Справа № 595/8/23
Провадження № 2/595/82/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2023

Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Федорончуком В.Б.,

при секретарі Боднар М.Г.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

його представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач справу за позовом ОСОБА_1 до Бучацької міської ради Тернопільської області, Чортківської районної державної адміністрації та Приватного агропромислового підприємства «Зубрець» про визнання права на земельну частку (пай),

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Бучацького районного суду Тернопільської області з позовом до Бучацької міської ради Тернопільської області, Чортківської районної державної адміністрації та Приватного агропромислового підприємства «Зубрець»про визнання права на земельну частку (пай) розміром 1,33 умовних кадастрових гектарів із земель колективної власності на території села Зубрець Бучацької об`єднаної територіальної громади Чортківського району Тернопільської області, на яку він має право як член колишнього колгоспу «Прогрес» та колишньої селянської спілки « ОСОБА_3 », мотивуючи тим, що 01 січня 1981 року був прийнятий на роботу в колгосп «Прогрес», який згодом реорганізовано в селянську спілку «Зубрець», розташовану на території Зубрецької сільська ради Бучацького району Тернопільської області, правонаступником якої є Приватне агропромислове підприємство «Зубрець».Із членів колгоспу він не виходив, заяви не подавав і ніхто із членів колгоспу чи селянської спілки його не виключав. 28 липня 1997 року проводилося розпаювання земель селянської спілки « ОСОБА_3 ». Під час проведення розпаювання земель з невідомих йому причин його не було включено до списку осіб, які мали право на земельну частку (пай), внаслідок чого йому не було виділено земельну частку (пай). У вересні 2021 року дізнався про те, що має право на отримання сертифікату на право на земельну частку (пай) як член селянської спілки « ОСОБА_3 » та звернувся до Бучацької міської ради Тернопільської області з вимогою виділити йому земельну частку (пай) і видати на його ім`я встановленого взірця сертифікат на право на земельну частку (пай), однак йому було відмовлено.

23 січня 2023 року представник відповідача Чортківської районної військової адміністрації Тернопільської областінадав суду відзив, відповідно до якого просив застосувати строк позовної давності до вимог ОСОБА_1 та відмовити у задоволенні таких, оскільки відповідно до п.2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Отже, з огляду на вищенаведені положення та наявну судову практику, право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акта на право колективної власності. Державний акт на право колективної власності на землю ТР №29 селянській спілці «Зубрець» видано 15 грудня 1997 року. Відповідно до записів у трудовій книжці районна військова адміністрація встановила, що позивач більше 10 разів приймався на роботу в колективне сільськогосподарське підприємство, а через кілька місяців звільнявся з підприємства (за згодою сторін). Тобто ОСОБА_1 був фактично сезонним працівником і, згідно записів на сторінці 12 трудової книжки, 10 жовтня 1997 року його було звільнено з роботи за угодою сторін. Тому станом на дату видачі державного акта на право колективної власності на землю селянській спілці «Зубрець» (15 грудня 1997 року) у колективному сільськогосподарському підприємстві не працював, а відповідно не був включений до списку членів селянської спілки, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, і відповідно не набув права на земельну частку (пай). Крім того зазначив, що відповідь архівного відділу від 09.11.2021 № 3692/03-02 є неналежним доказом, оскільки у трудовій книжці жодних записів щодо вступу позивача в члени колективного сільськогосподарського підприємства немає, а відповідно в архівних документах немає відомостей про вихід з колективного сільськогосподарського підприємства. Щодо записів «прийнятий в колгосп «Прогрес»» чи «прийнятий в селянську спілку «Зубрець»», то вони лише засвідчують укладення підприємством з позивачем трудового договору. Тому, якщо вважати цей запис вступом до членів колективного сільськогосподарського підприємства, то виходить, що позивач фактично кожного року вступав у колгосп (селянську спілку). З часу розпаювання Селянської спілки «Зубрець» пройшло 20 років. Згідно статей 256-257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В той же час, відповідно до позовної заяви та паспорта позивача, він проживає в с.Зубрець з 1978 року, а тому не міг не знати про розпаювання селянської спілки « ОСОБА_3 » та про те, що його не включено у списки пайовиків. Проте, ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про визнання права власності на земельну частку (пай) лише у 2023 році, а тому ним пропущено строк позовної давності.

25 січня 2023 року представник відповідача Бучацької міської ради Тернопільської областінадав до суду відзив, відповідно до якого у прийнятті рішення у даній справі покладається на розсуд суду. В обґрунтування відзиву зазначає, що право особи на земельну частку (пай) виникає за наявності трьох умов: одержання колективним сільськогосподарським підприємством (далі - КСП) державного акту на право колективної власності на землю, перебування такої особи в членах КСП на час передачі державного акта та включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю. Член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Особа набуває права на земельну частку (пай) в разі, якщо на момент одержання КСП акта на право колективної власності на землю він працював в цьому підприємстві, був його членом та включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Вказаний правовий висновок викладено у постановах Верховного Сул від 07 квітня 2020 року у справі №147/294/18 (провадження № 61-20292св19), від 21 липня 2021 року у справі № 933/670/20 (провадження № 61-4189св21), від 29 вересня 2021 року у справі № 686/14921/19 (провадження №61-3107св20), від 22 грудня 2021 року справа № 285/3253/20 (провадження №61-2204св21). Зважаючи на вищевикладене позивачу потрібно підтвердити, що на момент видачі державного акту на право колективної власності на землю Селянській спілці «Зубрець» він працював у с/с «Зубрець» та був її членом.

