Справа № 242/6264/21
Провадження № 2/242/25/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Хацько Н.О., за участю секретаря судового засідання Клименко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Старик Артем Олександрович, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Селидівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання батьківства, зобов`язання внести відомості до актового запису про народження дитини та стягнення аліментів на дитину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства, зобов`язання внести відомості до актового запису про народження дитини та стягнення аліментів на дитину. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 11.11.2014 року до 27.06.2018 року позивач перебувала у шлюбі з відповідачем, з яким проживала однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 . 27.06.2018 року шлюб було розірвано та в період з червня 2018 року до лютого 2019 року сторони періодично зустрічалися. ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача народилась донька ОСОБА_3 на час народження дитини позивач з відповідачем проживали окремо. Відомості про батька в свідоцтві про народження записані зі слів позивача згідно ч. 1 ст. 135 СК України. після народження дитини позивачем було повідомлено відповідача, що він є біологічним батьком ОСОБА_3 , фактично при зустрічі відповідач визнає, що він є біологічним батьком дитини проте добровільно вирішити питання батьківства та від проходження тесту ДНК відмовляється. Відповідач працює водієм Селидівської пожежної частини «13 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області». Факт спільного проживання з відповідачем підтверджується актом про проживання від 18.11.2021 року виданого головою ОСББ «Нагорна, 29 м. Селидове» згідно до якого позивач проживала однією сім`єю з відповідачем з листопада 2014 року до червня 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації. На підставі зазначеного просить суд визнати ОСОБА_2 батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зобов`язати Селидівський ВДРАЦС внести у Книгу реєстрації народжень зміни до актового запису про народження № 353 від 29.10.2019 року, складеного Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у відношенні ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: змінити у графі «Відомості про дитину» прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 », по батькові « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 » змінити в графі «Відомості про батька» з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_2 , уродженець міста Селидове Донецької області, громадянин України»; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини, доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття.

21.03.2023 року на адресу суду від позивача також надійшло клопотання відповідно до якого просить стягнути з відповідача судові витрати на проведення судово-генетичної експертизи у розмірі 9738 грн. 21 коп.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 17.01.2022 року було відмовлено в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви про визнання батьківства, зобов`язання внести відомості до актового запису про народження дитини та стягнення аліментів на утримання дитини, позовну заяву залишено без руху, та надано строк позивачу для усунення недоліку.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 28.01.2022 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами позовного (загального) провадження.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 22.12.2022 року клопотання позивача про призначення судово-генетичної експертизи задоволено, в підготовчому судовому засіданні призначено по справі судово-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам КЗ «Дніпровське обласне бюро судово-медичної експертизи», провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 19.04.2023 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 16.05.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні, встановлено загальний порядок дослідження доказів.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати у її відсутність, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача Старик А. О. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в який просить розгляд справи провести у його відсутність позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав на адресу суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що з позивачкою він мешкав по АДРЕСА_2 по квітень 2018 року, а потім пішов від неї, у червні 2018 року їхній шлюб було розірвано, після розірвання шлюбу відповідач мешкав з дівчиною ОСОБА_11 по жовтень 2021 року. Ніяких новин про те, що відповідач є біологічним батьком дитини позивачка не повідомляла. У січні 2019 року відповідач зустрів позивачку, яка повідомила, що мешкає з чоловіком на ім`я « ОСОБА_8 », у квітні 2019 року позивачка повідомила, що вона вагітна, а в кінці 2019 року відповідач дізнався, що позивачка народила дитину. Весною 2020 року зустрівши позивачку, вона повідомила, що робила ДНК з ОСОБА_8 на визначення батьківства, проте відповіді стосовно результату тесту не отримав. На підставі зазначеного просить відмовити позивачу у задоволенні позову. Також на адресу суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Представник третьої особи, Селидівського ВДРАЦС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву відповідно до якої повідомив про наявність актового запису про народження №353 від 29.10.2019 року, складеного Селидівським відділом ДРАЦС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , державну реєстрацію народження проведено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. просять справу розглянути без представника відділу.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 13.06.2019 року, видане Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, про що 27.06.2018 року складено відповідний актовий запис № 24.

Згідно до свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 від 16.07.2019 року. Видане Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , змінила ім`я, про що 16.07.2019 року складено відповідний актовий запис № 6, після державної реєстрації зміни імені було змінено на « ОСОБА_1 ».

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 від 29.10.2019 року, виданого Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний запис № 353 від 29.10.2019 року, її батьками є ОСОБА_8 та ОСОБА_1 .

Згідно довідки № 1179 від 23.10.2021 року виданої ОСББ «Нагорна, 29 м. Селидове» ОСОБА_1 , мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 та має склад із двох осіб, разом з нею мешкає ОСОБА_3 , 2019 року народження, донька.

