Провадження №2/751/313/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Овсієнко Ю. К.

за участю секретаря Бобровник Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої протиправною бездіяльністю і тривалим невиконанням судового рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання протиправною бездіяльність Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради; стягнення з Державного бюджету України у відшкодування моральної шкоди 70 000 гривень, шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку за реквізитами, доданими до позовної заяви.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що позивач має право на отримання щорічної грошової допомоги до 5 травня у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Департаментом соціальної політики Чернігівської міської ради позивачу було проведено виплату щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік не в повному розмірі, а саме нараховано та перераховано на картковий рахунок лише 1390 гривень.

Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду, який рішенням від 26.03.2021 року, у справі №620/5063/20, позовні вимоги задовольнив повністю, та зобов`язав відповідача нарахувати та виплатити недоплачену грошову допомогу до 5 травня 2021 року, з урахуванням попередньо виплаченої суми. Вказане рішення відповідачем не було виконане в повному обсязі, що спричинило позивачу тяжкі душевні страждання. Внаслідок бездіяльності відповідача протягом 8 місяців позивачеві завдано моральної шкоди у розмірі 70 000 гривень, яка полягає у душевних стражданнях яких він зазнав протягом тривалого часу, що привели до погіршення стану його здоров`я. Позивач зазначає, що втратив звичайний спосіб життя у зв`язку з необхідністю вивчення нормативно-правових актів, поїздками до суду, до відповідача, пошти, зібранням документів необхідних для захищення його права в суді, тим самим було обмежено його спілкування з сім`єю, постійно відчуває негативні переживання, крім того він відчуває свою відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, має знижений і нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здоров`я. Завдана моральна шкода, полягає у душевних стражданнях, приниженні честі та гідності військовослужбовця з тих підстав, що йому довелося присвятити багато свого часу, творчої енергії та сил на захист свого порушеного права, від вище вказаного зростає напруга та дратівливість у сім`ї, колі його оточення, робочому колективі.

28.12.2021 року на адресу суду надійшов відзив Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради на позовну заяву, з додатками в якому відповідач просить повністю відмовити у задоволенні позову (а.с.42-56 ).

Заперечення обґрунтовано тим, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 березня 2021 року у справі № №620/5063/20 позов ОСОБА_1 до Департаменту про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю, визнано протиправними дії Департаменту щодо нарахування та виплати позивачу щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком та зобов`язано нарахувати та виплатити недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням виплачених сум.

Однак, визнання дій/рішень/бездіяльності відповідача протиправними ще не свідчить про завдання позивачу моральної шкоди та про відсутність обов`язку позивача її доводити. Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.03.2021 року справа № 620/5063/20 стосується зобов`язання нарахувати та виплатити недоотримані кошти на користь позивача та ніяким чином не стосується питання наявності чи відсутності факту заподіяння позивачу моральної шкоди, причинного зв`язку між моральною шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Звертають увагу, що рішення суду ще до відкриття виконавчого провадження відповідачем було виконане повністю. Позивачу було здійснено перерахунок, сума допомоги доплаченої позивачу становить 6800 гривень.

Вважають, що позивач не довів факту заподіяння йому моральної шкоди. Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів щодо характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо) яких він зазнав, характеру немайнових втрат, тяжкості вимушених змін у його життєвих і професійних стосунках, моральних переживаннях, стану здоров`я. Також, належними та достатніми доказами не доведено, що його негативні емоції внаслідок протиправних дій відповідача досягли рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду.

З метою недопущення порушень бюджетного законодавства протягом 2020 року щорічна разова грошова допомога до 5 травня учасникам бойових дій, у тому числі і позивачу, виплачувалась Управлінням праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради (яке відповідно до рішення Чернігівської міської ради від 25 червня 2020 року № 54/VІІ-13 «Про припинення управлінь праці та соціального захисту населення шляхом реорганізації» 18 грудня 2020 року припинено шляхом реорганізації через приєднання до Департаменту) у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету.

Відповідно до пп. 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2020 року № 112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» у 2020 році виплату до 5 травня разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», проводило Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які розподіляли їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - районні органи соціального захисту населення), центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, що відповідають вимогам пункту 47 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України.

Районні органи соціального захисту населення, центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат перераховували кошти через відділення зв`язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання), - учасникам бойових дій у розмірі 1390,00 грн.

Управління не мало повноважень здійснювати визначення розміру цієї допомоги та виплату цієї допомоги, здійснювало лише перерахування коштів у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України у своїй постанові та головним розпорядником коштів - Міністерством соціальної політики України у паспорті відповідної бюджетної програми на 2020 рік, який затверджено Наказом Міністерства соціальної політики України від 17 березня 2020 року № 216, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Будь-яких змін до вказаної бюджетної програми щодо розміру даної допомоги з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № З-р/2020 у справі № 1-247/2018(3393/18) та відповідного збільшення розміру бюджетних асигнувань не було.

