ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3296/23 Справа № 199/8078/17 Суддя у 1-й інстанції - ПОДОРЕЦЬ О. Б. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Деркач Н.М.

суддів - Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.

при секретарі - Усик А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Златова Наталя Анатоліївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Катерина Юріївна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року позивачі звернулися до суду із позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , де треті особи - ОСОБА_6 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Златова Наталя Анатоліївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Катерина Юріївна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, витребування майна з чужого незаконного володіння.

В обґрунтування позову зазначали, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дружина та мати позивачів - ОСОБА_7 . Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді частини квартири АДРЕСА_1 , яку прийняли після її смерті спадкоємці першої черги син та чоловік по частині спадщини.

З 2014 року по травень 2016 року ОСОБА_2 проживав у цивільному шлюбі з ОСОБА_6 , яка у січні 2016 року запропонувала йому придбати торгівельний контейнер для проведення підприємницької діяльності з реалізації взуття, для чого потрібна була сума у розмірі 6000 доларів США і вона нібито знала чоловіка який може надати необхідну суму у борг, проте вказаному чоловіку потрібно забезпечення боргового обов`язку, для чого необхідний підпис ОСОБА_2 на деяких документах. У цей же час ОСОБА_2 та ОСОБА_3 почали відчувати різке погіршення стану здоров`я, що відображалось у постійній нудоті, запаморочені, плямах перед очима, чоловіки погано орієнтувались у пространстві, у зв`язку із чим вони зверталися до лікаря та отримували лікування. На теперішній час є всі підстави вважати, що ОСОБА_6 навмисно домішувала до їжі позивачів препарати, що впливають на стан здоров`я.

У березні 2016 року ОСОБА_6 повідомила ОСОБА_2 про необхідність прибути до нотаріуса, після прибуття надала ОСОБА_2 випити склянку кока-коли, після чого стан здоров`я ОСОБА_2 різко погіршився, останній майже втрачав свідомість та після цього нотаріус надала на підпис документи. Що це були за документи позивач ОСОБА_2 не знав, текст не читав, нотаріус роз`яснень не надавала, а ОСОБА_6 повідомила, що це документи про забезпечення її боргових обов`язків. ОСОБА_3 взагалі ніколи не був у нотаріуса та свого підпису під будь-якими документами не ставив.

Після цього у травні 2016 року ОСОБА_6 повідомила, що приватна підприємницька діяльність у неї не склалась, та їй необхідно поїхати на заробітки до Вірменії, щоб віддати борг у розмірі 6000 доларів, при цьому ОСОБА_2 віддавав щомісячно чоловіку на ім`я ОСОБА_8 по 400 доларів в рахунок зазначеного боргу.

В подальшому він дізнався, що ОСОБА_6 підприємницькою діяльністю не займалася, не купувала павільйон, мала нестачу на роботі, а також виявив, що пропали його заощадження в розмірі 1000 євро та документи на квартиру, а також знайшов проект договору купівлі-продажу від 12 березня 2016 року про нібито продаж ним квартири, тобто він міг поставити підпис саме під договором купівлі-продажу, проте його син, ОСОБА_3 , підпис під будь якими документами точно ніколи не ставив.

З витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно він дізнався, що квартира зареєстрована за ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 23 грудня 2016 року. Позивачі вказаних осіб ніколи не бачили, весь час проживали у квартирі, що розташована за адресою АДРЕСА_2 , зареєстровані за вказаною адресою, сплачують комунальні платежі, фактично у володінні інших осіб квартира ніколи не була, її ніхто не оглядав, як з`ясувалось вона була переоформлена лише документально. Таким чином, квартиру було продано проти волі позивачів. З вказаних обставин подано заяву до Амур-Нижньодніпровського відділення поліції про вчинення відносно позивачів шахрайських дій.

За таких обставин, позивачі просили суд - визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладений 12 березня 2016 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Златовою Н.А.; скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 , здійснену на підставі договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного 12 березня 2016 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Златовою Н.А.; скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 , здійснену на підставі договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного 23 грудня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Катериною Юріївною, зареєстрований в реєстрі на підставі рішення приватного нотаріуса Ричка К.Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 33139964 від 23.12.2016; повернути квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.2-6 т.1).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , де треті особи - ОСОБА_6 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Златова Наталя Анатоліївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Катерина Юріївна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовлено у повному обсязі. Судові витрати віднесено на рахунок позивачів.

Заходи забезпечення позову у вигляді заборони відчуження в будь-який спосіб квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 , накладені ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2017 року, скасовано.

Не погодившись з таким рішенням суду ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_7 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом міської Ради народних депутатів м. Дніпропетровська 09.01.1998 згідно з розпорядженням (наказом) від 09.01.1998 за №4/157-98, зареєстрованого у КП «ДМБТІ» та записано в реєстрову книгу за №378п-44 (а.с.18,114 т.1).

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла (а.с.16 т.1).

Після її смерті відкрилася спадщина на частину квартири АДРЕСА_1 .

У порядку спадкування за законом ОСОБА_2 , як чоловік померлої, та ОСОБА_3 , як її син, отримали у спадщину частину вищезазначеної квартири по частині відповідно (а.с.17, 18-19, 20-21 т.1).

Таким чином, квартира АДРЕСА_1 , належала ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності і ОСОБА_2 був власником частин квартири, а ОСОБА_9 відповідно частини (а.с.18зв.-19, 20зв.-21, 114 т.1).

Судом також встановлено, що 12 березня 2016 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , з одного боку, та ОСОБА_4 , з іншого, укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Златовою Н.А. 12.03.2016 та зареєстровано у реєстрі за №2833 (а.с.110-111, 112, 113, 114 т.1).

Так, позивач ОСОБА_2 допитаний судом в якості свідка, суду пояснив, що після смерті дружини, проживав у цивільному шлюбі з ОСОБА_6 , яка взяла у борг 6000 доларів США, а він сплачував по 420 доларів США ОСОБА_4 . Також, ОСОБА_6 викрала документи на спірну квартиру і оформила договір купівлі-продажу квартири. У нотаріуса ОСОБА_10 . ОСОБА_3 взагалі присутнім не був, а підпис за нього у договорі купівлі-продажу поставив син ОСОБА_6 . Сам ОСОБА_2 був присутній у нотаріуса ОСОБА_10 та підпис під договором ставив. Проте, до укладання договору купівлі-продажу ОСОБА_6 щось підливала йому та сину у їжу і у нього були провали у пам`яті, у зв`язку із чим вони зверталися до лікарні. ОСОБА_6 взяла у борг гроші 6000 доларів і у нотаріуса йому сказали, що квартира закладена за борг. В подальшому він писав заяву на ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 до поліції за шахрайські дії. Коли ОСОБА_4 укладав договір купівлі-продажу з ОСОБА_5 , то він був присутній у нотаріуса ОСОБА_11 , оскільки ОСОБА_4 обіцяв повернути документи на квартиру. Виписали його та сина зі спірної квартири сім`я ОСОБА_12 .

Допитана в якості свідка приватний нотаріус ДМНО ОСОБА_10 суду пояснила, що всі сторони приходять до нотаріуса особисто на посвідчення угоди, перевіряються паспорти. Помічник нотаріуса складає проект угоди, яка перевіряється сторонами, і потім ставляться підписи у присутності нотаріуса. Потім свої підписи сторони договору проставляють у оригіналі договору і вносяться записи до реєстру. Свідок пояснила, що особисто перевіряє паспорти сторін і особисто підходить до кожної із сторін для підпису в документах. Питань щодо поганого самопочуття чи відсутності когось зі сторін на посвідченні спірної угоди, не було.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що з травня 2016 року по січень-лютий 2017 року працював помічником приватного нотаріуса ДМНО Ричка К.Ю. У грудні 2016 року було посвідчення правочину і приїзжав чоловік грузинської національності з друзями, перемови велися у договірній кімнаті у приміщенні нотаріуса. Потім нотаріус сказала, що всі питання вирішено і було посвідчено угоду купівлі-продажу. Все було добровільно, без скандалів, ніяких заяв щодо протиправності дій когось із сторін, не було.

Крім того, судом за клопотанням сторін - позивачів та третьої особи ОСОБА_10 було проведено судово-почеркознавча експертиза та додаткова судово-почеркознавча експертиза.