23 лютого 2023 року позивач ОСОБА_1 подав до суду відповідь на відзив, відповідно до якого вважає, що має право на земельну частку (пай) як член селянської спілки « ОСОБА_3 », оскільки відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває право на земельку частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом KСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду від 05.03.2021 року у справі №7171/641/18. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п.7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути передана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі колективну власність. Землі запасу Зубрецькою сільською радою створені і в даний час орендуються різними сільськогосподарськими товаровиробниками. Окрім того, з 01 січня 2019 року внесено зміни та доповнення до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних часток (паїв). Відповідно до внесених змін повноваження щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних часток (паїв) перейшли до органів місцевого самоврядування. Так, згідно вимог ст.5 Вказаного Закону сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок: розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай). Зважаючи на такі обставини, районна військова (державна) адміністрація жодних повноважень щодо прийняття рішення про виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) чи визнання права власності на земельну частку (пай) не має і не може бути стороною в спорі за його позовом про визнання права власності на земельну частку (пай). Заяви про застосування строку позовної давності приймаються за заявою сторони в спорі. Позовна давність - це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред`явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦПК). Крім того, зазначив, що у вересні 2021 року довідався про те, що має право на отримання сертифікату на право на земельну частку (пай) як член селянської спілки « ОСОБА_3 ». Раніше через свою юридичну необізнаність, через відсутність інформації про критерії та порядок включення до списку осіб, які мають право на одержання сертифікатів на земельну частку (пай), та через непоінформованість про збори щодо паювання землі, він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права на одержання земельної частки (паю), а тому загальний строк позовної давності він не пропустив. Із членів колгоспу не виходив, такої заяви не подавав і ніхто із членів колгоспу чи селянської спілки його не виключав.

В судовому засіданніпозивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 позовні вимоги з підстав, наведених у позові та відповіді на відзив, підтримали.

Представник відповідача Бучацької міської ради Тернопільської області в судове засідання не з`явився, однак у відзиві на позовну заяву просив суд справу розглядати без участі представника.

Представник відповідача Чортківської районної війскової адміністрації в судове засідання не з`явився, однак у прохальній частині відзиву просив суд справу розглядати без участі представника.

Представник відповідача Приватного агропромислового підприємства «Зубрець» в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву, в якій вказав, що позов визнає і просив суд справу розглядати без участі представника.

Заслухавши позивача та його представника, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 01 січня 1981 року ОСОБА_1 прийнято в колгосп «Прогрес».

Із архівної довідки архівного відділу №2 Чортківської районної державної адміністрації від 09.11.2021 №3693/03-02 вбачається, що колгосп імені ОСОБА_5 в с.Зубрець Бучацького району Тернопільської області був утворений в 1947 році і діяв до 1958 року. Після того колгосп імені ОСОБА_5 перейменовувався в колгосп імені ОСОБА_6 , з 13 січня 1963 року на колгосп «Червоний прапор». 31 жовтня 1970 року протоколом №6 загальних зборів вирішено провести об`єднання колгоспу «Червоний прапор» з колгоспом «Правда» с.Порохова та назвати об`єднаний колгосп «Прогрес». 22 грудня 1992 року колгосп «Прогрес» реорганізовано в селянську спілку « ОСОБА_3 », правонаступникої якого з 27 січня 2000 року є ПАП «Зубрець».

Відповідно до довідки архівного відділу №2 Чортківської районної державної адміністрації від 09.11.2021 №3692/03-02 за 1981-1999 роки не значиться відомостей про виключення з членів колгоспу ОСОБА_1 .

Згідно відповіді на адвокатський запит №75 від 29.12.2022 директора ПАП «Зубрець» в липні 1997 року проводилось розпарювання землі с/с «Зубрець» та розпорядженням голови Бучацької районної державної адміністрації від 11.04.2005 №181 членам с/с «Зубрець» були видані державні акти про право власності на земельну частку (пай). ОСОБА_1 не було включено до списку осіб селянської спілки « ОСОБА_3 » для одержання сертифікатів на земельні частки (пай) помилково.

Відповідно до Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України від 27 серпня 2014 року по справі № 6-12823св14 зазначено, що право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акта про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай), це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності, а відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Згідно ст.3 ЦК України у якості засад цивільного законодавства визнано неприпустимість позбавлення права власності, судовий захист цивільного права здійснюється шляхом звернення до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

В судовому засіданні, шляхом оцінки наданих доказів, встановлено, що позивач ОСОБА_1 , як член колективного сільськогосподарського підприємства, має право на земельну частку (пай) розміром 1,33 умовних кадастрових гектарів на території села Зубрець Бучацької об`єднаної територіальної громади Чортківського району Тернопільської області, оскільки із членів колективного сільськогосподарського підприємства на час проведення розпаювання земель не виключався, його прізвище безпідставно не зазначено в списках осіб, які мали право на земельну частку (пай), і ним не отримано сертифікат на право на земельну частку (пай).

Із листа відділу у Бучацькому районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №К-122/0-0.23-122/133-21 від 06.05.2021 року вбачається, що середній розмір земельної частки (паю) селянської спілки «Зубрець» становить 1,33 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Суд враховує, що право особи на земельну частку (пай) є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності, а тому твердження представника відповідача Чортківської районної військової адміністрації Тернопільської області у відзиві на позовну заяву про пропуск позивачем строку позовної давностівважає необґрунтованим.

Керуючись ст.ст.12,13,81,89,263-265 ЦПК України, ст.ст.3,16,321,386 ЦК України, Указом Президента України від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Бучацької міської ради Тернопільської області, Чортківської районної державної адміністрації та Приватного агропромислового підприємства «Зубрець» про визнання права на земельну частку (пай) - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 1,33 умовних кадастрових гектарів із земель колективної власності на території села Зубрець Бучацької об`єднаної територіальної громади Чортківського району Тернопільської області.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Дата складення повного тексту рішення 28 березня 2023 року.

Суддя: В. Б. Федорончук