Справа №591/5142/21
Провадження № 2-з/591/46/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2023 року Зарічний районний суд м. Суми в особі судді Сидоренко А.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за її позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа: Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» про розірвання кредитного договору, припинення нарахування платежів та стягнення безпідставно списаних коштів, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Зарічного районного суду м. суми перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа: Приватне акціонерне товариство «Водафон Україна» про розірвання кредитного договору, припинення нарахування платежів та стягнення безпідставно списаних коштів.

17 липня 2023 року від позивачки ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони АТ КБ «ПриватБанк» вчиняти дії спрямовані на нараховування та стягнення будь-яких процентів та будь яких інших платежів з карткових рахунків ОСОБА_1 , а саме: № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), що відкритий у АТ КБ «Приват Банк» МФО 305299, відповідно до договору SAMDN2502 від 01 грудня 2006 року та № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ), що відкритий у АТ КБ «Приват Банк» МФО 305299, відповідно до договору SAMDNWFC4 від 01 жовтня 2014 року, в рахунок погашення заборгованості за договором SAMDN2502 від 01 грудня 2006 року, на час розгляду справи № 591/5142/21.

Заяву обґрунтовує тим, що 21 жовтня 2014 року між позивачем та банком було укладено договір про обслуговування карткового рахунку SAMDNWFC4, відповідно до якого було відкрито в установі Банку картковий рахунок № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ).

Від незаконних дій, вчинених невідомими особами/особою, було здійснено ініціювання збільшення кредитного ліміту карткового рахунку. Внаслідок чого, було здійснено дві покупки в торгівельній мережі та кошти, що залишилися після зазначених покупок, було переведено на рахунок не відомого позивачу отримувача.

Відповідно, через порушення банком правил розрахункових операцій, що спричинило помилковий переказ банком грошових коштів, а також порушено режим обслуговування клієнта банків, що полягає у зберіганні коштів, здійсненні розрахунково- касових операцій за допомогою платіжних інструментів та створенні системи захисту інформації, яка повинна забезпечувати безперервний захист інформації щодо переказу коштів на усіх етапах її формування, обробки, передачі та зберігання, Відповідач не забезпечив дотримання вимог законодавства та не виконав зобов`язань перед позивачем, як володільцем банківського рахунку.

Факт повідомлення відповідача про неправомірне списання коштів з рахунків позивачки підтверджується листом АТ КБ «ПриватБанк» від 06 січня 2021 року № 20.1.0.0./7- 201211/5967, копія якого наявна в матеріалах справи.

Вказані обставини, а також те, що позивач не відновив правового становища, що існувало до порушення майнових прав позивача та не повернув на відповідні рахунки позивача безпідставно списані кошти, змусили її звернутись за захистом своїх порушених прав до суду з відповідним позовом.

В той же час, враховуючи те, що неналежний платіж у сумі 25 646,52 грн, відбувся з рахунку зі встановленим кредитним лімітом, відповідач з 26 грудня 2021 року розпочав нарахування та списання процентів та платежів за кредит з кредитного та дебетового рахунків позивачки.

Відповідно, станом на час звернення з цією заявою Банком було стягнуто нараховано та списано відсотків та платежів за використання кредитного ліміту на картковому рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) з рахунків позивача у період з 26 грудня 2020 року по 01 липня 2023 року на загальну суму 36 801,01 грн (з урахуванням стягнень за період з 01 січня 2023 року по 01 липня 2023 року).

При таких обставинах, оскільки на даний час порушення прав позивача з боку відповідача продовжується та має триваючий характер, є всі підстави вважати, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову, будь які дії відповідача з приводу нарахування та списання процентів та платежів в рахунок погашення кредиту з карткових рахунків позивача, можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, яким може бути стягнуто з відповідача грошові кошти, для поновлення порушених прав позивача.

Утруднення чи неможливість виконання рішення суду, яким можуть бути відновлені права позивача, полягає у тому, що у випадку продовження нарахування та стягнення процентів з карткових рахунків позивача, буде завдано шкоду її майновим інтересам, та вона буде змушена додатково звертатися з заявами процесуального характеру при розгляді позовної заяви, що вплине на час розгляду справи, а також позивач додатково звертатися з окремими позовами, якими визнавати незаконними дії чи рішення Банку, як надавача споживчих послуг, внаслідок чого вона буде змушена нести додаткові витрати, пов`язані з розглядом справ у судах та інших компетентних органах.

При таких обставинах, з підстав передбачених ст. ст. 149, 150 ЦПК України, на час провадження з розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» в Зарічному районному суду міста Суми, необхідно вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони Банку вчиняти дії по нарахуванню та стягненню процентів та платежів в рахунок погашення кредитної заборгованості з карткових рахунків позивача, що обслуговуються у відповідача, оскільки невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим рішення суду.

Заява про забезпечення позову розглянута судом в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Позивачкою не доведено обставин, які б вказували, що невжиття заходів забезпечення позову у виді заборони відповідачу вчиняти дії спрямовані на нарахування та стягнення будь-яких процентів та будь-яких інших платежів з карткових рахунків призведе до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулася до суду. Вжиття запропонованого позивакою заходу забезпечення позову фактично призведе до задоволення однієї з позовних вимог щодо припинення нарахування по картці/рахунку позивачки щомісячних платежів та процента за використання кредитного ліміту.

Заявницею не надано доказів на підтвердження наявності реальної загрози невиконання рішення суду або ефективному захисту її прав та інтересів за заявленими нею вимогами, а посилання на можливість звернення з окремими позовами про визнання незаконними дії чи рішення банку, понесення з цього приводу додаткових витрат, не відповідає меті забезпечення позову, що полягає у попередженні недобросовісних дій відповідача з приводу заявлених позовних вимог.

З огляду на вказане, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150,153, 260, 261 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за її позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа: Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» про розірвання кредитного договору, припинення нарахування платежів та стягнення безпідставно списаних коштів, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з моменту її складання апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя А.П.Сидоренко