Так, висновком експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз №1594-19 від 24.06.2019 встановлено, що підпис від імені ОСОБА_3 та рукописний текст « ОСОБА_3 » у договорі купівлі-продажу квартири від 12.03.2016, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Златовою Н.А. виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису. Підпис від імені ОСОБА_2 та рукописний текст « ОСОБА_2 » у договорі купівлі-продажу квартири від 12.03.2016, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Златовою Н.А. виконаний саме ОСОБА_2 . Ознаки будь-яких збиваючих факторів (природного або штучного характеру) та ознаки, що свідчать про незвичайний стан виконання підпису ОСОБА_2 не виявлені (а.с.13-28 т.3).

Висновком експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №10481/10482/21-32/10986/21-32 від 15.07.2021 встановлено, що підпис від імені ОСОБА_3 та рукописний текст « ОСОБА_3 » у договорі купівлі-продажу квартири від 12.03.2016, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Златовою Н.А. в обох примірниках договору, заявах виконаний ймовірно не ОСОБА_3 , а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_2 та рукописний текст « ОСОБА_2 » у договорі купівлі-продажу квартири від 12.03.2016, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Златовою Н.А., заявах виконаний ОСОБА_2 . Діагностичні ознаки будь-яких збиваючих факторів (природного або штучного характеру) та ознаки, що свідчать про незвичні умови письма, тобто впливу на процес письма під час виконання підпису та рукописного тексту ОСОБА_2 , про виконання підпису та рукописного тексту у незвичайному стані ОСОБА_14 - відсутні (а.с.209-254 т.4).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу 3/4 частини квартири, яка належала ОСОБА_2 , скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, витребування 3/4 частини квартири, яка належала ОСОБА_2 з чужого незаконного володіння, суд першої інстанції правильно виходив з того, що ОСОБА_2 власноруч підписав договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Златовою Н.А. 12.03.2016, укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджено висновками вищезазначених судово-почеркознавчих експертиз від 24.06.2019 та від 15.07.2021.

Крім того, доводи позивача ОСОБА_2 щодо підписання 12.03.2016 договору купівлі-продажу у незвичайному стані, під впливом обману, належними та допустимими доказами не підтверджено та спростовано висновками проведених вищезазначених судово-почеркознавчих експертиз від 24.06.2019 та від 15.07.2021. Крім того, не надано доказів звернення ОСОБА_2 до лікарні.

У приміщенні нотаріуса Златової Н.А. при посвідченні договору купівлі-продажу 12.03.2016 ОСОБА_2 не посилався на поганий стан здоров`я і не казав про це нотаріусу, що підтверджується показами свідка ОСОБА_10 та про що позивач ОСОБА_2 визнав у судовому засіданні суду першої інстанції.

Між тим, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу 1/4 частини квартири, що належала ОСОБА_3 та в частині витребування з чужого незаконного володіння 1/4 частини квартири, що належала ОСОБА_3 .

Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Двостороннім правочином є погоджена дія двох сторін.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За правилами ч. 5 ст. 216 ЦК вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.

Зі змісту цих статей вбачається, що заперечувати дійсність правочину в судовому порядку вправі одна із сторін договору або інша заінтересована особа. ЦК України не містить визначення поняття «заінтересована особа». Тому слід враховувати, що заінтересованою особою є будь-яка особа, яка має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. У зв`язку з цим виділяють декілька критеріїв визначення заінтересованості позивача в оспорюваному договорі: 1) права і законні інтереси заінтересованої особи безпосередньо порушені договором; 2) у результаті визнання договору недійсним майнові інтереси заінтересованої особи будуть відновлені; 3) заінтересована особа отримує що-небудь в результаті проведення реституції (права, майно).

Частиною 1 ст. 215 ЦК встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Виходячи з положень ст. 215 ЦК України та п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Такими підставами є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.ч. 1- 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, зокрема: - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; - особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; - правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний договір містить в собі всі істотні умови, які не суперечать вимогам законодавства, інтересам держави і суспільства, а також моральним засадам.

Сторони оспорюваного договору не були в передбаченому законом порядку визнані недієздатними, їх цивільна дієздатність не була обмежена.

Так, волевиявлення це зовнішня об`єктивна форма виявлення волі особи. Із статті 205 ЦК України вбачається, що особа може проявити своє волевиявлення усно або письмово. Також воля особи може бути проявлена шляхом поведінки, що засвідчує волю до настання відповідних правових наслідків. Крім того, у випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

В будь-якому випадку, волевиявлення має бути здійснено або безпосередньо самою особою, або через її представника (опосередковано).

