ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/1418/21 Номер провадження 22-ц/814/3752/23Головуючий у 1-й інстанції Назарьова Л.В. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах:

Головуючого судді-доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник позивача адвокат Бердніченко О.П.

відповідач ОСОБА_2

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 19 квітня 2023 року, ухвалене суддею Назарьовою Л.В., повний текст рішення складено - дата не вказана

у справі за позовом представника ОСОБА_1 - адвоката Бердніченко Оксани Павлівни до ОСОБА_2 про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Бердніченко О.П. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна, в якому просила суд виділити в натурі, як самостійний об`єкт (одиницю) нерухомого майна належні їй 5/8 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та 5/8 частин земельної ділянки, призначеної для обслуговування житлового будинку, судові витрати по сплаті експертизи покласти на відповідача.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є власником 5/8 часток житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, а також земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування вказаного будинку, по АДРЕСА_1 . Право на інші 3/8 частки вказаного майна, в порядку спадкування, належить ОСОБА_2 . На цей час співвласники мають спільний вхід і комунікації, однак ОСОБА_1 бажає виділити належну їй частку у натурі, як самостійний об`єкт (одиницю) нерухомого майна, а відповідач у добровільному порядку відмовляється від проведення поділу.

20.04.2022 року представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Бердніченко О.П. подано уточнення до позовної заяви про виділ у натурі частки нерухомого спільного майна (т.1. а.с. 177-178).

28.03.2023 року представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Бердніченко О.П. подано уточнення до позовної заяви про виділ у натурі частки нерухомого спільного майна (т.2. а.с. 124-127), в якій з урахуванням висновків судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №84 від 16.01.2022 року просила суд: - виділити в натурі у власність ОСОБА_1 як самостійний об`єкт (одиницю) нерухомого майна належні їй 5/8 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що складається із частини житлового будинку літ. Аа, а саме кімнат 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-8, погреба літ. ап, частини господарчого блоку літ. Ббб`б2, вбиральні літ. Т, вигрібної ями літ. І, огорожі № 1,2; - 5/8 часток земельної ділянки, загальною площею 0,0597 га, кадастровий номер :50:001:0585 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 згідно варіанту 1 висновку судової будівельно- технічної та земельно-технічної експертизи №84 від 17.01.2022 року, припинивши право спільної часткової власності на вказане майно: - визнати за ОСОБА_1 право власності на виділений самостійний об`єкт (одиницю) нерухомого майна з правом присвоєння поштової адреси; - встановити безоплатний та безстроковий сервітут для сторін щодо користування земельними ділянками на чужій території виключно лише для обслуговування зовнішніх стін будинку (ремонту); - з метою обслуговування будинку літ. «А» зовнішніх стін будинку (ремонту) встановити сервітут для ОСОБА_3 на земельній ділянці ОСОБА_4 площею 5,7 м2 (на плані полоса жовтого кольору зі східної сторони будинку); - з метою обслуговування будинку літ. «А» зовнішніх стін будинку (ремонту) встановити сервітут для ОСОБА_5 на земельній ділянці ОСОБА_6 площею 4,9 м2 (на плані полоса жовтого кольору із західної сторони будинку); - сторонам переобладнати загальну мережу газопостачання кожен у належній йому частині будинку, встановивши окремий газовий лічильник та залишивши підземну частину газогону у спільному користуванні; - сторонам переобладнати загальні системи життєзабезпечення у будинку (водопостачання, опалення, електропостачання, водовідведення (зливні ями) на окремі, кожен у належній йому частині будинку, встановивши окремі лічильники у своїй частині; - сторонам встановити огорожу по лінії розмежування земельних ділянок. Покласти витрати за проведення судових експертиз на ініціаторів їх проведення.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 19 квітня 2023 року позов адвоката Бердніченко Оксани Павлівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна - задоволено.

Виділено в натурі у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як самостійні об`єкти нерухомого майна належні кожному з них частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .

Розподілено домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , згідно варіанту № 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи №84.

