Справа № 444/1569/23
Провадження № 2/444/636/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

19 липня 2023 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Олещук М. М.,

секретар судового засідання Мачіха Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовомОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Куликівської селищної ради Львівського району Львівської області, третя особа: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до суду із позовом до відповідачаКуликівської селищної ради Львівського району Львівської області, третя особа: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про визнання права власності на нерухоме майно. Свої позовні вимоги мотивують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 . Після смерті ОСОБА_5 залишилося наступне спадкове майно - житловий будинок АДРЕСА_1 . Померлий ОСОБА_5 та позивач ОСОБА_1 були подружжям, що стверджується їх свідоцтвом про одруження. Померлий ОСОБА_5 за життя заповіту не складав. Житловий будинок на праві колгоспного двору в погосподарській книзі зареєстрований за ОСОБА_5 .

Позивач в позовній заяві зазначає, що відповідно до чинного на той час законодавства, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні. Отже всі члени двору, головою якого був ОСОБА_5 , мали рівне право на частки в майні двору, по 1/5 частині кожний.

Після смерті чоловіка ОСОБА_1 зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_5 , однак нотаріус в письмовій заяві їй відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки її померлий чоловік ОСОБА_5 такого права належним чином не зареєстрував, про що стверджує також довідка ЛОР ОКП "БТІ та ЕО" від 20.03.2023 року №380-з.

Крім того, позивач вказує, що їй, як члену колишнього колгоспного типу двору, також належить право на 1/5 частки в майні двору житлового будинку АДРЕСА_1 , а також її дітям позивачам по справі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 належить право на 1/5 частки в майні двору, однак, таку вона не може зареєструвати, в зв`язку з вступом в дію Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», та проведенням децентралізації внаслідок якої ліквідовано Ново-Скварявську сільську раду, а тому реєстрація права власності на належну їй частку двору можлива лише за рішенням суду.

Враховуючи наведене вище, позивачі просять суд задовольнити їх позовні вимоги.

Ухвалою судді від 23.05.2023 року відкрито провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду в загальному позовному провадженні, підготовче судове засідання призначено на 26.06.2023 року. Одночасно витребувано від третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) належним чином завірену (прошиті та пронумеровані всі аркуші, скріплені гербовою печаткою) копію спадкової справи, яка заведена після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

21.06.2023 року на адресу суду від Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Жовківської державної нотаріальної контори надійшла належно засвідчена копія спадкової справи №90/2023, яка заведена після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

26.06.2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 19.07.2023 року.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені належним чином, подали до суду заяви, в яких просили розгляд справи проводити у їх відсутності.

Представник відповідача Куликівської селищної ради Львівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду Куликівська селищна рада Львівського району Львівської області подала письмову заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. У вирішенні даної справи відповідач покладається на позицію суду.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в судове засідання не з`явилась, однак, на адресу суду державна нотаріальна контора подала письмову заяву про розгляд справи, у зв`язку із відсутністю додаткових пояснень, за відсутності їх представника.

А тому, судом вирішено проводити розгляд справи за відсутності учасників справи та на підставі наявних у справі доказів.

Оскільки учасники справи в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом про спадкування житлового будинку АДРЕСА_1 , та який відносився до колгоспного типу двору, що стверджено випискою із погосподарської книги №1, відповідно до якої голова двору - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , члени двору: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (арк.спр.6).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер (арк.спр.4).

Згідно із копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 з 27.05.1972 року перебували у зареєстрованому шлюбі (арк.спр.5).

Із копії довідки виданої 20.03.2023 року ОКП "БТІ та ЕО" гр. ОСОБА_1 встановлено, що згідно даних ОКП ЛОР "БТІ та ЕО" станом на 29.12.2012 року реєстрація права власності за адресою АДРЕСА_1 не проводилася (арк.спр.7).

Відповідно до витягу №71788497 про реєстрацію в спадковому реєстрі після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведена спадкова справа №91/2023 (арк.спр. 8).

