Справа № 364/586/22
Провадження № 2/364/24/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2023 року, Володарський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Ткаченко О. В.,

за участю секретаря Бондаренко Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в смт Володарка, цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ,

до ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_2 , Володарської селищної ради Білоцерківського району Київської області, адреса: 09301, Київська область, Білоцерківський район, смт. Володарка, пл. Миру, 4,

про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

встановив:

17.10.2022 року до суду звернувся представник позивача з вказаною позовною заявою, в якій зазначив, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер :01:013:0016 площею 0,0823 га, що розташований за адресою АДРЕСА_3 . Сусідній будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_3 належав ОСОБА_5 , яка неправомірно збудувала господарську споруду в порушення всіх будівельних вимог та вимог земельного законодавства на межі земельної ділянки позивача. Відповідачі успадкували даний житловий будинок з господарськими спорудами та земельну ділянку. У 2021 році вони розібрали більшу частину незаконно зведеної господарської споруди, розташованої на межі земельної ділянки позивача та почали реконструкцію без будь яких дозвільних документів, без будь якого права власності на земельну ділянку. Позивач зазначає, що в результаті таких дій господарська споруда була зведена, частина даху цієї споруди розташована в межах земельної ділянки позивача, атмосферні опади з даху такої будівлі спадають на земельну ділянку позивача, також в даній будівлі відповідачі утримують свиней, тому у позивача на подвір`ї постійний сморід, безліч мух. Позивач зазначає, що через такі неправомірні дії відповідачів, порушення норм добросусідства, усіх будівельних стандартів та вимог, позивач та його члени сім`ї не можуть перебувати на подвір`ї, неможливо відкрити вікна у будинку та позивач не може користуватись власною земельною ділянкою за призначенням через її зіткнення з з сусідньою та злиття стічних вод. В зв`язку з даними обставинами позивач просить суд, усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою кадастровий номер :01:013:0016 площею 0,0823 га за адресою АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_1 , шляхом зобов`язання відповідачів знести самочинно збудовану будівлю за адресою АДРЕСА_3 з компенсацією витрат пов`язаних із знесення цього об`єкта за рахунок відповідачів, стягнути з відповідачів судові витрати.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просила позов задоволити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, заяв та клопотань щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази вважає, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступних підстав.

По справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер :01:013:0016 площею 0,0823 га , що розташована за адресою АДРЕСА_3 , що стверджено матеріалами справи (а.с. 9-10).

Представник позивача в позовній заяві та у судовому засіданні вказує, що сусідній будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_3 належав ОСОБА_5 , яка неправомірно збудувала господарську споруду в порушення всіх будівельних вимог та вимог земельного законодавства на межі земельної ділянки позивача. Відповідачі успадкували даний житловий будинок та у 2021 році розпочали реконструкцію даної споруди шляхом розібрання більшої частини незаконно зведеної господарської споруди, розташованої на межі земельної ділянки позивача. Дану реконструкцію вони проводили без будь яких дозвільних документів, без будь якого права власності чи користування земельною ділянкою. Позивач вказував, що в результаті таких дій господарська споруда була зведена, частина даху цієї споруди розташована в межах земельної ділянки позивача, атмосферні опади з даху такої будівлі спадають на земельну ділянку позивача, також в даній будівлі відповідачі утримують свиней, що позбавляє право позивача правомірна і за призначенням використовувати свою земельну ділянку.

Також позивач зазначає, що за його зверненням Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області, спадкодавця ОСОБА_5 було притягненою до адміністративної відповідальності за фактом самочинного будівництва та на підтвердження даного факту надав лист-відповідь від 09.10.2009 року № 14 (а.с. 32).

З метою відновлення меж земельної ділянки та підтвердження факту порушення прав та інтересів позивача, позивач здійснив відновлення меж на підтвердження надав Висновок від 09.02.2022 року № 1, який вказує, спірні межі суміжних земельних ділянок збігається із фасадом господарської будівлі та не закріплені іншими межовими знаками встановленого зразка (а.с. 40-41).

В позовній заяві позивач зазначає, що відповідачі не набули у власність чи користування земельну ділянку кадастровий номер :01:013:0021 що розташована за адресою АДРЕСА_4 (а.с. 38-39).

З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до Володарської селищної ради із заявою про вирішення спору у межах території територіальних громад щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян та додержання громадянами правил добросусідства шляхом прийняття рішення про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою кадастровий номер :01:013:0016 площею 0,0823 га за адресою АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_1 , шляхом зобов`язання відповідачів знести самочинно збудовану будівлю за адресою АДРЕСА_3 у місячний строк з дати такого рішення (а.с. 42-43), на що отримали відповідь Володарської селищної ради якою рекомендовано дотримуватися правил добросусідства (а.с. 44).

Окрім цього матеріали справи містять лист Володарської селищної ради Білоцерківського району Київської області від 14.07.2021 №02-20/1354, який адресований позивачу в якому вказано, що відповідно наданих документів громадянами ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою АДРЕСА_3 зареєстровано право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, збудований гараж-прибудова (площею 32,6 кв. м.) внесено до технічного паспорту на садибний житловий будинок (а.с. 35), на що посилаються відповідачі у відзиві на позовну заяву (а.с. 59-63).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина першастатті 5 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першоїстатті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 зазначеного Кодексу).

Згідно зістаттею 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставіКонституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно достатті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю . Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно п. п. «г, е» ч.1 ст. 91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів та дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

За загальними правилами добросусідства, закріпленими у статтях 103-109 ЗК України, додержання правил добросусідства є обов`язком для власників та землекористувачів земельних ділянок, які мають обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам та землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається щонайменше незручностей.

В данному випадку, незважаючи на те, що позивач просить усунути перешкоди в користуванні власною земельною ділянкою шляхом знесення самочинно збудованої будівлі позивачів, однак до матеріалів справи приєднано лист Володарської селищної ради Білоцерківського району Київської області від 14.07.2021 №02-20/1354, який адресований позивачу в якому вказано, що на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою АДРЕСА_3 зареєстровано право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, збудований гараж-прибудова (площею 32,6 кв. м.) внесено до технічного паспорту на садибний житловий будинок (а.с. 35).

Частинами 1-3 статті 158 Земельного Кодексу України передбачено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у валсності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та обсластей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у валсності і користуванні громадян та додержання громадянами парівил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Відповідно до ст. 77 ч.2 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

При цьому позивачем не були надані відповідно до ст.ст. 77,78 ЦПК України належні та допустимі докази того, що дійсно порушується право позивача на користування земельною ділянкою, оскільки відповідачі у своєму відзиві вказують, що позивач не надає згоди на встановлення відводів для атмосферних опадів, щоб такі не потрапляли на земельну ділянку позивача та свійських тварин вони перевели в інше господарське приміщення.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданого позову.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у позові позивачу відмовлено, тому понесені судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 6, 11, 317, 319, 321, 373, 391 ЦК України, ст.ст. 12, 82, 83, 89, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Володарської селищної ради Білоцерківського району Київської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовити повністю.

З повним рішенням сторони можуть ознайомитись 27.04.2023 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Володарський районний суд Київської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. В. Ткаченко