Виділено в натурі у власність ОСОБА_1 у самостійний об`єкт нерухомого майна належні їй 5/8 часток житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , (на плані зафарбовано червоним кольором): в частині житлового будинку літери «А,а» площею 40,9 кв.м. сіни площею 3,3 кв.м; ванну-топочну площею 5,3 кв.м; житлову кімнату площею 19,5 кв.м; житлову кімнату площею 9,7 кв.м; сіни площею 3,1 кв.м; погріб літери «ап»; частину господарського блоку літери «Б,б,б-1,б-2», вбиральню літери «Т»; вигрібну яму літери «І»; частину огорожі № 1,2, що становить 63/100 часток, загальною ринковою вартістю 155 190 грн., що на 1965 грн. більше, ніж частка ОСОБА_2 .

Виділено в натурі у власність ОСОБА_2 у самостійний об`єкт нерухомого майна належні йому 3/8 часток житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , (на плані зафарбовано синім кольором): в частині житлового будинку літери «А,а» площею 26,6 кв.м. житлову кімнату площею 8,7 кв.м; кухню площею 14,8 кв.м; поєднану вбиральню площею 3,1 кв.м; частину господарського блоку літери «Б,б,б-1,б-2», частину огорожі «№ 1,2», що становить 37/100 часток, загальною ринковою вартістю 89 970 грн., що на 1965 грн. менше, ніж частка ОСОБА_1 .

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок з господарсько- побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно виконати такі переобладнання:

- закласти дверні отвори із кухні 1-6 площею 14,8 кв.м в кімнату 1-3 площею 19,5 кв.м. та сіни 1-8 площею 3,1 кв.м;

Зобов`язано ОСОБА_1 виконати такі переобладнання:

- в межах приміщень сіней 1-1 площею 3,3 кв.м та ванни-топочної 1-2 площею 5,3 кв.м. передбачити кухню площею не менше 5,0 кв.м. та санвузол площею 3,6 кв.м.

Зобов`язати ОСОБА_2 виконати такі переобладнання:

- на місці віконного отвору в приміщенні кухні 1-6 площею 14,8 кв.м улаштувати дверний отвір із склінням;

- у приміщенні 1-6 площею 14,8 кв.м поєднати кухню та загальну кімнату (вітальню), передбачивши обладнанням її електроплитою та примусовою витяжною вентиляцією.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 межу розподілу приміщення даху використовувати у відповідності до лінії розподілу житлового будинку з прибудовою без улаштування перегородки, згідно з протипожежними нормами.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 роз`яснено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466 «Про деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт», до положень ЗУ «Про архітектурну діяльність», ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності» виконувати переобладнання можливо після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт Державній архітектурно-будівельній інспекції або її територіальному органу за місцезнаходженням об`єкта будівництва. Переобладнання проводити за проектною документацією, розробленою організацією, яка має ліцензію на проведення такого виду робіт.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1965 грн. різниці у вартості домоволодіння.

Розподілено земельну ділянку, кадастровий номер :50:001:0585, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , згідно варіанту № 2 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 84.

ОСОБА_1 виділено земельну ділянку (на плані зафарбовано в червоний колір) з такими межами: з боку земель міської ради ( АДРЕСА_1 ) довжина межової лінії складає 15,82 м; з боку земельної ділянки ОСОБА_7 (кадастровий номер :50:001:0320) довжина межової лінії складає: 27,60 м; 4,20 м; з боку земель міської ради довжина межової лінії складає: 10,89 м; з боку земельної ділянки, що виділяється ОСОБА_2 , довжина межової лінії складає: 3,35 м, 3,83 м, 2,37 м, 0,25 м, 4,54 м, 0,4 м, 1,87 м, 4,44 м, 1,0 м, 2,3 м, 1,8 м, 4,5 м, 0,3 м, 2,5 м, 5,7 м, 2,1 м. Площа безпосередньо відокремленої частини земельної ділянки складає 0,319 га, що менше на 54 м.кв. і складає 319/597 частки.

