ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №348/1321/23
02 серпня 2023 року м.Надвірна
Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області
в складі головуючого-судді: Солодовнікова Р.С.
при секретарі судового засідання: Нагорняк Г.М.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей ,-
за відсутності сторін.
Короткий зміст позовних вимог:
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей.
В обгрунтування позивач посилається на те, що вони з відповідачем по справі проживали в зареєстрованому шлюбі. В шлюбі у них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. З квітня 2022 року відповідач перестав надавати належну матеріальну допомогу на утримання дітей, не бере участі в їх вихованні. В добровільному порядку врегулювати спір не вдалося.
Її коштів не вистачає на утримання дітей, для забезпечення їх всім необхідним. Старша дочка є студенткою першого курсу Університету Короля Данила, син навчається в школі. На забезпечення дітей всім необхідним потрібно значних коштів, а тому вона потребує матеріальної допомоги від відповідача на утримання двох неповнолітніх дітей.
Відповідач фізично здорова, молода, працездатна людина, працює по тимчасових заробітка, інших утриманців немає. А тому вважає, що він має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки від всіх видів його доходу щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.
Стислий виклад позицій сторін:
В судове засідання представник позивача не з`явився, від нього поступила заява в якій просив справу слухати в його вісутності, позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Просив постановити рішення, яким стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки від доходу відповідача, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Долучив квитанцію про сплату позивачем судових витрат, просив стягнути з відповідача в коритсь позивача понесені судові витрати.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином, рекомендованою кореспонденцією, про що свідчить розписка про вручення. Про проведення судового засідання відповідач також викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив, відзив проти позову не надав.
На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу по суті за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних чи доказів, що відповідає положенням ч.3 ст. 211, ч.3 ст.223 ЦПК.
Згідно із ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Процесуальні дії у справі:
Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06.06.2023 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
Відповідно до положень ст.ст. 280,281 ЦПК, суд ухвалою постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Фактичні обставини, встановлені судом:
Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 уклали шлюб 04 жовтня 2003 року в Ланчинській селищній раді Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис №36, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5).
Відповідач ОСОБА_2 змінив прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », що стверджується копіями свідоцтва про зміну імені (а.с. 8).
В сторін від шлюбу народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_10 - ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 6-7).
З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання Ланчинської ТГ від 17.05.2023 року встановлено, що позивачка ОСОБА_1 разом з неповнолітніми дітьми: ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_10 - ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстровані і проживають в АДРЕСА_1 . Зі слів заявниці чоловік ОСОБА_2 не бере участі у навчанні та вихованні дітей (а.с. 9-10).
З довідки про доходи Ланчинської селищної ради від 18.05.2023 року встановлено, що ОСОБА_1 працює в Ланчинській селищній раді на посаді селищного голови і її загальний дохід за січень-квітень 2023 року складає 129178,17 грн. (а.с. 11).
З витягу про зареєстроване місце проживання осіб від 19.04.2023 року за № 110/13.4-14 встановлено, що позивач ОСОБА_1 разом з неповнолітніми дітьми: ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 - 23.09.2014 року зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 13).
Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права:
Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку.
Статтею 51 Конституції України та статтями 180, 191 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно ч.ч.1,2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно ст. 182 СК України до обставин, які суд досліджує при визначенні розміру аліментів на дитину відносяться: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною другою ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).
При цьому відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі) здійснюється за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, та змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Тобто спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі) здійснюється за рішення суду але за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Враховуючи, що діти проживають разом з матір`ю, позивач наполягає на визначенні стягнення аліментів у частці від доходу, суд дійшов висновку про визначення способу стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу), матері.
Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів).
Таким чином, суди не вправі виходити за межі позовних вимог та самостійно визначати спосіб стягнення аліментів, оскільки це буде порушенням принципу диспозитивності, визначеного ст. 13 ЦПК України.
Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі від 04.07.2018 № 490/4522/16-ц.
Тому суд вважає правомірними вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів у частці від заробітку платника аліментів.
Згідно ст. 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Як встановлено судом, між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Гуменюком Б.В. укладений договір про надання правничої допомоги №24/04-23/1 від 24.04.2023 року (а.с. 14-17).
Згідно із попереднього розрахунку суми судових витрат позивач планує понести судові витрати в сумі 4000,00 грн., а саме: 3000,00 грн. за складання позовної заяви, 1000,00 грн. за представництво інтересів в суді (а.с.12).
Згідно із квитанцій серія АЕ №0027 від 01.08.2023 року за надання правової (правничої) допомоги в справі позивачем сплачено 4000,00 грн. адвокату Гуменюку Б.С. (а.с. 31).
У відповідності до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.
Висновки суду.
Дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, суд прийшов до наступних висновків.
Обов`язок відповідача утримувати своїх неповнолітніх дітей випливає з положень діючого законодавства.
При визначенні розміру аліментів суд враховує факт проживання двох неповнолітніх дітей з матір`ю; вік дітей, матеріальний стан позивача, вартість життя на теперішній час та необхідність здійснення витрат як для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, здоров`я дітей, матеріальне становище та стан здоров`я платника аліментів, який є молодою людиною працездатного віку, інших утриманців немає, а тому суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити повністю, і стягувати з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки з всіх видів його заробітку щомісячно, але не менша 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.
Доказів, які б спростовували вищевикладене, сторонами не надано.
Зважаючи на вищевикладені обставини, суд вважає об`єктивним та справедливим розмір аліментів на утримання дітей сторін у вигляді 1/3 частини доходу відповідача щомісячно, в межах позовних вимог, і таким, що відповідатиме загальновстановленому розміру аліментів на трьох дітей при визначенні розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) батьків (ч.5 ст.183 СК України).
Враховуючи положення ст.191 СК стягнення аліментів слід розпочати з часу пред`явлення позову, а саме з 05.06.2023 року.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментівє обґрунтованими, такими, що відповідають переліченим нормам закону, а тому суд, виходячи із встановлених обставин справи, прийшов до висновку про задоволення позову.
На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
З огляду на зміст викладених норм чинного законодавства України, виконуючи положення ч. 3 ст. 141 ЦПК та враховуючи оцінені судом докази щодо понесення стороною позивача витрат пов`язаних з розглядом справи і встановлені судом обставини стосовно дійсного понесення судових витрат, суд прийшов до висновку, що сума судових витрат на професійну правову допомогу в сумі 4000,00 грн відповідає заявленим в попередньому (орієнтовному) розрахунку, співмірною із складністю справи, часом витраченим адвокатом і обсягом наданих ним послуг.
Тому суд приходить до висновку про необхідність відшкодування судових витрат з відповідача в користь позивача у розмірі 4000,00 грн на професійну правничу допомогу.
У відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь держави 1073 грн.60 коп. судового збору.
На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 184, 191 СК та керуючись ст.ст. 4, 19, 141, 258, 263, 264, 265, 268, 27,280-289 ЦПК, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей задовольнити повністю.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 - ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки з всіх видів його заробітку щомісячно, але не менша 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.
Стягнення аліментів розпочати з 05.06.2023.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 4000, 00 грн. витрат на правову допомогу.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Сторонам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Івано-Франківського Апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складений 02 серпня 2023 року .

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Р.С.Солодовніков