Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/1815/22
Провадження № 2/542/66/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2023 року смт Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі головуючої судді Афанасьєвої Ю.О.,

за участю: секретаря судового засідання Чиж Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Нові Санжари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення інфляційних втрат,

В С Т А Н О В И В :

27.12.2022 року представник позивачів адвокат Ільків Микола Миколайович, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , законного представника ОСОБА_2 , звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просить стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь позивачів інфляційні втрати у розмірі 22936 грн. 68 коп. та 10000 грн. за надання професійної правничої допомоги.

Вимоги обґрунтовані тим, що 29 жовтня 2019 року трапилася дорожньо - транспортна пригода, під час якої водій автомобіля марки «RENAULT MIDLINER», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , рухаючись по автодорозі «Полтава - Олександрія» на 39 км в бік м. Кременчук Полтавської області, поблизу с.Олійники Новосанжарського району Полтавської області, допустив зіткнення із автомобілем марки «ВАЗ 1183-110-20», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 . Внаслідок ДТП пасажир автомобіля марки «ВАЗ 1183-110-20», ОСОБА_5 від отриманих травм помер на місці події. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки «RENAULT MIDLINER», р.н. НОМЕР_1 , на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована згідно полісу АМ8551274 у ТДВ «СК «Альфа-Гарант».

Зазначає, що 26 листопада 2020 року на адресу ТДВ СК «Альфа-гарант» було надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах сина загиблого - ОСОБА_2 за шкоду, заподіяну внаслідок вищевказаної ДТП, з яких: моральна шкода - 25 038,00 грн., відшкодування на утримання - 150 228,00 грн.

15 грудня 2020 року ТДВ СК «Альфа-гарант» повідомило позивача про призупинення розгляду страхової справи та припинення перебігу строку для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування до моменту, коли страховику стане відомо про рішення компетентних органів у даній справі за фактом дорожньо-транспортної пригоди.

06 травня 2021 року до матеріалів страхової справи долучено копію вироку Новосанжарського районного суду Полтавської області від 27.04.2021 року за фактом ДТП.

Листом від 05 липня 2021 року ТДВ СК «Альфа-гарант» повідомлено про прийняте рішення про виплату страхового відшкодування за результатом розгляду страхової справи, а саме про відшкодування частини страхового відшкодування на утримання дитини (на підставі ст.27.2 Закону України).

Вказує, що 13 липня 2021 року на виконання прийнятого страховою компанією рішення на банківський рахунок ОСОБА_1 надійшло 13343,40 грн. Наступні виплати страхового відшкодування на утримання неповнолітніх дітей загиблого у розмірі 161618 грн. страхова компанія розстрочила на щомісячні платежі у розмірі 2118 грн, які мали сплачуватись до повноліття ОСОБА_2 або вичерпання ліміту. Вважаючи рішення страхової компанії щодо розтермінування виплати страхового відшкодування на утримання неповнолітніх дітей загиблого, а також у відмові щодо проведення виплати моральної шкоди таким, що суперечить положенню ст. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з метою захисту законних інтересів позивача, вони звернулись із позовною заявою до Новосанжарського районного суду Полтавської області.

08 листопада 2021 року рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області у справі №542/1336/21 позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичній особі, страхового відшкодування на утримання, пені, трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат був задоволений частково. Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страхове відшкодування утриманцю в розмірі 100507 грн, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі - 6230 грн 18 коп., інфляційні втрати у розмірі 1390 грн 10 коп., три відсотки річних у розмірі 1142 грн 66 коп. У задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовлено.

Постановою Полтавського апеляційного суду у справі №542/1336/21 05 квітня 2022 року рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 08 листопада 2021 року було скасовано в частині задоволених позовних вимог та розподілу судових витрат. Та ухвалено в цій частині нове рішення, відповідно до якого в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування на утримання, пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат було відмовлено. В іншій частині рішення залишено без змін.