ОСОБА_2 виділено земельну ділянку (на плані зафарбовано в синій колір) з наступними межами: з боку земель міської ради ( АДРЕСА_1 ) довжина межової лінії складає 2,98 м; з боку земельної ділянки, що виділяється ОСОБА_1 , довжина межової лінії складає: 2,1 м, 1,0 м, 4,7 м, 2,5 м, 0,3 м, 4,5 м, 1,8 м, 2,3 м, 1,0 м, 4,44 м, 1,87 м, 0,4 м, 4,54 м, 0,25 м, 2,37 м, 3,83 м, 3,35 м; з боку земель міської ради довжина межової лінії складає 7,95 м, 18,08 м, 13,50 м. Площа безпосередньо відокремленої частини земельної ділянки складає 278 м.кв, що більше на 54 м.кв. і складає 278/597 частки.

Право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на земельну ділянку кадастровий номер :50:001:0585, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , припинено.

Встановлено для ОСОБА_1 постійний безоплатний земельний сервітут у виді права обслуговування будинку літери «А» та вхідного погребу на земельній ділянці ОСОБА_2 , площею 23 м.кв (на плані заштриховано синім кольором).

Встановлено для ОСОБА_2 постійний безоплатний земельний сервітут у виді права проходу та обслуговування будинку літери «А» на земельній ділянці ОСОБА_1 , площею 5 м.кв (на плані заштриховано червоним кольором).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 1073,60 грн. судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що час між сторонами існують неприязні стосунки, на що вони неодноразово звертали увагу у судовому засідання, а тому з метою уникнення конфліктних ситуацій та виділення у окремі об`єкти (одиниці) не лише житлового будинку, а й земельної ділянки, призначеної для його обслуговування, суд визнав за доцільне обрати варіант поділу, запропонований у додатковому висновку експерта №84 та провести поділ будинку саме у порядку, запропонованому експертом та варіантом поділу земельної ділянки, із встановленням сервітуту, оскільки вказаний варіант поділу відповідатиме розміру часток співвласників домоволодіння, виключить спільне володіння сторонами земельною ділянкою, а також потребуватиме найменших затрат обох сторін по переплануванню домоволодіння, тому буде найбільш правильним у вирішенні спору. Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 необхідно виділити в натурі у власність як самостійні об`єкти нерухомого майна належні кожному з них частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та земельну ділянку, а саме, розподілити домоволодіння згідно варіанту №1 висновку судової будівельно-технічної експертизи №84, а земельну ділянки - згідно варіанту № 2 висновку судової будівельно-технічної експертизи №84. При цьому, оскільки сторони при поділі житлового будинку та земельної ділянки не можуть використовувати свою власність у повному обсязі, порушене право підлягає захисту шляхом встановлення сервітуту на земельну ділянку іншого співвласника, а саме для ОСОБА_1 необхідно встановити постійний безоплатний земельний сервітут у виді права обслуговування будинку літери «А» та вхідного погребу на земельній ділянці ОСОБА_2 , площею 23 м.кв (на плані заштриховано синім кольором); ОСОБА_1 має право безперешкодного проходу по земельній ділянці ОСОБА_2 до вхідного погребу, який виділяється їй у власність, а також для його обслуговування. Для ОСОБА_2 необхідно встановити постійний безоплатний земельний сервітут у виді права проходу та обслуговування будинку літери «А» на земельній ділянці ОСОБА_1 , площею 5 м.кв (на плані заштриховано червоним кольором), право проходу передбачається лише для обслуговування будинку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та повернути справу на новий судовий розгляд.

