Справа № 342/274/23
Провадження № 2/342/251/2023
25 травня 2023 року м. Городенка
Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої судді Андріюк І.Г.,
з участю секретаря судового засідання Малик Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Городенка в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину житлового будинку з господарським будівлями і спорудами,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що у державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори С.В. Капріян заведена спадкова справа на підставі її заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя, 4 травня 2007 року, ОСОБА_3 зробив письмове розпорядження на випадок смерті, яким все своє майно в рівних частках заповів їй та своїй дружині - відповідачці. Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Чортовецької сільської ради Городенківського району, зареєстрований в книзі для запису нотаріальних дій за № 31, ніким не скасовувався та не оскаржувався.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому майно, до якого входить будинковолодіння АДРЕСА_1 , побудоване батьками позивачки на земельній ділянці площею 0,25 га. Відповідачка ОСОБА_2 відмовилася від прийняття спадщини після смерті чоловіка. Позивачка, бажаючи реалізувати своє право на спадщину за заповітом, вчасно звернулася до нотаріуса із відповідною заявою. Однак, нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане будинковолодіння у зв`язку із його реєстрацією, як колгоспний двір, що унеможливлює визначити конкретний розмір частки спадкодавця.
На 15.04.1991 р. у спадковому господарстві проживали та були зареєстрованими: голова господарства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , дружина - відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка позивачка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
З часу свого народження й по сьогодні позивачка проживає у батьківському будинку. Разом з батьками вели спільне господарство та мали спільний побут. Після смерті батька позивачка продовжує користуватися даним нерухомим майном разом та земельною ділянкою, сплачує земельний податок, доглядає за будинком та утримує його у належному стані, неодноразово робила як поточний, так і капітальний ремонти, однак не може належним чином реалізувати своє право на спадщину за заповітом через реєстрацію спадкового господарства, як колгоспний двір.
Провадження у даній справі відкрито 14.03.2023, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження.
Відповідачка ОСОБА_2 , скориставшись правом, передбаченим ч.1 ст.193 ЦПК України, подала до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 та просить визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 .Зустрічний позов мотивований тим, що до спадкового майна ОСОБА_3 входить житловий будинок з господарськими будівлям і спорудами по АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за спадкодавцем, як головою колгоспного двору. За житті ОСОБА_3 зробив письмове розпорядження на випадок смерті, яким вищевказане спадкове майно в рівних частках розділив між нею та дочкою відповідачкою за зустрічним позовом. Після смерті ОСОБА_3 спадкова справа заведена у державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори С.В. Капріян на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини за заповітом. Позивачка за зустрічним позовом подала нотаріусу заяву про відмову від одержання обов`язкової частки за законом після смерті чоловіка, однак від прийняття спадщини за заповітом вона не відмовилася. Натомість, спільно проживаючи із чоловіком до дня його смерті, фактично вступила в управління спадковим майном.
Спадкове господарство є колгоспним двором, де на 15.04.1991 (дата припинення існування колгоспних дворів) проживали та були зареєстрованими: голова господарства ОСОБА_3 , його дружина ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_5 . Виходячи з вимог закону, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 належав трьом членам колгоспного двору по 1/3 частці кожному. Успадкувавши після смерті чоловіка 1/6 частки даного господарства, позивачці за зустрічним позовом ОСОБА_2 належить 1/2 (3/6) частки спадкового господарства.
Ухвалою суду від 25 квітня 2023 р. зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.
Ухвалою суду від 02.05.2023 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.
Сторони у судове засідання 25.05.2023 не з`явилися, цього ж дня подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивачка-відповідачка ОСОБА_1 в заяві зазначила, що позов підтримує, просить задовольнити. Відповідачка-позивачка ОСОБА_2 вказала, що вимоги зустрічної позовної заяви підтримує в повному обсязі.
Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання.
Упостанові Верховного Суду від 5 вересня 2022 року у справі №1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) зазначено, що згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення ч.5 ст.268 ЦПК України слід розуміти так: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати в резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте в разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не збігатимуться, це не є порушенням прав сторін.
Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 3 ст.5 Цивільного кодексу України (у редакції 2003 року) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Із копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30 червня 1989 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 102 від 14 червня 1989 р., вбачається, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_2 , дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 .
Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 06.12.1976 № 1514-ІХ село Чортовець перейменовано на село Назаренкове; згідно Постанови Президії Верховної Ради України № 3278-ХІІ від 11.06.1993 селу ОСОБА_6 відновлено колишнє найменування - село Чортовець; вулиця Комсомольська перейменована на вулицю Довбуша, що стверджується довідкою № 29, виданою 27.01.2023 Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області.
Копія довідки про об`єкт нерухомого майна № 49/23, видана 21.02.2023 ФОП ОСОБА_7 згідно архівних даних Коломийського ОКП «МБТІ» станом на 31.12.2012, свідчить, що право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 зареєстроване за головою колгоспного двору ОСОБА_3 згідно свідоцтва на право власності, виданого 30 червня 1989 р. на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради № 102 від 14.06.1989; самочинно зведених будівель немає.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди у період видачі вищезгаданого свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок (з 31.01.1966 по 19.01.1996) регулювалась підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р. і втратила чинність від 19.01.1996 на підставі наказу Держитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 р. № 56.
Зазначена інструкція передбачала державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
За змістом ч.1 ст.120, ст.121, ч.1, ч.2 ст.123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності; володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору; частка члена колгоспного двору в майні двору визначається, зокрема, при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.
Копією витягу з погосподарської книги Чортовецької сільської ради за 1991-1995 роки, виданого Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради, стверджується, що суспільна група господарства, розташованого по АДРЕСА_2 , особовий рахунок № НОМЕР_1 - «колгоспники».
