1Справа № 335/5820/23 2-з/335/72/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Стеценко А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Хохлова Кирила Костянтиновича, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_2 , треті особи: Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Свинаренко Олена Володимирівна, про визнання електронних торгів недійсними, визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з електронних торгів, визнання недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Ями Д.М. звернувся до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Хохлова Кирила Костянтиновича, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_2 , треті особи: Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Свинаренко Олена Володимирівна, про визнання електронних торгів недійсними, визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з електронних торгів, визнання недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою судді від 04.07.2023 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачеві строк для усунення виявлених суддею недоліків позовної заяви.

Ухвалою судді від 20.07.2023 за клопотанням представника позивача продовжено процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви до 31.07.2023.

27.07.2023 позивачем подано до суду уточнену позовну заяву.

Разом з уточненою позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру, яка є предметом позову і належить відповідачеві ОСОБА_2 на праві власності; заборони зазначеному відповідачеві та іншим особам вчиняти певні дії.

В обґрунтування заяви позивачем зазначено, що невжиття заходів забезпечення позову може не тільки ускладнити, але і унеможливити виконання рішення суду, оскільки ОСОБА_2 може здійснити фіктивне відчуження майна у будь-який момент. Єдиним дієвим заходом забезпечення позову у цьому випадку є накладення арешту на майно.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 та іншим особам, що діятимуть за його проханням чи дорученням, перебувати в спірній квартирі, блокувати або пошкоджувати вхідні двері, комунікації або інші елементи квартири, позивач посилається на захоплення відповідачем ОСОБА_2 спірної квартири, відключенням її від електропостачання, чим порушені конституційні права позивача та членів його родини на житло.

Вивчивши заяву позивача та додані до неї документи, суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Пунктами 1, 2 частини 1 статті 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до частини 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що незастосування даних заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім того, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 вказано, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Згідно висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 02 липня 2020 року у справі № 657/1211/19 (провадження № 61-3353св20) умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Метою забезпечення позову є негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання шкоди позивачу.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

З огляду на предмет спору, суд вважає достатньо переконливими доводи позивача про те, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту спірної квартири, може ускладнити виконання рішення суду у разі задоволення позову ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, заява позивача в частині накладення арешту на спірну квартиру підлягає задоволенню.

Судом не встановлено обставин, що можуть свідчити про спричинення забезпеченням позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру збитків відповідачу ОСОБА_2 , а також обставин, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, за наявності яких обов`язком суду є застосування зустрічного забезпечення, у зв`язку з чим, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення.

Крім того, відповідач має право звернутися до суду з клопотанням про застосування зустрічного забезпечення у відповідності до ч. 6 ст. 154 ЦПК України.

В іншій частині заява позивача задоволенню не підлягає, оскільки захід забезпечення позову, який позивач просить вжити (заборони відповідачеві ОСОБА_2 та/або будь-яким іншим особам, що діятимуть за його проханням чи дорученням, перебувати в спірній квартирі, блокувати або пошкоджувати вхідні двері, комунакації або інші елементи цієї квартири), є очевидно неспівмірним із заявленими позовними вимогами, а його застосування призведе до порушення прав відповідача ОСОБА_2 як власника спірної квартири. Позивачем не доведено, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 154, 260, 261, 247, 353 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Хохлова Кирила Костянтиновича, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_2 , треті особи: Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Свинаренко Олена Володимирівна, про визнання електронних торгів недійсними, визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з електронних торгів, визнання недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

В іншій частині заяву залишити без задоволення.

Роз`яснити сторонам положення ч. 4 ст. 157 ЦПК України, відповідно до якої, особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Боржник: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Строк пред`явлення ухвали до виконання до 31 липня 2026 року.

Суддя А.В. Стеценко