441/893/22 2/441/72/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.05.2023 Городоцький районний суд Львівської області у складі:

Головуючої судді Яворської Н.І.

за участю секретаря судових засідань Цап І.М.

позивачки ОСОБА_1 та її представника, адвоката Винниченка М.П.

розглянувши у загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі м. Городок Львівської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , як законного представника в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом виселення з житлового приміщення, -

в с т а н о в и в :

06.07.2022 позивачка ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, в якому просить усунути її сину перешкоди у здійсненні права користування, володіння та розпорядження власністю, шляхом виселення ОСОБА_3 з квартири в АДРЕСА_1 .

Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 25.08.2022 було прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з відстрочкою позивачці ОСОБА_1 сплати судового збору до ухвалення судового рішення.

Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом №149 від 14.03.2017 її сину ОСОБА_2 належить квартира розташована АДРЕСА_1 .

Зазначає, що за даною адресою, була зареєстрована ОСОБА_4 зі своїм чоловіком ОСОБА_3 (відповідач). ОСОБА_2 з ними не перебуває в родинних відносинах. Відповідач проживає у квартирі без законних на те підстав і порушує таким чином права власника квартири ОСОБА_2 .

Внаслідок зазначених обставин позивачка в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 просить суд усунути її сину перешкоди у здійсненні права власності шляхом виселення ОСОБА_3 з квартири в АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивачка як законний представник неповнолітнього та її представник позов підтримали в повному обсязі посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Відповідач та його представник позов не визнали, просили відмовити в позові, відповідач не заперечив, що приходить в денний час до дружини та дитини, які згідно договору з позивачкою проживають у спірній квартирі, додав, що зареєстрований та постійно проживає в с.Долиняни, Городоцького району Львівської області. Просили продовжити розгляд справи у відсутності відповідача та його представника.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи із наведених вище процесуальних норм та роз`яснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного та житлового законодавства.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом №149 від 14.03.2017 її сину ОСОБА_2 належить квартира розташована в АДРЕСА_1 , виданого 14.03.2017 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 47055882, власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6)

Згідно витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні в АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.8)

Зі свідоцтва про шлюб (копії) вбачається, що ОСОБА_3 (відповідач) та ОСОБА_5 є подружжям (а.с.15)

Згідно мирової угоди ОСОБА_6 (дружина відповідача) уклала з ОСОБА_1 (позивачкою) угоду на право проживання у житловому приміщенні в АДРЕСА_1 (а.с.57).

Згідно довідки №286 про склад сім`ї ОСОБА_3 (відповідача) останній зареєстрований в АДРЕСА_2 (а.с.62).

Позивачка, посилається на акти обстеження на предмет проживання відповідача у спірній квартирі, проте, відповідач ствердив, що він приходить до дружини та дитини і не оспорює його тимчасове перебування, яке не носить систематичного характеру, за місцем проживання дружини. На підтвердження свого фактичного місця проживання за адресою реєстрації надав Акт обстеження (а.с.61)

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, згідно, ч.4 ст.41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно зі ст. 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання.

Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Приписами статті 379 ЦК України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.

Згідно ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до ч.4, ч.5 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до ст.150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтею 156 ч.1 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно ч.2, 3 ст. 156 ЖК УРСР за згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 ЖК Української РСР. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 ЖК Української РСР.

Згідно положень ч.1, 2 ст.64 ЖК УРСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до висновку висловленого у постанові ВСУ від 17.10.2018 у справі №521/17805/16-ц, вбачається наступне: за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України регулює взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Звертаючись з даним позовом до суду позивачка визначила спосіб для відновлення порушених прав свого неповнолітнього сина обравши предметом позову виселення відповідача ОСОБА_3 з належного її сину житлового приміщення квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 посилаючись на норми матеріального права - статті 317, 319, 321, 391 ЦК України, мотивуючи свою позицію тим, що відповідач створює перешкоди у користуванні належною квартирою, що унеможливлює розпоряджатися другою половиною квартири, яку не орендує дружина відповідача.

Позивачем заявлено вимогу про виселення відповідача, то суд зазначає, що дані правовідносини регулюються статтями 109, 116 ЖК УРСР.

Згідно з ч. 1 ст.109 ЖК УРСР, виселення із займаного приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до статті 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які самоправно зайняли (займають) жиле приміщення, виселення проводиться без надання їм іншого жилого приміщення.

Аналіз наведених вище норм закону дає підстави стверджувати, що законодавцем передбачено вичерпний перелік підстав, за яких допускається виселення особи.

Суд звертає увагу на той факт, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б дали підстави стверджувати про вчинення відповідачем фізичного чи психологічного насильства щодо позивачки чи членів її сім`ї, використання ним не за призначенням житлового приміщення (квартири), його руйнування чи псування.

На противагу підставам, які зазначені у законі як підстави для виселення особи з житлового приміщення, з Довідки Городоцької міської ради від 14.10.2022 вбачається, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрований за іншою адресою в селі Долиняни. (а.с.62)

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Таким чином, позивачкою в суді не доведено, що відповідач ОСОБА_7 систематично проживає в квартирі належній її сину та чинить їм перешкоди в користуванні квартирою, а відтак і не може бути виселений з нього.

Щодо наданих в суді пояснень, які відібрав адвокат Винниченко М.П. у громадян ОСОБА_8 та ОСОБА_9 як у свідків, суд не може брати до уваги, як належний та допустимий доказ, оскільки вказані особи не попереджені про кримінальну відповідальність, З врахуванням наведених вище обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення ОСОБА_3 з підстав, наведених позивачкою, задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. 116, 150, 156 ЖК України; ст. 76 - 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , як законного представника в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом виселення з житлового приміщення - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп (дев`ятсот дев`яносто дві грн.) 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст судового рішення буде складено 02.06.2023.

Учасники справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживаюча в АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований в АДРЕСА_2 .

Суддя Яворська Н.І.