Провадження № 2/761/5131/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Сіромашенко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року в інтересах позивача ОСОБА_1 до Шевченківського районного суду м. Києва звернулась з позовною заявою адвокат Невмержицька І.М., в якій просить розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 06.04.2019 Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис 577.

В обґрунтування позовних вимог захисник посилається на те, що кожна із сторін має різні погляди на сімейне життя, майбутнє та ведення спільного господарства. У зв`язку з цим, шлюбні стосунки були фактично припинені. Позивачка вважає, що шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини між сторонами уже тривалий час мають тільки дружній характер. Сторони не ведуть спільного господарства, проживають окремо, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Від шлюбу у сторін є спільна дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спору з відповідачем про місце проживання дитини не має, дитина буде проживати разом з матір`ю.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.12.2022 вищевказана позовна заява надійшла в провадження судді Сіромашенко Н.В.

Ухвалою суду від 16.02.2023 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

В позовній заві міститься прохання сторони позивача про розгляд справи без участі сторін.

05.05.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що проти задоволення позову не заперечує, просив розглядати справу за його відсутності. Крім цього зазначив, що не погоджується з деякими обставинами зазначеними в позові, а саме відповідач не подується з тим, що спору між сторонами щодо місця проживання не має, а дитина буде проживати з матір`ю. Відповідач зазначає, що він має рівні права та обов`язки з позивачкою щодо дитини. Вони з позивачкою домовились вирішувати питання місця проживання дитини вдвох. Зазначене в позові суперечить домовленостям з позивачкою. Крім цього, в позові зазначено, що дитина знаходиться на утриманні позивачки, однак це не відповідає дійсності, оскільки він щомісяця добровільно надає фінансову допомогу дитині та перераховує її на рахунок позивачки. Спору щодо спільного майна вони не мають.

Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 06.04.2019 між сторонами у даній справі було укладено шлюб, зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис 577, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 .

Від шлюбу вони мають дитину: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ).

Фактично шлюбно-сімейні відносини між ними припинені внаслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя. Сторони проживають окремо.

Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки.

В силу положень ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про можливість примирення подружжя.

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до приписів ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу недопускається.

Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно ст. 111 ч.1 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Надання строку на примирення суд вважає недоцільним, обидва подружжя не просили суд про надання строку на примирення.

Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним.

Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі.

Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Частиною 3 ст.115 СК України визначено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 2-5, 11-13, 141, 196, 258, 259, 263, 268, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 110, 112, 113, 114, 115 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 06.04.2019 Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис 577 - розірвати.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: