Провадження № 2/496/1006/23
16 травня 2023 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Пендюри Л.О.
за участю секретаря - Дягилева В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,
Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Галайчук Г.С. звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ТОВ «ФК «Аланд» на користь позивачки ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти у розмірі 5275 грн 17 коп. та судові витрати по справі.
Представник позивачки до судового засідання не з`явилась, але направила до суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує у повному обсязі та просить розглянути справу у її відсутність.
Представник відповідача до судового засідання не з`явився, хоча повідомлявся про день слухання справи належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного листа, відзив на позов не подав, а тому суд, приймаючи до уваги заяву представника позивачки, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до статті 280 ЦПК України.
Приймаючи до уваги заяву представника позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Виконавчий напис було звернуто до виконання (виконавче провадження НОМЕР_1) та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Аланд» в рахунок погашення заборгованості грошові кошти в сумі 5275 грн 17 коп., що підтверджується відповіддю на запит приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. №8001 від 12.09.2021 року (а.с.6).
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25.01.2022 року, ухваленим по справі №296/7007/21, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 08.09.2020 року за №33027 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості за кредитним договором №005-99937-221013 від 26.10.2013 року у розмірі 9936 грн 95 коп., визнано таким, що не підлягає виконанню (а.с.11-13).

Предметом даного позову є вирішення питання про стягнення з відповідача на користь позивачки безпідставно набутого майна. Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Таким чином представник позивачки вважає, що зазначена сума коштів отримана ТОВ «ФК «Аланд» безпідставно, а тому повинна бути повернута відповідно до вимог статті 1212 ЦК України.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Аналіз положень статті 1212 ЦК України дає підстави дійти висновку, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права, тобто не є унормованими.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок iншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Отже, норми статті 1212 ЦК України застосовуються до позадоговірних зобов`язань.

Згідно з частинами першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією із сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією із сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Аналогічний правовий висновок стосовно застосування ст. 1212 ЦК України міститься у постанові Верховного Суду від 23.12.2020 року у справі № 472/786/18, провадження №61-22145св19.

На підставі укладеного між ПАТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «ФК «Аланд» та ОСОБА_1 договору 005-99937-221013 від 26.10.2013 року виникли кредитні зобов`язання, які мали виконуватись належним чином. Невиконання зобов`язання за договором мало наслідком звернення ТОВ «ФК «Аланд» до нотаріуса для вчинення виконавчого напису на договорі.

Позовні вимоги пред`явлено на підставі статті 1212 ЦК України, що регулює загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підставі.

У розумінні положень статті 1212 ЦК України відносини з приводу набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (безпідставне збагачення) є одним з видів позадоговірних зобов`язань.

Виниклі між ТОВ «ФК «Аланд» та ОСОБА_1 на підставі договору 005-99937-221013 від 26.10.2013 року зобов`язання є договірними, що виключає застосування до таких положень статті 1212 ЦК України, оскільки врегульовані даною нормою матеріального права відносини є видом позадоговірних зобов`язань.

Отже наявність між ПАТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «ФК «Аланд» та ОСОБА_1 зобов`язальних правовідносин, для яких характерним є спосіб повернення майна, переданого за кредитним договором, виключає можливість пред`явлення позову в порядку ст. 1212 ЦК України. В такому випадку права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що правові підстави для стягнення з ТОВ «ФК «Аланд» на користь ОСОБА_1 заявлених нею грошових коштів на підставі статті 1212 ЦК України відсутні.

Вирішуючи питання щодо стягнення з ТОВ «ФК «Аланд» на користь позивачки витрат на правову допомогу суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ордером на надання правничої (правової) допомоги, виданими 25.10.2022 року на підставі договору про надання правової допомоги №27/05/2021-1 від 27.05.2021 року, гр-ці ОСОБА_1 надається правова допомога адвокатом Галайчук Г.С. (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №003318 від 20.06.2018 року, видане Радою адвокатів Одеської області) (а.с.16).

Представник позивачки просить стягнути з ТОВ «ФК «Аланд» на користь позивачки витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн, на підтвердження яких направила до суду розрахунок судових витрат, договір 27/05/2021-1 про надання правничої допомоги від 27.05.2021 року, витяг з договору №27/05/2021-1 від 27.05.2021 року про надання правничої допомоги, додаткову угоду №2 до договору про надання правничої допомоги №27/05/2021-1 від 27.05.2021 року, прибутковий касовий ордер №01/09/2022 від 01.09.2022 року, квитанцію до прибуткового касового ордера №01/09/2022 від 01.09.2022 року, акт виконаних робіт від 15.05.2023 року.

Судом встановлено, що позивачка дійсно понесла витрати на професійну правничу допомогу, однак враховуючи те, що в задоволенні позовних вимог у зазначеній справі відмовлено, а тому правові підстави для стягнення з ТОВ «ФК «Аланд» на користь позивачки витрат за надання професійної правничої допомоги у розмірі 10000 грн, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України, відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачка на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору.

Частиною 6 ст. 141 ЦПК України встановлено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подачу позову до суду, а в задоволенні позову відмовлено, суд вважає за необхідне судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 11, 177, 509, 1212 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його отримання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачкою протягом тридцяти днів з дня його отримання до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Л.О. Пендюра