Як вбачається з матеріалів справи, договір купівлі-продажу від 12 березня 2016 року року укладено та підписано безпосередньо продавцями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Проте, згідно висновку експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз №1594-19 від 24.06.2019 встановлено, що підпис від імені ОСОБА_3 та рукописний текст « ОСОБА_3 » у договорі купівлі-продажу квартири від 12.03.2016, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Златовою Н.А. виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису.

Висновком експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №10481/10482/21-32/10986/21-32 від 15.07.2021 встановлено, що підпис від імені ОСОБА_3 та рукописний текст « ОСОБА_3 » у договорі купівлі-продажу квартири від 12.03.2016, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Златовою Н.А. в обох примірниках договору, заявах виконаний ймовірно не ОСОБА_3 , а іншою особою.

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_3 володів та користувався своєю частиною спірної квартири та не мав наміру продавати її. Оскільки оспорюваний договір купівлі-продажу підписаний не ОСОБА_3 , а іншою особою, доведеним є факт відсутності волі та волевиявлення ОСОБА_3 на відчуження своєї власності, а відтак такий договір в частині відчуження 1/4 частини квартири, яка належала ОСОБА_3 має бути визнаний недійсним.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна із чужого незаконного володіння (статті 387, 388 ЦК України). Вказаний спосіб захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного позову.

Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його із чужого незаконного володіння.

Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частини перша та третя статті 388 ЦК України).

Відтак саме власнику або законному користувачу майна належить право на витребування майна із чужого незаконного володіння.

Такі висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 522/2110/15-ц (провадження № 14-247 цс 18).

Власник з дотриманням положень статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

Таким чином, оскільки спірне майно вибуло з власності ОСОБА_3 незаконно, поза його волі, 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 підлягає витребуванню з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 .

Посилання суду першої інстанції на те, що витребування спірної квартири із чужого незаконного володіння ОСОБА_5 , яка є добросовісним набувачем, призведе до покладення на неї індивідуального та надмірного тягаря, є безпідставними, оскільки критеріями пропорційності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право.

Спірне майно вибуло з власності позивача незаконно, поза його волі, тому обґрунтованим є втручання у мирне володіння ОСОБА_5 спірним майном, яке відповідає положенням національного законодавства і легітимній меті.

При цьому згідно з положеннями частини першої статті 388 ЦК України витребування майна можливе і у добросовісного набувача, а недобросовісність дій ОСОБА_3 судом не встановлено, що могло би бути підставою для відмови у задоволенні цієї вимоги.

При цьому, варто зауважити, що права добросовісного набувача, у такому випадку, захищені статтею 661 ЦК України, відповідно до якої у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав.

Апеляційний суду також наголошує, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно. Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (частина перша статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем.

У зв`язку з викладеним вірним є висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову в частині скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про те, що договір купівлі-продажу квартири має бути визнано недійсним повністю, є безпідставними, оскільки позивачами не було доведено відсутність волевиявлення ОСОБА_2 на продаж своєї частини квартири при укладенні спірного договору.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка.

У відповідності до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу 1/4 частини квартири та в частині витребування з чужого незаконного володіння 1/4 частини квартири скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладений 12 березня 2016 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Златовою Н.А., в частині відчуження 1/4 частини квартири, що належала ОСОБА_3 та витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 .

Водночас, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу судових витрат та стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору по 400,00 грн з кожного пропорційно до задоволених позовних вимог, з розрахунку 1280 грн (судовий збір у першій інстанції) + 1920 грн (судовий збір в апеляційній інстанції) / 4 = 800 грн.

В решті рішення суду першої інстанції відповідає вимогам процесуального та матеріального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу 1/4 частини квартири та в частині витребування з чужого незаконного володіння 1/4 частини квартири скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Златова Наталя Анатоліївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Катерина Юріївна в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу 1/4 частини квартири та в частині витребування з чужого незаконного володіння 1/4 частини квартири задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладений 12 березня 2016 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Златовою Н.А., в частині відчуження 1/4 частини квартири, що належала ОСОБА_3 .

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 .

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору по 400,00 грн з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида

І.Ю. Ткаченко