Справа № 2-210/2010
Провадження № 6/314/88/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2023 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Капітонова Є.М., секретар судового засідання Кравець К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі №2-201/2010,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Вільнянського районного суду Запорізької області з заявою про заміну сторони виконавчого провадження у справі №2-201/2010.

В обґрунтування заяви посилався, що рішенням Вільнянського районного суду по справі 2-201/10 від 12.02.2010 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про стягнення аліментів, цивільний позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти, щомісячно у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття, починаючи з 27.11.2009 року. На підставі виконавчого листа виданого Вільнянським районним судомза №2-201-10, у Вільнянському ВДВС відкрите виконавче ипровадження №52263155 про стягнення із ОСОБА_1 аліментів. Станом на 29.11.2019 року (досягнення сином ОСОБА_4 станіславом повноліття) заборгованість зі сплати аліментів складає 87617,97 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості виданого державним виконавцем Біченко Л.П, в матеріалах виконавчого провадження відсутня інформація щодо сплати аліментів. Таке пояснюється тим, що починаючи з вересня 2017 син ОСОБА_3 фактично та постійно проживав з бабусею ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_1 , та продовжує проживати за даною адресою по теперішній час. Зазначена інформація підтверджується Актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї складеним 14.06.2023 року за №89 депутатом Вільнянської міської ради у присутності сусідів, підпис якого засвідчено секретарем Вільнянської міськї ради ОСОБА_6 . Таким чином, з вересня 2017 року ОСОБА_3 знаходився на утриманні батька ОСОБА_1 та разом із матір`ю ОСОБА_7 не проживав. ОСОБА_1 є військовослужбовцем та проходить військову службу по захисту нашої держави від російської агресії, що підтверджується військовим квитком. Станом на теперішній час його банківські рахунки заблоковано з причини несплаченої заборгованості по аліментах. Проте, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 , та, на думку заявника, може самостійно отримати грошові кошти по заборгованості із аліментів, які є його власністю, що обумовлює необхідність звернення до суду. Відповідно до вимог ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України Враховуючи факт того, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з вересня 2017 року не проживає разом із матр`ю, цілком справедливим буде вирішення питання отримання аліментів ним самостійно, оскільки отримання стягувачем ОСОБА_4 ( ОСОБА_8 ) аліментів призведе до нецільового використання аліментів.

Сторони у судове засідання не з`явились.

Розглянувши заяву, дослідивши докази, надані в її обґрунтування, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами першою, другою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Зазначеній нормі кореспондує частина п`ята статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Системний аналіз зазначених норми закону дає підстави для висновку, що правонаступництво у виконавчому провадженні означає перехід прав і обов`язків сторони виконавчого провадження (стягувача або боржника) від однієї особи (правопопередника) до іншої особи (правонаступника), у зв`язку з правонаступництвом у матеріальних правовідносинах.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Аналогічний за змістом правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 686/5377/18.

Посилання заявника на те, що заміна сторони у виконавчому провадженні має відбуватися на підставі статей 442, 446 ЦПК України, є безпідставним з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Отже, відповідно до вимог ч. 3 статті 199 СК України самостійне отримання аліментів повнолітньою дитиною є її правом. Однак, повнолітній ОСОБА_3 не звертався до суду із відповідним позовом, направленим на її реалізацію.

Заміна сторони виконавчого провадження є процесуальною дією та здійснюється лише у разі вибуття відповідної сторони. Питання заміни сторони виконавчого провадження врегульовані статтею 442 ЦПК України та статтею 15 Закону України «Про виконавче провадження, які не містять такої підстави процесуального наступництва, як неналежне виконання стороною виконавчого провадження (стягувачем) своїх обов`язків.

На час розгляду заяви в суді ОСОБА_3 досяг повноліття, а отже стягнення по виконавчому документу припиняється.

За таких обставин і міркувань суд вважає безпідставною заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження.

Керуючись ст. ст. 260-261, 353-355, 442, 435 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Є.М.Капітонов

02.08.2023