Таким чином, в Управлінні була відсутня реальна (фінансова) можливість виплати зазначеної допомоги у іншому розмірі, ніж передбачено вказаною вище постановою Кабінету Міністрів України та бюджетною програмою за КПКВК 2501150 «Щорічна разова грошова допомога ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань та соціальна допомога особам, які мають особливі та особливі трудові заслуги перед Батьківщиною».

Будь-які дії/рішення Управління/Департаменту не були спрямовані на завдання позивачу будь-якої шкоди (майнової чи моральної). Такі дії/рішення Управління/Департаменту були об`єктивними та відповідали реальним фінансовим можливостям.

З метою виконання органами соціального захисту населення судових рішень щодо виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня та інших постановою Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2021 року (чинна з 31 серпня 2021 року) № 902 затверджено Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення виконання рішень суду у 2021 році (далі - Порядок), який визначає механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою «Забезпечення виконання рішень суду» для забезпечення виконання рішень суду такими боржниками: Мінсоцполітики, Нацсоцслужба та її територіальні органи, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення обласних і Київської міської держадміністрацій (далі - регіональні органи соціального захисту населення), структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (крім м. Києва) рад (далі - районні органи соціального захисту населення), центри з нарахування та здійснення соціальних виплат, які відповідають вимогам пункту 47 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України (далі - центри з нарахування та здійснення соціальних виплат), визначені судом боржниками у виконанні рішення суду.

Виплата допомоги позивачу у вищезазначеній справі 23 грудня 2021 року була здійснена Департаментом у порядку черговості, яка визначена п. 7 Порядку у розмірі 6800 гривень.

30.12.2021 року на адресу суду надійшов відзив Державної казначейської служби України на позовну заяву, в якому відповідач просить повністю відмовити у задоволенні позову ( а.с.57-61).

Заперечення обґрунтовано тим, що казначейство не є учасником даних правовідносин. Казначейство виступає від власного імені, самостійно відповідає за власними зобов`язання і є окремим учасником цивільних відносин відповідно до частини 1 статті 2 ЦК України.

Відповідно до рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.03.2020 №620/5063/20 визнано протиправними дії Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб , фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради () є органом місцевого самоврядування.

Оскільки Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради не є державним органом, то на випадок заподіювання ним шкоди не поширюються положення ст. 56 Конституції України, ч.2 ст. 1167 та ст. 1173 ЦК України. Таким чином відсутні підстави для відшкодування за рахунок держави шкоди, заподіяної позивачеві органом місцевого самоврядування.

Крім того вважають, що позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між діями органу місцевого самоврядування та душевними стражданнями, погіршення стану здоров`я, на які посилається позивач, так як останнім не надано жодного доказу того, що погіршення стану здоров`я виникло внаслідок дій відповідачів. Позивач не навів жодних суттєвих доказів в обґрунтування моральної шкоди та не надав її розрахунку, визначаючи розмір у сумі 70000 гривень.

Позивач в судове засідання не з`явився, надіслав клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник Дерпатаменту соціальної політики Чернігівської міської ради в судове засідання не з`явився, також надіслав клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без її участі (а.с.70).

Ухвалою Деснянського районного суду міста Чернігова від 11.11.2021 року матеріали цивільної справи передано за підсудністю до Новозаводського районного суду міста Чернігова

Ухвалою судді Новозаводського районного суду міста Чернігова Карапути О.О. від 08.12.2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду № 41 від 22.02.2023 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2023 року головуючим суддею визначено суддю Овсієнко Ю.К.

Малій С.М. має право на отримання щорічної грошової допомоги до 5 травня у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, у відповідності до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що підтверджуєтся копією посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_1 від 21.09.2018 року (а.с.19).

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.03.2021 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі, визнано протиправною бездіяльність Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком та зобов`язано нарахувати та виплатити недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги (а.с.9-10).

Пунктом 1 рішення Чернігівського міської ради від 25.06.2020 року №54/VII-13 припинено шляхом реорганізації Управління праці та соціального захисту Деснянської районної у місті Чернігові раді та Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради через їх приєднання до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради (а.с.11).

Відповідно до листа Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради від 19.03.2021 року №04-30/4102 на виконання рішення суду Управління праці та соціального захисту населення Деснянського району суду добровільно здійснило позивачу перерахунок щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених коштів, ще до відкриття виконавчого провадження. Однак, Департамент не мав можливості виконати рішення суду у частині зобов`язання виплатити стягувачу зазначену допомогу у зв`язку з тим, що бюджетні призначення на забезпечення виконання судових рішень за програмами соціального захисту громадян у Державному бюджеті на 2021 рік не передбачені, видатки на зазначенi цiлi не затверджувались у кошторисах розпорядників бюджетних коштів та у ввідповідних паспортах бюджетних програм, а відповідно до ч. 1 ст. 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетнi зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами (а.с.46).