23 травня 2022 року ухвалою Верховного Суду у справі № 542/1336/21 у відкритті касаційного провадження за касаційною ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , яку подав представник заявника - адвокат Ільків Микола Миколайович, на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 08 листопада 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 05 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичній особі, страхового відшкодування на утримання, пені, трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат - відмовлено. Таким чином, Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» виплачує страхове відшкодування щомісячними платежами у розмірі 1976 грн. 68 коп.

У зв`язку з стрімким ростом інфляції, позивачка щомісяця втрачає грошові кошти, які б мали спрямовуватися на утримання своєї неповнолітньої дитини. Позивачка не просить стягнути повну суму страхового відшкодування, а просить стягнути інфляційні втрати, які не є штрафними санкціями, а є повноцінною частиною грошового зобов`язання (страхового відшкодування). Тому, аналізуючи розрахунок інфляційних втрат позивача за період виплати йому страхового відшкодування, можна дійти до висновку, що позивач станом на дату подання позовної заяви втратив 22 936 грн. 68 коп., які є частиною зобов`язання з відшкодування шкоди.

Враховуючи наведене, представник позивача просив суд стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь позивачів інфляційні втрати у розмірі 22936 грн. 68 коп., а також судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 29.12.2022 року було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового засідання (а.с.32).

Ухвалами суду від 05.01.2023, 02.02.2023, 20.03.2023, 12.04.2023 (а.с. 35, 57, 69,81) задоволено клопотання представника позивачки про проведення судового засіданні в режимі відеоконференції.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 59,60, 92), надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують (а.с.88).

Пердставник відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 61, 78, 85, 93). Надав заяву про розгляд справи без його участі та відзив на позовну заяву (а.с. 47-49).

У відзиві просив відмовити в задоволенні позову, вказуючи, що відносини, що склалися між сторонами у зв`язку з виплатою страхового відшкодування за полісом врегульовані спеціальним законом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким не передбачено, що сума страхового відшкодування може бути переглянута та збільшена на суму інфляційних втрат.

Крім того, зазначив, що постановою Полтавського Апеляційного суду від 05.04.2022 року по справі № 542/1336/21, апеляційну скаргу ТДЗ СК «Альфа-Гарант» задоволено частково, рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 08 листопада 2021 року було скасовано в частині задоволених позовних вимог та розподілу судових витрат. Ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування на утримання, пені, трьох процентів річних та інфляційних витрат.

Полтавським Апеляційний судом було встановлено, що відповідач здійснює виплату страхового відшкодування на утримання неповнолітнього сина, відповідно до визначено страховиком розміру щомісячних платежів із розрахунку всієї суми відшкодування до досягнення дитиною повноліття, тому права позивача на отримання страхового відшкодування зі сторони відповідача не порушено.

Суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що підстав для стягнення на користь позивача пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат немає, так як відповідач не допустив порушення строків виплати страхових сум.

Також зазначав, що перебіг строку для виплати страхового відшкодування припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у справі законної сили. Вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області від 27 квітня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні злочину передбаченому частиною третьою статті 286 КК України, набрав законної сили 13 вересня 2021 року згідно ухвали Полтавського апеляційного суду.

13 липня 2021 року на виконання прийнятого страховою компанією рішення, відповідно до платіжного доручення № 18467 ОСОБА_1 було виплачено 13343 грн 40 коп. та в подальшому, страховиком здійснено виплати утриманцю потерпілого щомісячне відшкодування. Тобто, відповідачем не було

порушено строків з виплати страхового відшкодування, тому правових підстав для стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат не має.

Вказує, що в разі якщо з відповідача буде стягнуто інфляційні

втрати, то це призведе до збільшення встановленого Законом та полісом ліміту відповідальності страховика. Підстав для зобов`язання страховика провести страхові виплати в більшому розмірі ніж передбачене Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» немає.

Зазначає, що Товариство вчасно кожного місяця перераховує суму страхового відшкодування, останній платіж було здійснено 10.01.2023 року, наступні платежі буде здійснено згідно затвердженого графіку.

