти стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

Крім того, представник МТСБУ заперечувала проти відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу, оскільки такі витрати не підтверджені належними документами.

Третя особа - ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення представника третьої особи та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

06 травня 2022 року о 18.27 год. ОСОБА_2 на перехресті вул. Гетьма Полуботка - пр. Миру в м. Чернігові, де організовано круговий рух, керуючи транспортним засобом марки «Renault Kangoo», номерний знак НОМЕР_2 , не надав переваги в русі автомобілю марки «Mazda», номерний знак НОМЕР_1 , який рухався по колу, внаслідок чого трапилось зіткнення. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив пункт 16.12 Правил дорожнього руху України, тобто скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 червня 2022 року у справі № 750/2581/22, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. (а.с. 9).

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 є власником автомобіля «Mazda», номерний знак НОМЕР_1 , який зазнав пошкоджень в результаті ДТП (а.с. 10).

На час вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як власника автомобіля марки «Renault Kangoo», номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована в АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ», що підтверджується копією полісу № 205682447, сума відшкодування на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 130000 грн., розмір франшизи - 00 грн. (а.с. 11).

Позивач звернувся до вказаної страхової компанії із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 12, 13).

Проте, як зазначено у позовній заяві, жодної відповіді від Страхової компанії позивачем тривалий час отримано так і не було, а тому враховуючи, що останньому необхідно постійно користуватися автомобілем, він був змушений здійснити ремонт автомобіля за власний рахунок.

Зазначене підтверджується квитанцією на оплату вартості придбання запчастин для автомобіля від 16.05.2022 на користь ФОП ОСОБА_3 в розмірі 73850 грн., видатковою накладною № , а також актом виконаних робіт, списання матеріалів, запасних частин та паливно-мастильних матеріалів № ОУ-0000034 від 01.07.2022 на загальну суму виконаних робіт - 71850 грн. (а.с. 14, 15, 38, 39).

Таким чином, на ремонт автомобіля марки «Mazda» CX-5, номерний знак НОМЕР_1 , який зазнав пошкоджень в ДТП, позивачем загалом було витрачено 145700 грн. (73850 грн. + 71850 грн.), що перевищує розмір страхового відшкодування згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № 205682447 на суму 15700 грн. (145700 грн. - 130000 грн.).

Згідно інформації, наданої оцінювачем Щербатим А.А. на адвокатський запит представника позивача, на основі опису пошкоджень в акті огляду, наданих акту виконаних робіт та видаткової накладної, був проведений розрахунок вартості відновлювального ремонту автомобіля марки «Mazda» CX-5, номерний знак НОМЕР_1 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (0,17) в програмі Audatex, згідно ремонтної калькуляції № 5567 від 23.04.2023 на суму 216263 грн. 86 коп. Для проведення розрахунків в програмі Audatex було проведено аналіз транспортного засобу згідно його номера кузову - НОМЕР_4 . Відповідно до запиту про раніше проведені розрахунки в даній програмі (Audahistory) було виявлено розрахунок № 80270 від 26.05.2022 по даному транспортному засобу на загальну суму ремонту 246056 грн. Список ремонтних дій в даній калькуляції співпадає зі списком пошкоджень описаних в акті огляду від 11.05.2023 (а.с. 72-86).

Відповідно до інформації Головного управління національної поліції в Чернігівській області № 106/124/04/13-2023 від 06.04.2023, автомобіль марки «Mazda» CX-5, номерний знак НОМЕР_1 перебував у ДТП один раз, а саме 06.05.2022 о 18 год. 27 хв. на перехресті Миру та вул. Гетьмана Полуботка в м. Чернігові, яка сталася за участю автомобіля «Renault Kangoo», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 та «Mazda» CX-5, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 (а.с. 68).

Згідно з положеннями частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно із частинами першою-третьою статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушенного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно із частинами першою, другою статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 1 частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до пункту 1.12 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Згідно із пунктом 1.3 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний : - у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; - у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Пунктом 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 Цивільного кодексу України).

Згідно із статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У пункті 21 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України).

За таких обставин, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як винуватця ДТП, застрахована відповідно до полісу № 205682447, а тому суд знаходить підстави для стягнення з АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант» на користь позивача страхового відшкодування в межах страхової виплати в сумі 130000 грн.

Крім того, враховуючи зазначені вище норми законодавства та прострочення АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант» виплати страхового відшкодування, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача трьох відсотки річних в сумі 758 грн. 63 коп., пені в сумі 12643 грн. 84 коп. та інфляційні збитків в сумі 3927 грн. 17 коп.

Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Матеріали справи не містять доказів, що позивач зазнав ушкодження здоров`я, а тому відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди за рахунок страховика на підставі ст. 1167 ЦК України та ст. 26.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку із чим вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди задоволенню не підлягає.

У зв`язку з наявністю підстав для часткового задоволення позову, позивачу мають бути відшкодовані понесені у справі судові витрати на правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог.

Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України.

За приписами статей 133, 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно п. 3 частини другої ст. 141 ЦПК судові витрати, у тому числі витрати на професійну правничу допомогу, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачу правничу допомогу надавав адвокат Данич О.С. на підставі ордеру серії СВ № 1030396 від 07 лютого 2023 року (а.с. 30).

Згідно акту приймання-передавання грошових коштів від 06.03.2023 позивач сплатиа адвокату Даничу О.С. відповідно до договору про надання юридичних послуг - 8000 грн. (а.с. 36).

Відповідно до розрахунку суми витрат за надану правову допомогу до складу послуг адвоката входить: вивчення та правовий аналіз матеріалів справи, попередня консультація, узгодження правової позиції -3000 грн. (2 год.); підготовка процесуальних документів (запити, позовна заява) - 4000 грн. (2 год.); представництво прав та інтересів у суді - 1000 грн. (не менше 2 год.) (а.с. 37).

Згідно частини другої статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертою статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно частини шостої статті 137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вказані критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41Конвенції прозахист правлюдини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Така ж позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц.

Оскільки позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу у даній справі пропорційно до задоволених позовних вимог.

Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України, суд вирішує питання про стягнення відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 81, 83, 133, 141, 258, 259, 265, 273, 279, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 ) до Акціонерного товариства «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ» (місцезнаходження: вул. Донця-Захаржевського, 6/8, м. Харків, ідентифікаційний код юридичної особи - 30035289) про стягнення страхового відшкодування, пені, 3% річних, інфляційних втрат та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 130000 грн., три відсотки річних в сумі 758 грн. 63 коп., пеню в сумі 12643 грн. 84 коп., інфляційні збитки в сумі 3927 грн. 17 коп., а всього - 147329 грн. 64 коп. (сто сорок сім тисяч триста двадцять дев`ять грн. 64 коп.).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ» на користь ОСОБА_1 1473 грн. 34 коп. судового збору та 7044 грн. у відшкодування витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 07.06.2023.

Суддя