Справа № 359/4140/23
Провадження № 2/359/1696/2023
13 вересня 2023 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.
при секретарі - Івковій Д.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом Товариства з Обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Акціонерне товариство «ОТП БАНК», про стягнення заборгованості за кредитним договором
04.05.2023 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вище зазначена позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача на свою користь:
- судовий збір у розмірі 7 641 грн.;
Крім того, згідно з реєстром боржників № 2 до договору факторингу № 21/10/22 від 21.10.2022, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 6191,36 грн., з яких: 5000 грн. сума заборгованості по тілу, 1191,36 грн. сума заборгованості за відсотками.
Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконала свого зобов`язання про повернення кредитних коштів. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки первісного кредитора, тому позивач звернувся до суду.
Ухвалою від 08.05.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження ( а. с. 45-46).
У судове засідання представники позивача не з`явились, про день, час та місце розгляду справи позивач повідомлений належним чином, одночасно в позовній заяві поданій представником позивача Воронюк С., а також в клопотанні ОСОБА_2 , яке надійшло на адресу суду 23.05.2023, просили розглянути справу без участі представника позивача, проти ухвалення заочного розгляду справи не заперечують, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позовну заяву до суду не направила.
Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У судовому засіданні встановлено, що 31.05.2019 ОСОБА_1 було подано анкету-заяву на отримання кредиту/опитувальний лист (а. с. 13-15).
Вказаним договором передбачено такі умови : п. 1.1. - загальний розмір кредиту складає 200000 грн., дата остаточного повернення кредиту 31.05.2024, строк на який надається кредит визначено графіком платежів, річна база нарахування процентів для розрахунку використовується фактична кількість днів у календарному місяці та у календарному році, комісія за управління кредитом - щомісячно у розмірі 0,85 % від суми кредиту; п. 1.2. - протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом діє фіксована процентна ставка у розмірі 36 % річних; п. 1.3. - повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів; п. 1.4. - датою (моментом) надання банком та отриманням позичальником кредиту вважається дата підписання позичальником кредитного договору. Кредит надається шляхом видачі суми кредиту у вигляді готівкових коштів через касу банку.
Крім того 31.05.2019 ОСОБА_1 було підписано паспорт споживчого кредитування, чим підтвердила те, що отримала і ознайомилася з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надану їй виходячи із обраних нею умов кредитування а також орієнтовний графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб та довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб (а. с. 7-8, 9-10, 11-12, 15).
Грошові кошти у розмірі 200 000 гривень, відповідач отримала 31.05.2019, що підтверджується заявою на видачу готівки ( а. с. 20).
Крім того встановлено, що 21.10.2022 між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 21/10/22 ( а. с. 23-26).
Згідно з п. 6.4 договору факторингу у випадку, якщо з моменту переходу до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» права вимоги, АТ «ОТП Банк» отримав від боржників будь-яку суму грошових коштів в погашення їх заборгованості, АТ «ОТП Банк» зобов`язаний перерахувати платіж ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» протягом трьох банківських днів з дати його отримання (а. с. 23-26).
Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно із вимогами ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).
Згідно з ч. ч. 1, 2ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
В силу вимог ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 ЦК України).
Відповідно до статті 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Отже, з огляду на встановлені судом обставини, позивач набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором. Із матеріалів справи вбачається, що боржник не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, однак ця обставина не позбавляє її обов`язку погашення заборгованості, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє її від обов`язку погашення кредиту взагалі. У такому випадку боржник лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.
Однак, доказів виконання вказаних вимог відповідач суду не надала. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до ОСОБА_1 остання не здійснювала жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунок ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», ні на рахунок попереднього кредитора.
Судом встановлено, що відповідачем порушені умови укладеного договору щодо погашення кредиту та процентів за користування кредитом, оскільки відповідач у передбачені кредитним договором строки та погоджені між договірними сторонами графіки повернення кредитних коштів, кредит не повернула та не сплатила проценти.
Суд враховує, що дата та суми сплачених відповідачем на погашення заборгованості коштів підтверджується уповноваженою службовою особою. Порядок нарахування процентів відповідає умовам укладеного договору. Правильність проведеного розрахунку не викликає у суду сумнівів.
Будь-яких заперечень щодо правильності нарахованої заборгованості за кредитом, а також доказів, які це підтверджують, відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття.
В силу вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Разом із з цим докази отримання кредитної картки та використання кредитних коштів відповідачем, в наданих позивачем документах відсутні.
При вирішенні питання щодо судових витрат суд виходить із наступного.
Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
У відповідності до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).
Відповідно до вимог частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення справи.
Акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги від 03.04.2023 містить положення про те, що оплата професійної правничої допомоги адвоката здійснюється клієнтом у повному обсязі при підписанні відповідного акту. Отже, зазначене підтверджує здійснення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, надану адвокатом у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції.
Присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Європейський суд з прав людини застосовує такі критерії - заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим та мати мають розумний розмір.
Верховний Суд неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При визначенні суми відшкодування, суд також виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Суд враховує, що адвокат участі у розгляді справи не брав, справа не представляє великої складності, тому неминучість витрат на правничу допомогу в заявленому розмірі викликає сумнів.
Так, згідно з переліком складу, обсягу та видів виконаних робіт, наведеному у Детальному описі робіт (наданих послуг) (а.с.36) та в акті від 03 квітня 2023 року (а.с.37) виключне такі види послуг, як : консультація усного характеру (1 год. 1000 грн.); правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій щодо захисту інтересів (2 год. 2000 грн.); експертиза юридичних документів (1 год 1000 грн.); складання позовної заяви (5 год. 5000грн.); формування додатків до позовної заяви (письмові докази) (0,5 год. 500 грн.); подання позовної заяви та копії позовної заяви з додатками, до суду шляхом надсилання позовної заяви поштовим відправленням (0,5 год. 500 грн.).
Встановлено, що позовна заява складається з восьми сторінок, описова та мотивувальна частина якої займає шість сторінок. На переконання суду така послуга, як складання позовної заяви потребує дослідження документів та правового аналізу обставин справи, отже включає у себе зазначену роботу, яку, позивач та адвокат оцінили як окремі послуги на суму 3000 грн. Також суд враховує, що будь-яких доказів проведення усної консультації тривалістю одна година, а також необхідності та неминучості таких витрат (1000грн.), зважаючи на мету звернення до адвоката підготовку позовної заяви для звернення з позовом до суду, позивачем не доведено.
Також суд вважає безпідставним включення до переліки послуг з правничої допомоги витрат на формування додатків до позовної заяви (0,5 год. 500 грн.) та направлення позовної заяви з копіями до суду засобами поштового зв`язку (0,5 год. 500 грн.), оскільки такі дії не потребують юридичних знань та відповідно кваліфікованої правничої допомоги.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відшкодуванню підлягають лише обґрунтовані та документально підтверджені витрати на правничу допомогу зі складання позовної заяви на суму 5000 гривень.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 7547,30 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 3698 від 20.04.2023 (а. с. 1).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 266, 273, 280-282 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Бориспільським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня виготовлення повного тексту рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст судового рішення виготовлено 22.09.2023.
Суддя: І. В. Муранова-Лесів