Справа № 347/830/23
Провадження № 2/347/294/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кіцули Ю. С.,

за участю: секретаря с/з Мошулі Т.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач звернулася в суд із наведеним позовом до ОСОБА_2 , мотивуючи тим, що 07.04.2010 року, вона зареєструвала шлюб з відповідачем, у виконавчому комітеті Слобідської сільської ради, Косівського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1. Від даного шлюбу народився син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ствердила, що спільне життя з відповідачем не склалося, сторони не зійшлися характерами, постійно конфліктують без всяких на те причин. Під час спільного сімейного проживання ОСОБА_4 намагалася себе переконати, що з часом все у подружжя налаштується, взаєморозуміння та повага запанують у їхньому домі, однак нічого не змінилось.

Шлюбні відносини фактично припинено з липня 2022 року, все це переконливо свідчить про те, що подальше спільне життя і збереження сім`ї стали неможливими, адже сім`ї, як такої не існує, шлюб носить суто формальний характер. Спору про поділ майна на даний час немає. Термін на примирення позивач просила не надавати.

У зв`язку із наведеним позивач просила розірвати шлюб зареєстрований у виконавчому комітеті Слобідської сільської ради, Косівського району Івано-Франківської області за актовим записом № 1, малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на проживання та виховання із позивачем ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

У відзиві на позовну заяву, ОСОБА_2 позов визнав частково, а саме в частині розірвання шлюбу, однак заперечив щодо проживання їхнього сина з позивачем. Зазначив, що позивач і так вже виховує сина від попереднього шлюбу, разом з ним проживає в іншому населеному пункті з її батьками, ОСОБА_4 не цікавиться життям сина та не відвідує його. Умови проживання сина ОСОБА_2 , більш сприятливі ніж у позивача, син більше прив`язаний до відповідача, за місцем проживання має коло своїх друзів, а тому більш доцільно його залишити проживати з батьком.

Позиція учасників в судовому засіданні.

Представник позивача висловив доводи аналогічні позовній заяві. Позов просив розірвати, а неповнолітнього сина залишити на проживання з позивачем. Вважав, за необхідне заслухати думку дитини при вирішення позовної вимоги про залишення на місце проживання дитини. При цьому будь яких клопотань щодо цього не заявляв.

Відповідач та його представник, висловили доводи аналогічні позовній заяві. Відповідач визнав позов в частині розірвання шлюбу. Однак щодо дитини заперечив, просив залишити на проживання сина із ним, оскільки син і так з ним проживає, і для нього створені належні умови для проживання, виховання та навчання.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 29.03.2023 року позовну заяву ОСОБА_4 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено справу до судового розгляду на 01.05.2023 року.

Ухвалою від 01.05.2023 року розгляд справи було відкладено за заявою відповідача в зв`язку з отриманням копії позовної заяви та надання строку для подання відзиву.

Судом також було розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі № 347/830/23 відповідача ОСОБА_2 (а.с. 17).

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , повторно виданого 23 березня 2023 року, сторони зареєстрували шлюб 07 квітня 2010 року у виконавчому комітеті Слобідської сільської ради, Косівського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1 (а.с. 5).

Відповідно до копії паспорта ОСОБА_4 , у графі «сімейний стан» зазначено, що зареєстровано шлюб з ОСОБА_2 , 1970 року народження (а.с. 3 - зворот).

Згідно копії витягу з реєстру територіальної громади, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 4).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 27 грудня 2010 року, сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 6).

Згідно копії витягу з реєстру територіальної громади від 27.03.2023, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 7).

Відповідно до акту № 29/02-15 від 18.05.2023 року виданого Службою у справах дітей Кутської селищної ради, встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 проживає відповідач ОСОБА_2 , умови проживання задовільні, в кімнатах чисто та прибрано, облаштована кімната дитини меблями та побутовою технікою. За місцем проживання наявний запас продуктів харчування, одяг та взуття відповідного віку та сезону, шкільне приладдя, телефон та ноутбук. За адресою також проживають та мають постійне місце реєстрації: син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , бабуся ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (відсутня за місцем реєстрації), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Сім`я благополучна, син ОСОБА_7 проживає з батьком, мати дитини перебуває за кордоном у Республіці Польща. Службою у справах дітей встановлено, що для проживання малолітньої дитини з батьком є всі необхідні умови, рекомендовано ОСОБА_2 й надалі піклуватися відповідно про сина, піклуватися про стан здоров`я та розвиток. (а.с. 31).

Згідно акту № 129/08-09 від 25.05.2023 року Рожнівської сільської ради обстеження умов проживання встановлено, що за адресою місця проживання ОСОБА_4 : АДРЕСА_1 ніхто не проживає (а.с. 32).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивача припинити шлюбні відносини з відповідачем.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя».

Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак на даний час не підтримують стосунків. Позивач ОСОБА_4 наполягає на розірванні шлюбу, про, що однозначно і категорично ствердила у тексті позовної заяви. Відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково, підтримав вимогу в частині розірвання шлюбу, однак щодо проживання дитини з позивачем заперечив.

Беручи до уваги взаємостосунки, що склалися між подружжям, небажання позивача надалі підтримувати сімейні взаємовідносини, а також те, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, згоду відповідача щодо розірвання шлюбу, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу; згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Щодо вимоги про залишення на проживання дитини.

В позовній заяві, позивач просила залишити їхню спільну дитину ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживати з нею за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно зі ст. 141 СК мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ст. 157 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 СК сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Враховуючи, те, що під час розгляду справи відповідач ОСОБА_2 категорично заперечив щодо вимоги позивача ОСОБА_4 про залишення на проживання з нею малолітнього сина, суд доходить переконання, що між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання дитини, який підлягає вирішенню у встановленому законом порядку окремо від позову про розірвання шлюбу. Суд зазначає, що в такому випадку сторони не позбавлені права звернутися в суд з окремим позовом про визначення місця проживання дитини з наданням до нього належних документів та доказів на підтвердження позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, і задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 536, 80 грн., сплачений нею під час звернення з позовом до суду, а інші 50% судового збору в розмірі 536, 80 грн. слід повернути позивачу з державного бюджету.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 104, 110, 112, Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 89, 247, 263-265, 268, 273, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу - задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зареєстрований 07 квітня 2010 року у виконавчому комітеті Слобідської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області, актовий запис №1 - розірвати.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати, а саме: 50% судового збору у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Повернути ОСОБА_4 з державного бюджету 50% судового збору, що складає 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок., сплаченого нею при зверненні до суду з позовом, згідно квитанції № 198330291 від 27.03.2023 року.

Копію рішення після набрання ним законної сили направити до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 02.06.2023 року.

Суддя Ю. С. Кіцула