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час розгляду справи судом не прийнято до уваги, що у разі застосування варіанту №1 висновку судово-будівельно-технічної експертизи №84, то його права як власника частини будинку будуть порушені з наступних підстав: частина будинку, яку експерт пропонує залишити йому, розміщена над погрібом, який приєднаний до його частини будинку та який суд передав позивачеві, що у подальшому буде перешкодою для належного користування і розпорядження майном, адже земельна ділянка та будинок, який на ній розміщений, є невід`ємною частиною, тобто, по зазначеному варіанту він буде повністю обмежений у проведенні до своєї частини будинку водопостачання, відведенні каналізації, оскільки ці комунікації він зможе провести до своєї частини будинку тільки через погріб, який буде по запропонованому варіанту належати позивачеві, яка буде категорично проти цього. Вказує, що усі об`єкти права власності є рівними перед законом. Вказує, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при цьому власнику, що виділяється, та власнику, що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого співвласника, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна у розумінні ст. 181 цього Кодексу та п.10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою КМ України від 08.12.2010 року №1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них». Вказує, що позивач має у користуванні відокремлену частину будинку та земельні ділянку, автономні комунікації і при розподілу будинку її права не зачіпаються, а у його відокремленій частині повністю буде відсутнє водопостачання, каналізація, у зв`язку з чим йому знову доведеться це все будувати, ремонтувати, і всі ці комунікації він зможе провести тільки через погріб, який знаходиться від його кімнатою у його частині будинку та його земельній ділянці. Вказує, що його право на виділ належної частини житлового будинку гарантоване ст. 364 ЦК України. Вважає, що при визначеному судом варіанті та землекористуванні, суд першої інстанції не врахував, що цей варіант розподілу будинку з господарськими спорудами порушить його права як співвласника будинку. Крім того, вважає, що поза увагою суду залишилося безліч не з`ясованих обставин, які потребують досліджень та спеціальних знань, а саме з приводу проведення водопостачання, відведення каналізації та опалення до його частини будинку.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 є власником 5/8 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що складається в цілому з: житлового будинку саманного, обл. цементною плиткою, загальною площею 67,5 кв.м, житловою площею 37,9 кв.м, зазначеного в плані під літерою «А,а», погріба літери «ап», господарського блоку літери «Б,б,б1,б2», вбиральні літери «Т», вигрібної ями літери «І», огорожі літери «№1,2».

Крім цього, ОСОБА_1 є власником 5/8 частин земельної ділянки, що знаходиться в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :50:001:0585, переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (т.1 а.с. 5-23).

Зазначене майно належить ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Право власності на інші 3/8 часток нерухомого майна, а саме, житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та земельної ділянки у порядку спадкування належить ОСОБА_2 .

За результатами висновку експерта судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №64 від 12.11.2021 року встановлено, що загальна площа житлового будинку літ «А-1», яка відповідає належній ОСОБА_1 частці становить 42,2 м.кв, а інших 3/8 часток 25,3 м.кв (т. 1 а.с. 68-100).

У зазначеному висновку експертом ОСОБА_10 запропоновано три варіанти поділу житлового будинку з господарським будівлями та спорудами, а також п`ять варіантів поділу земельної ділянки (1,2 та 5 варіанти відповідають розподілу будівель (1-й варіант); 3-й варіант відповідає розподілу будівель (2-й варіант); 4-й варіант відповідає розподілу будівель (варіант № 5)).

Найбільш наближеним до ідеальних часток співвласників є другий варіант поділу домоволодіння, у якому частка ОСОБА_1 буде складати 3/5, а ОСОБА_2 - 2/5, грошова компенсація різниці частки становитиме 4 629 грн.

За результатами додаткової судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №84 експертом запропоновано один варіант поділу житлового будинку з відхиленням ідеальних часток на 0,8 % та два варіанти поділу земельної ділянки, в тому числі, зі встановленням земельного сервітуту.

При визначенні на підставі якого висновку експерта та запропонованих експертом варіантів поділу вирішити спір, суд першої інстанції враховував необхідність збереження ідеальних часток співвласників, а також взяв до уваги фактичне користування сторонами домоволодінням і стосунки, які склалися між позивачем і відповідачем. При цьому, визначальним при поділі домоволодіння суд визнав необхідність збереження ідеальних часток співвласників, а не порядок користування ними майном.

Підстав для визнання зазначених вище висновків експертів недопустимим доказом судом першої інстанції не встановлено.

При визначенні варіантів поділу суд першої інстанції виходив, що найбільш наближеним до ідеальних часток співвласників є варіант поділу будинку, запропонований експертом у додатковій судовій будівельно-технічній та земельно-технічній експертизі (відхилення ідеальних часток становить лише 0,8 %, грошова компенсація становитиме 1965 грн).

Крім цього, суд першої інстанції взяв до уваги, що вказаний судом варіант поділу у додатковій експертизі найбільш відповідає також і порядку користування домоволодінням сторонами (як позивачем, так і відповідачем) на даний час.

Суд першої інстанції також звернув увагу, що відповідач обрав 2 варіант поділу будинку висновку експерта №64, згідно якого саме позивачу має бути виділений погріб «ап», проти чого він сам заперечував у судовому засіданні.