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2021 року (чинна з 31.08.2021 року) № 902 затверджено Порядок використання коштiв, передбачених у державному бюджеті для забезпечення виконання рішень суду», який визначає механiзм використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення виконання рішень суду у 2021 році за програмою «Забезпечення виконання рішень суду».

Крім того, Міністерство у справах ветеранів України листом від 27 травня 2021 року № 5438/02/09.1-21 також підтвердило відсутність видатків на такі потреби за КПКВК 2501150 «Щорічна разова грошова допомога ветеранам війни жертвам нацистських переслідувань та соціальна допомога особам, які мають особливі та особливі трудові заслуги перед Батьківщиною» тa звернення Міністерства соціальної політики України до Міністерства фінансів України щодо збільшення обсягу видатків за вказаним КПКВК і щодо розроблення нової бюджетної програми «Забезпечення виконання рішень суду» для органів соцiального захисту населення. Тобто, інформація щодо відсутності бюджетних призначень (асигнувань) для органів соціального захисту населення на виконання судових рішень щодо вказаноi вище допомоги підтверджена вищестоящим органом, який бере участь у вирішенні питання фінансового забезпечення виконання зазначених судових рішень (а.с.48).

Відповідно до повідомлень від 08.04.2021, 15.06.2021 Міністерство соціальної політики України інформував Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації щодо потреби в бюджетних асигнуваннях для забезпечення виконання грошових зобов`язань (а.с.47,50-51).

Згідно із довідкою №14-06/6347 від 23.12.2021 року Департаментом соціальної політики Чернігівської міської ради на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.03.2021 року (справа №620/5063/20) ОСОБА_1 було перераховано частину грошової допомоги до 5 травня у розмірі 6800 гривень через АТ КБ «Приватбанк» (а.с.53).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 56 Конституції України).

Пунктом 9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені ст.ст.1173,1174 ЦК України.

Згідно із ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст.1174 ЦК України.

У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208гс18) вказано, що застосовуючи ст.ст.1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі.

За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Статтями 13, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права та змінюють практику застосування національного закону відповідно до рішення цього Суду.

Відповідно до чіткої й усталеної практики ЄСПЛ право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», пункт 40).

Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення від 28 липня 1999 року у справі «Імобільяре Саффі» проти Італії», заява № 22774/93, пункт 66).

У справі «Скордіно проти Італії» ЄСПЛ визначив ключові критерії для перевірки ефективності компенсаторного засобу юридичного захисту щодо надмірно тривалих судових проваджень. Ці критерії, які також застосовні до справ про невиконання рішень (див. рішення у справі «Вассерман проти Росії» N 21071/05, від 10 квітня 2008 року вимагають таке:

- позов про відшкодування має бути розглянутий упродовж розумного строку (рішення у справі «Скордіно проти Італії» N 36813/97, п. 195);

- призначене відшкодування має бути виплачено без зволікань і, як правило, не пізніше шести місяців від дати, на яку рішення про його призначення набирає законної сили (рішення у справі «Скордіно проти Італії» N 36813/97, п. 198).

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ право заявника на відшкодування моральної шкоди у випадку надмірно тривалого невиконання остаточного рішення презюмується.

Згідно із статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Згідно із ст. 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави.

У таких випадках державу представляє орган, який здійснює функції держави у цих правовідносинах.

Відповідно до п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке зокрема здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Департамент не є державним органом, правових підстав для стягнення моральної шкоди з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку відповідних коштів Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку суд не вбачає.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.03.2021 року у справі №620/5069/21 набрало законної сили 27.04.2021 року.

З урахуванням строку невиконання судового рішення, тобто 6 місяців 13 днів, що є тривалим періодом і в розумінні ст. 1174 ЦК України є самостійною підставою для відшкодування заподіяної шкоди, та свідчить про моральні переживання позивача внаслідок бездіяльності органу місцевого самоврядування.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення.

З огляду на тривалість невиконання судового рішення, розмір заборгованості та строки її погашення, ступінь вини відповідача, Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради, характер та тривалість моральних переживань, виходячи із засад розумності, співмірності та справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради на користь позивача 1000 гривень на відшкодування завданої моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч. 6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а тому при ухваленні судом остаточного рішення у справі судовий збір підлягає стягненню з Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради на користь держави у розмірі 908 гривень 00 копійок.

Керуючись статтями 2,5,10-13,18,141,258-259,263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої протиправною бездіяльністю і тривалим невиконанням судового рішення задовольнити частково.

Стягнути із Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1000 гривень.

Стягнути з Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради судовий збір у розмірі 908 грн 00 коп на користь ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), р/р UA0026001, ККДБ 22030106.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради (місцезнаходження: 14017, м. Чернігів, вул. Івана Мазепи, 19, )

Відповідач: Державна казначейська служба України (місцезнаходження: вул. Бастіона, 6, м. Київ, )

Головуючий - суддя Ю. К. Овсієнко