Тому вважає, що позов є необгрунтованим таким що не підлягає задоволенню.

22.03.2023 року представником позивача була надана відповідь на відзив, яка надійшла до суду 04.04.2023 року (а.с.75-76), в якій зазначено, що аргументи зазначені у відзиві є необгрунтованими та такими, що не можуть братися судом до уваги при вирішенні даної справи. Зокрема, щодо форс-мажорних обставин зазначає, що при їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. У даному випадку, відповідач не надав суду жодних доказів звязку невиплати інфляційних втрат позивачу із запровадженням воєнного стану, зокрема і не надавав сертифікат ТПП.

Щодо нарахування інфляційних втрат та індексації грошових коштів зазначає, що основою заперечення позиції відповідача є стаття 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», у якій йдеться про те, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії, стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообовязкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їхніх сімей і пенсій, які індексуються відповідно до закону за цими видами страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Зазначає, що все вищезазначене свідчить про те, що аргументи відповідача, наведені у відзиві, є необгрунтованими і непереконливими. Відповідач безпідставно не несе відповідальності за несвоєчасне виконання зобовязань, визначених Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Просив задовольнити позовні вимоги.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Згідно зі статтею 1 цього Закону індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Відповідно до ст. 2 вказаного Закону, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їхніх сімей і пенсій, які індексуються відповідно до закону за цими видами страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно з ст.ст. 4, 6 вказаного Закону, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Судом встановлено, що 29 жовтня 2019 року відбулась дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій автомобіля марки «RENAULT MIDLINER», державний номерний знак, НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , рухаючись по автодорозі «Полтава-Олександрія» на 39 км. в бік м. Кременчука Полтавської області поблизу с. Олійники Новосанжарського (Полтавського) району Полтавської області допустив зіткнення із автомобілем марки «ВАЗ-1183-110-20» (калина), державний номерний знак, НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій загинув, а також від отриманих травм помер на місці події пасажир автомобіля марки «ВАЗ-1183-110-20» - ОСОБА_5 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 19).

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу автомобіля марки «RENAULT MIDLINER» ОСОБА_3 , на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована згідно з полісом АМ 8551274 у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (а.с.14).

26 листопада 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування в інтересах сина загиблого ОСОБА_5 ОСОБА_2 , 2008 року народження за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з яких моральна шкода 25 038 грн, відшкодування на утримання дитини 150 228 грн (а.с.9-13).

Відповідач листом від 05 липня 2021 року № 12/2615 «Повідомлення щодо виплати страхового відшкодування», повідомив представника позивача про те, що страховою компанією прийнято рішення про відшкодування частини неотриманих доходів в розмірі 30% прожиткового мінімуму, що складає на дату ДТП для осіб від 6 до 18 років 2118 грн із щомісячним платежами до досягнення дитиною вісімнадцяти років або вичерпання ліміту (а.с. 21).

В подальшому відповідачем здійснено розрахунок страхового відшкодування ОСОБА_2 (а.с. 22-24), за яким страхове відшкодування сплачується щомісячними платежами по 1976,68 грн із розрахунку всієї суми відшкодування до досягнення дитиною повноліття.

Не погоджуюясь з виплатою страхового відшкодування на утримання дитини щомісячними платежами та відмовою в виплаті відшкодування моральної шкоди, позивачка зверталась до суду з відповідним позовом.

Так, рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 08 листопада 2021 року у справі №542/1336/21 позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичній особі, страхового відшкодування на утримання, пені, трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат був задоволений частково. Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Еарант» на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страхове відшкодування утриманцю в розмірі 100507 грн, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі - 6230 грн 18 коп., інфляційні втрати у розмірі 1390 грн 10 коп., три відсотки річних у розмірі 1142 грн 66 коп. У задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовлено.

Постановою Полтавського апеляційного суду у справі №542/1336/21 05 квітня 2022 року рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 08 листопада 2021 року було скасовано в частині задоволених позовних вимог та розподілу судових витрат. Та ухвалено в цій частині нове рішення, відповідно до якого в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування на утримання, пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат було відмовлено. В іншій частині рішення залишено без змін.