Висновок експерта №КСЕ-19/117-22/5992 за результатами повторної судової експертизи (т. 2 а.с. 1-74) суд першої інстанції визнаі неналежним доказом, оскільки сторони заперечують проти запропонованих у висновку варіантів поділу домоволодіння і земельної ділянки.

При вирішенні спору суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Згідно ч.1ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За приписами ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.6,7 постанови від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», виділ у натурі часток жилого будинку можливий, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом. При вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що виходячи зі змісту ст.115 ЦК України, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при цьому власнику, що виділяється, та власнику, що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого співвласника, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 2010 року №1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них».

Відповідно до Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007 року №55 поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна.

Відповідно до Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 № 55, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.07.2007 за № 774/14041 пункт 2.6 якої передбачає, що висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна (додаток 1), який містить такі дані: а) кому належить об`єкт нерухомого майна; б) на підставі яких правовстановлювальних документів; в) повну технічну характеристику об`єкта нерухомого майна; г) фактичне користування будинками (приміщеннями), будівлями та спорудами між співвласниками; ґ) який документ підтверджує право власності (користування) земельною ділянкою; д) склад новоутворених об`єктів нерухомого майна і їх адреси; е) пропозиції щодо можливих розмірів земельних ділянок, що закріплюються за новими (виділеними) об`єктами з урахуванням обмежень (обтяжень) на використання земельних ділянок відповідно до затвердженої містобудівної документації та земельного законодавства (варіанти поділу додаються).

Виходячи з аналізу змісту норм статтей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України необхідно дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

Під неспівмірною шкодою господарського призначення необхідно розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові від 03 квітня 2013 року, справа №6-12цс13.

Щодо поділу земельної ділянки, то згідно положень ч. 1 ст. 88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. В той же час, ч. 3, 4 цього Кодексу учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Згідно ч. 3 ст. 89 Земельного кодексу України передбачено, що, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (п.п.«е» п.18) у випадках, передбачених статтями 86-89 ЗК, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває в спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, у разі недосягнення згоди - за рішенням суду. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки (у тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають) або виплати рештою учасників грошової компенсації за цю частку при неможливості її виділення та отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки.

Частиною першою статті 120 ЗК України встановлено, щоу разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Крім цього, статтею 98 ЗК України визначено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею.

Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Відповідно до ст. 100 ЗК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Відповідно до ст. 404 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Аналіз норм чинного законодавства свідчить, що метою сервітуту є задоволення потреб власника, землекористувача земельної ділянки або іншої заінтересованої особи для ефективного використання земельної ділянки; умовою встановлення сервітуту є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб. У рішенні суду має бути чітко визначено обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном.

Речове право у вигляді сервітуту дає змогу власникові повною мірою реалізувати надані йому правомочності щодо належного цій особі майна і забезпечити його ефективне використання, а також передбачає право на задоволення немайнових інтересів інших осіб, речове право яких на чужу річ не повязана зі здійсненням майнових прав.

Відповідно до правової позиції Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду згідно з постановою від 26.03.2020 у справі № 383/153/17 системний аналіз положень законодавства дає підстави для висновку про можливість встановлення земельного сервітуту шляхом надання права проїзду та проходу через належну іншій особі земельну ділянку у разі, якщо задовольнити таку потребу у будь-який інший спосіб неможливо.

Згідно ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Апеляційний суд у складі колегії суддівпогоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є виділення в натурі як самостійний об`єкт (одиницю) нерухомого майна належні позивачу 5/8 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та 5/8 частин земельної ділянки, призначеної для обслуговування житлового будинку.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Як правильно встановив суд першої інстанції, у спірному домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування власником 5/8 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що складається в цілому з: житлового будинку саманного, обл. цементною плиткою, загальною площею 67,5 кв.м, житловою площею 37,9 кв.м, зазначеного в плані під літерою «А,а», погріба літери «ап», господарського блоку літери «Б,б,б1,б2», вбиральні літери «Т», вигрібної ями літери «І», огорожі літери «№1,2», є ОСОБА_1 , також вона є власником 5/8 частин земельної ділянки, що знаходиться в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :50:001:0585, переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Право власності на інші 3/8 часток нерухомого майна, а саме, житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та земельної ділянки у порядку спадкування належить ОСОБА_2 .