Оскільки право власності на майно колишнього колгоспного двору, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 набуте до 15 квітня 1991 року, тому спір щодо даного майна вирішується за нормами, що регулювали власність цього двору.
На 15.04.1991 у домогосподарстві (колгоспному дворі) за адресою: АДРЕСА_3 були зареєстровані: голова двору ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується довідкою № 56, виданою 27.01.2023 Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області.
З наведеного слідує, що даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належить ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_8 на праві сумісної власності в рівних частках по 1/3 кожному.
За заповітом, посвідченим 04.05.2007 секретарем Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в реєстрі за № 31, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, житловий будинок з господарськими спорудами заповів ОСОБА_2 , 1946 р.н., і ОСОБА_1 , 1974 р.н., в рівних частках, а грошові заощадження та земельну ділянку (пай) заповів ОСОБА_1 , 1974 р.н. Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 43873810 (номер в реєстрі нотаріальних дій 31), що стверджується інформаційною довідкою № 65254082 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданою 18.06.2021 Городенківською районною державною нотаріальною конторою.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Чортовець Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 11 від 08 січня 2021 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 08 січня 2021 р. Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Ч.1 ст.1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 ; разом з ним були зареєстровані: дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зять ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що стверджується довідкою № 55, виданою 01.03.2023 Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області.
Те, що ОСОБА_3 , 1939 року народження, та відповідачка-позивачка ОСОБА_10 , 1946 р.н., були подружжям свідчить копія свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , виданого 20 серпня 1965 р. Чортовецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 33 від 20 серпня 1965 р.
Позивачка-відповідачка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є дочкою ОСОБА_3 та відповідачки-позивачки ОСОБА_2 , що стверджується копіями: свідоцтва про народження позивачки-відповідачки серії НОМЕР_4 , виданого 12 жовтня 1974 р. Чортовецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, запис № 69 від 12 жовтня 1974 р. в книзі реєстрації актів про народження; свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 , виданого 22 червня 1993 р. відділом загсу Коломийського міськвиконкому Івано-Франківської області, з якого вбачається, що позивачка-відповідачка у зв`язку із укладенням шлюбу змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_12 » на « ОСОБА_13 », запис за № 278 від 22 червня 1993 р. в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу.
Із копії спадкової справи № 236/2021, наданої суду Городенківською державною нотаріальною конторою, вбачається, що позивачка-відповідачка ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом (18.06.2021). Копією Витягу № 65254158 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 18.06.2021 Городенківською районною державною нотаріальною конторою, підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 67849865 (номер у нотаріуса 236/2021), спадкодавець ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
Дружина померлого ОСОБА_3 відповідачка-позивачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як непрацездатна вдова спадкодавця, маючи, відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, право на обов`язкову частку у спадщині, заповідану позивачці-відповідачці ОСОБА_14 , до спливу шести місяців з часу відкриття спадщини (23.06.2021) подала нотаріусу заяву про відмову від одержання обов`язкової частки за законом у спадщині після смерті чоловіка, а також від частки у спільному майні подружжя.
Однак, як спадкоємець за заповітом, відповідачка-позивачка ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_3 , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
До складу спадщини спадкодавця ОСОБА_3 входить 1/3 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області, що належала йому як члену колишнього колгоспного двору.
Підставою звернення позивачки-відповідачки ОСОБА_1 до суду стало те, що постановою державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 212/02-31 від 01 березня 2023 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на належний йому житловий будинок АДРЕСА_1 з посиланням на те, що вищезгадане господарство, головою якого був ОСОБА_3 , відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в спадковому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені.
З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 330857470, сформованої 02.05.2023, вбачається, що відомості про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 відсутні.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.
Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи в який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.
Тобто, за вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред`явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Досліджені судом докази підтверджують, що позивачка-відповідачка ОСОБА_1 та відповідачка-позивачка ОСОБА_2 , як спадкоємці за заповітом після смерті ОСОБА_3 успадкували по 1/6 частці у житловому будинку АДРЕСА_1 , що становить 1/3 частки згаданого житлового будинку, яка належала померлому, як члену колишнього колгоспного двору. Однак, через те, що спадковий житловий будинок відносився до колгоспного двору і частка померлого у ньому не визначена, не мають можливості отримати свідоцтва про право на спадщину за заповітом на дані частки нерухомого майна.
Крім того, позивачці-відповідачці ОСОБА_1 та відповідачці-позивачці ОСОБА_2 належить по 1/3 (2/6) частці у житловому будинку АДРЕСА_1 , як членам колишнього колгоспного двору, оскільки вони не вчиняли дій, що можуть свідчити про їх відмову від права власності у порядку ст. 347 ЦК України, що разом з урахуванням спадщини становить по 3/6 (1/2) частки.
Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінивши зібрані у справі докази, суд не знаходить підстав для визнання за позивачкою-відповідачкою ОСОБА_1 права власності на спадковий житловий будинок в цілому та приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 за первісним позовом та повного задоволення позовних вимог ОСОБА_2 за зустрічним позовом з підстав та в обсязі, наведеному в мотивувальній частині рішення.
На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 347, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1235, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України (2003 р.), керуючись ст. ст. 76, 81, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .
Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину житлового будинку з господарським будівлями і спорудамизадовольнити.
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Учасники справи:

- позивачка-відповідачка ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ;

- відповідачка-позивачка ОСОБА_2 ,місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Повний текст судового рішення складено 31.05.2023.

Суддя: Андріюк І.Г.