При цьому апеляційний суд зазначив, що Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» здійснює виплату страхового відшкодування на утримання неповнолітнього сина, пов`язаного зі смертю свого батька відповідно до визначеного страховиком розміру щомісячних платежів із розрахунку всієї суми відшкодування до досягнення дитиною повноліття, що відповідає вимогам 1200 ЦК України, тому права позивача на отримання страхового відшкодування зі сторони відповідача не порушено. Та підстав для стягнення на користь позивача пені, 3% річних та інфляційних втрат немає, так як відповідач не допустив порушення строків виплати страхових сум.

Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Звертаючись з даним позовом, представник позивача просив стягнути на користь позивачки інфляційні втрати, посилаючись на Закон України «Про індексацію грошових доходів наседення» та зазначив, що стягнення з відповідача інфляційних втрат в даному випадку не є штрафною санкцією, оскільки має місце не прострочення виконання грошового зобов`язання, одночасно зазначаючи, що має місце невиконання зобов`язання в повному обсязі. Та в зв`язку з тим, що відбуваються інфляційні процеси, позивачка має право на збереження реальної величини несплачених грошей. Та такі інфляційні втрати є частиною грошового зобов`язання (страхового відшкодування).

При цьому, інфляційні втрати представником позивача нараховані, починаючи з 14.07.2021 року, на загальну суму страхового відшкодування станом на вказану дату, яка (грошова сума) зазначена як заборгованість відповідача перед позивачем з урахуванням її часткового погашення (виплати щомісячного платежу) (а.с.5).

Такий розрахунок застосовується при невиконанні (неналежном виконананні) грошового зобов`язання.

В даному же випадку порушення строків виплати страхових сум відповідачем, а отже й невиконання (неналежного виконанання) грошового зобов`язання, відповідачем допущено не було, що було встановлено у постанові Полтавського апеляційного суду у справі №542/1336/21від 05 квітня 2022 року та що, відповідно до положень ч.4 ст.82 ЦПК України, доказуванню не підлягає.

Враховуючи викладене, стягнення інфляційних втрат, виходячи з наведеного обгрунтування та нараховання на загальну суму страхового відшкодування з урахуванням виплати щомісячних платежів, задоволенню не підлягають, оскільки судом не встановлено факту прострочення виплат страхових сум, така страхова сума не є сумою боргу, а в порядку, визначеному ст.ст. 1200, 1202 ЦК України, сплачується щомісячними платежами.

Інших вимог, з посиланням на перевищення визначеного у ч.1 статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексу інфляції, з вказанням відповідного періоду та сум періодичних платежів, заявлено не було, а суд з врахуванням положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, не може вийти за межі позовних вимог.

Посилання позивача на висновки, що викладені в постановах Верховного Суду від 05.07.2019 року у справі №905/600/18 та № 916/190/18 від 04.06.2019 року про те, що нарахування інфляційних втрат за наступний період з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього місяці є обгрунтованим, оскільки інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобовязання, є безпідставним, так як ці постанови постановлені за інших обставин, а саме: такі висновки стосувались застосуванню саме ч.2 ст.625 ЦК України, де інфляційні втрати нараховувались на суму боргу у період прострочення грошового зобов`язання. В даному же випадку порушення строків виплати страхових сум відповідачем допущено не було, а тому не можуть застосовуватися у даній справі з підстав, передбачених частиною 4 статті 263 ЦПК України

Отже, з урахуванням вищевикладеного, правові підстави для стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , інфляційних втрат в розмірі 22936,88 грн, відсутні та в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 259, 263-265 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення інфляційних втрат відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , рнокпп: НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

представник позивача: ОСОБА_6 , адреса: АДРЕСА_2 ;

відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», , бул. Лесі Українки, 26, м. Київ, 01133.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Ю.О.Афанасьєва