У відповідності до акта про проживання від 18.11.2021 року, складеного головою правління ОСББ «Нагорная, 29 м. Селидове Квятковським І. М., у квартирі АДРЕСА_3 у період з листопада 2014 року по червень 2018 року мешкали без реєстрації сім`я: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до висновку експерта №264-МГ від 31.03.2023 року, проведеного КЗ «Дніпровське бюро судово-медичної експертизи» ДОР», встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженої громадянкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вірогідність того, що ОСОБА_2 дійсно є біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999%.

Статтею 121 СК України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї.

У відповідності до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

У частині першій статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Згідно до вимог ч. 2, 3 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері.

Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

За положеннями ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.Крім того, відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Згідно з п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що «СК України не визначає будь-яких особливостей предмету доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи».

У постанові Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 478/690/18 (провадження № 61-18333св19) зазначено, що «висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства».

Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).

Як встановлено у судовому засіданні, згідно до висновку експерта №264-МГ від 31.03.2023 року, проведеного КЗ «Дніпровське бюро судово-медичної експертизи» ДОР» встановлено, що вірогідність того, що ОСОБА_2 дійсно є біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999%. Отже біологічне батьківство відповідача відносно дитини практично доведено.

В свою чергу відповідачем не надано до суду жодних належних на допустимих доказів які б ставили під сумнів чи спростовували висновок вказаної експертизи.

Враховуючи вищевикладене те, що сторони мешкали спільно певний період до народження дитини, що не заперечував у своєму відзиві відповідач, приймаючи до уваги висновок експертизи, норми матеріального та процесуального права, висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, суд приходить до висновку, що позивачем доведено походження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від відповідача ОСОБА_2 , тому позовні вимоги про визнання ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3 підлягають задоволенню, і відповідно, внесення змін до актового запису № 353 від 29 жовтня 2019 року складеного Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Щодо вирішення питання про стягнення алімкнтв на утримання дитини, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ч.2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, «Дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і після пологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування».

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., «…батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини…».

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За приписами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частиною 1 ст.182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 3 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Суд вважає, що розмір аліментів на дитину не повинен суперечити розміру визначеному законодавством (ст. 183 СК України), а тому розмір аліментів повинен складати 1/4 частину заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач перебуває в працездатному віці, належних та допустимих доказів про обтяження турботами щодо утримання інших осіб не надано, являючись батьком малолітньої дитини, зобов`язаний утримувати її до повноліття. Відповідач повинен у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати її добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально.

Суд враховує положення закону щодо гарантованого і рекомендованого мінімального розміру аліментів, і виходить з того, що вказаний рекомендований розмір аліментів є мінімальним, і не є поняттям, обмежуючим розмір аліментів, при умові, що батько дитини має матеріальну можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі. Суд дійшов висновку, що відповідач має достатній дохід, і може сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини свого доходу. Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону та в першу чергу інтересам дитини, не порушить прав сторін.

Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину, передбачених ст.188 СК, не встановлено.

Згідно ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням.

Відповідно до вимог ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ст.79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Таким чином суд приходить до переконання, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню та слід стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи стягнення з 01.12.2021 року (день пред`явлення позову) і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання зокрема, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

В силу ч. 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Зважаючи на положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 908 грн. 00 коп., оскільки позивач при зверненні до суду з вимогами про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору.

Судом встановлено, що при зверненні до суду з вимогою про визнання батьківства та зобов`язання внести зміни до актового запису позивач сплатила судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп., у зв`язку з чим, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню вказані судові витрати зі сплати судового збору.

Крім того, згідно ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Згідно листа КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» № 129 від 28.02.2023 року витрати по проведенню судово-генетичної експертизи складають 9738 грн. 21 коп., відповідно до договору про надання послуг від 20.03.2023 року укладеного між КЗ «Дніпровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради» та ОСОБА_1 вартість робіт складає 9738,21 грн., які були сплачені позивачем згідно до квитанції від 20.03.2023 року, у зв`язку з чим, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню витрати понесені позивачем, пов`язані із проведенням експертизи.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 5, 121, 125, 126, 128, 129, 134, 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 258, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Старик Артем Олександрович, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Селидівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання батьківства, зобов`язання внести відомості до актового запису про народження дитини та стягнення аліментів на дитину - задовольнити у повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м. Селидове Донецької області, батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Зобов`язати Селидівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести у Книгу реєстрації народжень зміни до актового запису про народження № 353 від 29.10.2019 року, складеного Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у відношенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: змінити у графі «Відомості про дитину» прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 », по батькові з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 », змінити в графі «Відомості про батька» з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_2 , уродженець міста Селидове, громадянин України».

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 01.12.2021 року щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , судові витрати у розмірі 10646 (десять тисяч шістсот сорок шість) грн. 21 коп., які складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. та витрат у зв`язку з проведенням експертизи у розмірі 9738 (дев`ять тисяч сімсот тридцять вісім) грн. 21 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь держави судові витрати у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Представник позивача: адвокат Старик Артем Олександрович, свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю № 3027 видане 08.10.2008 року Донецькою обласною КДКА, адреса: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Селидівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, юридична адреса: Донецька область, м. Селидове, вул. Маяковського, буд. № 39, .

Суддя Н.О. Хацько