У зв`язку із одруженням позивач ОСОБА_3 змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 » на прізвище чоловіка « ОСОБА_8 », що встановлено із копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 (арк. спр.26).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на все належне йому майно, а саме на 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_1 з такою ж частиною господарських будівель.

При житті ОСОБА_5 заповіту не складав, що підтверджується довідкою виданою 09.03.2023 року старостою Великодорошівського старостинського округу Куликівської селищної ради Львівського району Львівської області про те, що від імені гр. ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 , заповіт селищною радою не посвідчувався (арк.спр. 50).

Із копії спадкової справи №91/2023 року, яка відкрита Жовківською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_5 , встановлено, що про спадкування 14.03.2023 року звернулася ОСОБА_1 , однак свідоцтво про право на спадщину, а саме на 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_1 з такою ж частиною господарських будівельїй не видавалося (арк.спр.45).

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року зі змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.2008 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та не працездатних.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Відповідно до ст.120 Цивільного кодексу Української РСР, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Таким чином всі вище перелічені особи, а саме ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є членами двору, головою якого був чоловік позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , мали рівне право на частки в майні двору, по 1/5 частині кожний. Отже, на день смерті ОСОБА_5 , його дружина ОСОБА_1 , фактично прийняла спадщину, але не оформила нотаріально 1/5 частки майна двору її чоловіка. Крім того, позивачці ОСОБА_1 , як члену колишнього колгоспного типу двору також належить право на 1/5 частку в майні двору.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Відповідно до п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 № 296/5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Оскільки господарство №16ав АДРЕСА_1 відносилося до колгоспного типу двору, члени двору мають право на частку в даному майні. Однак, оскільки з 01.01.2013 року змінено порядок реєстрації прав на нерухоме майно, то відповідно до ч.1 п. 9 ст. 27 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстрація їх права власності на частки будинку можлива лише за рішенням суду.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у по господарські книги місцевих Рад.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні.

Позивач вказує, що право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_5 , як головою двору, що стверджується випискою із погосподарської книги (арк.спр.6).

Із копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами встановлено, що такий знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , житлова площа - 58,6 кв.м, допоміжна 102,1 кв.м., веранда, сараї, підвал, ворота з хвірткою, огорожа (арк.спр. 9-23).

Відповідно до вимог ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно зі ст. 1216- ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Із постанови Жовківської державної нотаріальної контори від 30.03.2023 року встановлено, що державний нотаріус Жовківської державної нотаріальної контори постановив відмовити ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки спадкоємцем не дотримано п.2 ст.49 Закону України «Про нотаріат», а саме: не надані необхідні правовстановлюючі документи, що посвідчують право власності на спадкове нерухоме майно, яке підлягає реєстрації (арк.спр.32).

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Ч. 1 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч.2 ст. 16 ЦК України,способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Ураховуючи наведене, суд, належним чином оцінивши зібрані у справі докази та встановивши дійсні обставини справи, приходить до висновку, що позов належить задовольнити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, ч. 2 ст. 247, ст. 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 392, 1216, 1218, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальна площа якого становить 160,7 кв.м, житлова 58,6 кв.м, допоміжна 102,1 кв.м., з такою ж частиною господарських будівель, з яких 1/5 частки в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та 1/5 частки ОСОБА_1 як члена колишнього колгоспного типу двору.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальна площа якого становить 160,7 кв.м, житлова 58,6 кв.м, допоміжна 102,1 кв.м., з такою ж частиною господарських будівель, як члена колишнього колгоспного типу двору.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальна площа якого становить 160,7 кв.м, житлова 58,6 кв.м, допоміжна 102,1 кв.м., з такою ж частиною господарських будівель, як члена колишнього колгоспного типу двору.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальна площа якого становить 160,7 кв.м, житлова 58,6 кв.м, допоміжна 102,1 кв.м., з такою ж частиною господарських будівель, як члена колишнього колгоспного типу двору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 31.07.2023 року.

Суддя: Олещук М. М.