Між сторонами склався фактичний порядок користування домоволодінням, що підтверджується поданими ними заявами до суду (т.1 а.с. 230-231, 234), в яких кожна сторона зазначила, які саме приміщення у житловому будинку та які господарські споруди перебувають у користуванні кожної сторони на час перебування справи у провадженні суду першої інстанції, до заяв доданий технічний план житлового будинку та земельної ділянки з розташованими на ній господарськими спорудами, на яких у кольорах відображені приміщення та споруди, які перебувають у користуванні кожної із сторін спору (т.1 а.с. 232,233).

По справі за клопотанням сторін було проведено три судові будівельно-технічні та земельно-технічні експертизи, а саме №64 від 12.11.2021 року (т.1 а.с. 69- 97) за клопотанням сторони позивача; №84 від 17.01.2022 року (т.1 а.с. 136-0147) за клопотанням сторони позивача; №КСЕ-19/117-22/5992 від 22.12.2022 року (т.2 а.с. 2-72) за клопотанням відповідача.

Судом першої інстанції надана правова оцінка вказаним висновкам експертиз, з наведенням мотивів відхилення двох висновків.

Вирішуючи спір про поділ спірного домоволодіння та земельної ділянки за варіантом №1 висновку судової будівельно-технічної експертизи №84 від 17.01.2022 року, а земельної ділянки - за варіантом № 2 цього ж висновку судової будівельно-технічної експертизи №84, суд першої інстанції виходив з того, що вказані варіанти поділу будуть відповідати розміру часток співвласників у домоволодінні, виключить спільне володіння сторонами земельною ділянкою, потребуватиме найменших затрат обох сторін по переплануванню домоволодіння, зі встановленням сервітутів на земельну ділянку іншого співвласника лише для обслуговування будинку.

Порівнюючи вище згадані заяви сторін та варіант №1 подіу спірного домоволодіння згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №84 від 17.01.2022 року, то вони співпадають в частині фактичного користування сторонами приміщеннями у житловому будинку та з визначеним судом першої інстанції варіантом поділу житлового будинку.

Доводи апеляційної скарги про те, що під час розгляду справи судом не прийнято до уваги, що у разі застосування варіанту №1 висновку судово-будівельно-технічної експертизи №84, права відповідача як власника частини будинку будуть порушені, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки згідно цього варіанту експертом запропоновано виконання відповідних переобладнань у житловому будинку. Крім цього, облаштування водопостачання, відведення каналізації здійснюється кожним співвласником за відповідними проектами для забезпечення життєдіяльності частини житлового будинку.

Доводи апеляційної скарги про те, що власнику, що виділяється, та власнику, що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого співвласника, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна у розумінні ст. 181 цього Кодексу та п.10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою КМ України від 08.12.2010 року №1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них», то ці доводи не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки у разі поділу об`єкту нерухомого майна виконання вказаних робіт покладається на кожного із співвласників для забезпечення життєдільності своєї частини об`єкту нерухомості.

Доводи апеляційної скарги про те, що при визначеному судом варіанті та землекористуванні, суд першої інстанції не врахував, що цей варіант розподілу будинку з господарськими спорудами порушить його права як співвласника будинку, що поза увагою суду залишилося безліч не з`ясованих обставин, які потребують досліджень та спеціальних знань, а саме з привозу проведення водопостачання, відведення каналізації та опалення до його частини будинку, то ці доводи не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції. По справі вбачаться, що відповідач брав участь у суді першої інстанції, заявляв клопотання про призначення у справі третьої повторної експертизи. Не вбачається, що у суді першої інстанції відповідач заявляв про можливе порушення його прав саме в цій частині, він не був позбавлений процесуальної можливості заявляти відповідні клопотання для з`ясування цих питань перед експертами, відповідні заяви не подавав.

Інші доводи апеляційної скарги також не заслуговують на увагу та не дають підстав для скасування судового рішення, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки усім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 19 квітня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 липня 2023 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов