Головуючий у І інстанції Луценко О.М.
Провадження № 22-ц/824/9487/2023 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Гуля В.В., Мельника Я.С.,

при секретарі: Ковтун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 20 квітня 2023 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, стягувач: ОСОБА_2 , заінтересована особа: Оболонський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

В С Т А Н О В И В :

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа, виданого 10 червня 2015 року на виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 травня 2015 року у цивільній справі № 756/15181/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики та звернення стягнення на предмет застави.

В обґрунтування вимог заяви вказала, що 15 листопада 2011 року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратюк А.В., відповідно до умов якого ОСОБА_2 надав ОСОБА_1 у борг грошові кошти у розмірі 12 000,00 грн. без сплати відсотків за користування грошовими коштами до 15 листопада 2013 року включно.

20 грудня 2011 року між Позичальником та Позикодавцем укладено додаткову угоду до Основного Договору позики, якою збільшено суму позики та відповідно до умов якої Позичальник отримав у позику грошові кошти в розмірі 350 000,00 грн.

У забезпечення виконання зобов`язання за Договором позики 15 листопада 2011 року між ОСОБА_2 , як Заставодержателем, та ОСОБА_1 , як Заставодавцем, укладено Договір застави транспортного засобу, посвідчений Кондратюк A.B., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим № 1848, відповідно до умов якого Заставодавець передає у заставу автомобіль марки SUBARU, модель TRIBECA, 2007 року випуску, тип ТЗ: легковий універсал, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , колір - жовтий, зареєстрований УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 24 травня 2007 року, що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 24 травня 2007 року.

У зв`язку із невиконанням зобов`язання за Договором позики Позикодавець звернувся до Оболонського районного суду міста Києва із позовною заявою про стягнення заборгованості за Договором позики та звернення стягнення на предмет застави.

05 травня 2015 року рішенням Оболонського районного суду міста Києва у справі № 756/15181/14-ц позовну заяву ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму заборгованості за Договором позики та Додатковою угодою в розмірі 362 000 грн. 00 коп. та звернено стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль марки SUBARU, модель TRIBECA, 2007 року випуску, тип ТЗ: легковий універсал, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , колір - жовтий, зареєстрований УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 24 травня 2007 року, що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 24 травня 2007 року, шляхом продажу вказаного автомобіля ОСОБА_2 з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ, а також наданням ОСОБА_2 всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

10 червня 2015 року Оболонським районним судом міста Києва видано виконавчий лист на примусове виконання вищезазначеного рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми заборгованості за Договором позики та Додатковою угодою в розмірі 362 000 грн. 00 коп.

Також, 10 червня 2015 року Оболонським районним судом міста Києва видано виконавчий лист на примусове виконання вищезазначеного рішення суду про звернення стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль марки SUBARU, модель TRIBECA, 2007 року випуску, тип ТЗ: легковий універсал, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , колір - жовтий, зареєстрований УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 24 травня 2007 року, що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 24 травня 2007 року, шляхом продажу вказаного автомобіля ОСОБА_2 з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ, а також наданням ОСОБА_2 всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

19 квітня 2016 року постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві Бучка В.В. про відкриття провадження, у справі відкрито виконавче провадження № 50883759 з примусового виконання виконавчого листа по стягненню заборгованості.

Станом на дату подання цієї заяви згідно інформації з офіційного сайту Автоматизованої системи виконавчого провадження у Оболонському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з 19.04.2016 року перебуває відкрите виконавче провадження № 50883759 з примусового виконання зазначеного вище виконавчого листа, боржник - ОСОБА_1 , стягувач - ОСОБА_2 .

У подальшому, 03 березня 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , виражаючи безумовне волевиявлення та маючи на меті припинення попередніх (первісних) зобов`язань та встановлення нових - позикових, укладено Договір новації № 03/03/23, відповідно до умов якого припиняються первісні зобов`язання Боржника, які виникли на підставі Договору позики та виникають натомість нові зобов`язання.

Згідно п. 2.2. Договору новації зобов`язання, яке виникне між сторонами на підставі цього договору, замінює собою первісне зобов`язання.

Згідно п. 2.3. Договору новації зобов`язання сторін, що виникли з первинного договору, припиняються з набранням чинності цим договором. З набранням чинності цим договором припиняються також додаткові зобов`язання, пов`язані з первинним договором, в тому числі, які виникли з договору забезпечення, укладеного з метою забезпечення виконання зобов`язань Боржника за первинним договором.

Також, згідно п. 2.4. Договору новації з набранням чинності цього договору, всі спори і претензії, пов`язані з укладенням, виконанням, змінами та/чи припиненням первинного договору, вважаються припиненими.

Згідно п. 4.2. Договору новації Позикодавець також гарантує, що з набуттям чинності цього Договору, усі рішення судів, незалежно від їх юрисдикції, які набрали законної сили або наберуть законної сили, за якими Боржник несе відповідальність за первісним зобов`язанням перед Позикодавцем, не підлягають виконанню Боржником ані в добровільному, ані в примусовому порядку, а Позикодавець своєю чергою не має права вимагати їх виконання.

Таким чином, зі змісту абз. 2 п. 2.3., п. 2.4., п. 4.2. та п. 5.1. Договору новації вбачається, що з моменту укладення (підписання) цього договору сторонами, окрім Основного договору, припиняються також зобов`язання, що випливають з Договору застави, всі спори і претензії, пов`язані з первинним договором, вважаються припиненими, усі рішення судів, за якими Боржник несе відповідальність за первісним зобов`язанням - не підлягають виконанню.

Згідно діючого законодавства, обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Згідно із частинами 1, 2, 4 ст. 604 ЦК України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін. Зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація). Новація припиняє додаткові зобов`язання, пов`язані з первісним зобов`язанням, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов`язанням. Заміна боргу позиковим зобов`язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу).

Отже, зі змісту статті 604 ЦК України вбачається, що ознаками новації є: спосіб припинення зобов`язання; вона можлива лише між тими самими сторонами (сторонами попереднього зобов`язання); є двостороннім правочином (договором); нове зобов`язання пов`язане з попереднім і спрямоване саме на заміну первісного зобов`язання новим, а не на зміну цього зобов`язання.

За твердженням ОСОБА_1 , у зв`язку з припиненням за домовленістю сторін первісних (попередніх) зобов`язань, які виникли з договору позики, внаслідок укладення договору новації та виникнення нових зобов`язань, зобов`язання за договором позики та договором застави є припиненими, а відтак, виконавчі листи, видані 10 червня 2015 року Оболонським районним судом міста Києва на примусове виконання рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 травня 2015 року у справі №756/15181/14-ц, належить визнати такими, що не підлягають виконанню. Оскільки первісні зобов`язання за договором позики та договором застави між сторонами припинені, натомість, виникли нові позикові зобов`язання, то і зобов`язання боржника по сплаті заборгованості за договором позики, визначеної рішенням суду припинились.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила суд визнати такими, що не підлягають виконанню: виконавчий лист, виданий 10 червня 2015 року Оболонським районним судом міста Києва на примусове виконання рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 травня 2015 року у справі №756/15181/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми заборгованості за договором позики та додатковою угодою в розмірі 362 000,00 грн., та виконавчий лист, виданий 10 червня 2015 року Оболонським районним судом міста Києва на примусове виконання рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 травня 2015 року у справі №756/15181/14-ц про звернення стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль марки SUBARU, модель TRIBECA, 2007 року випуску, тип транспортний засіб: легковий універсал, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , колір жовтий, зареєстрований УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 24 травня 2007 року, що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 24 травня 2007 року, шляхом продажу вказаного автомобіля ОСОБА_2 з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь - яким способом з іншою особою - покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ, а також наданням ОСОБА_2 всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 20 квітня 2023 рокуу задоволенні заяви боржника ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 20 квітня 2023 року та ухвалити по справі нове судове рішення, яким задовольнити її заяву про визнання виконавчих листів, виданих 10 червня 2015 року Оболонським районним судом міста Києва на примусове виконання рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 травня 2015 року № 756/15181/14-ц, такими, що не підлягають виконанню.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилалась на те, що Оболонським районним судом міста Києва не було належним чином досліджено підстави, на які посилається заявник, та матеріально-правові норми, які регулюють дане питання, а також не враховано висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На думку апелянта, оскільки первісні зобов`язання за договором позики між сторонами припинились, то припиненими є і зобов`язання боржника по сплаті заборгованості за первісним договором позики, визначеної рішенням суду.

Учасники справи, наданим процесуальним законом правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористалися.

В судове засідання учасники справи, які повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи, не з`явились; колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їхньої відсутності за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 15 листопада 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено письмовий договір позики, за змістом якого ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 у борг грошові кошти в сумі 12 000,00 грн. та зобов`язалась повернути отримані кошти не пізніше 15 листопада 2013 року (а.с.8).

20 грудня 2011 року між сторонами було укладено додаткову угоду до основного договору позики від 15 листопада 2011 року, відповідно до якої відповідач отримала у позику грошові кошти в розмірі 350 000,00 грн.

У забезпечення виконання зобов`язання за Договором позики 15 листопада 2011 року між ОСОБА_2 , як Заставодержателем, та ОСОБА_1 , як Заставодавцем, укладено Договір застави транспортного засобу, посвідчений Кондратюк A.B., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим № 1848, відповідно до умов якого Заставодавець передає у заставу автомобіль марки SUBARU, модель TRIBECA, 2007 року випуску, тип ТЗ: легковий універсал, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , колір - жовтий, зареєстрований УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 24 травня 2007 року, що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 24 травня 2007 року (а.с.9-10).

У зв`язку із невиконанням зобов`язання за Договором позики Позикодавець звернувся до Оболонського районного суду міста Києва із позовною заявою про стягнення заборгованості за Договором позики та звернення стягнення на предмет застави.

05 травня 2015 року рішенням Оболонського районного суду міста Києва у справі № 756/15181/14-ц позовну заяву ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму заборгованості за Договором позики та Додатковою угодою в розмірі 362 000 грн. 00 коп. та звернено стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль марки SUBARU, модель TRIBECA, 2007 року випуску, тип ТЗ: легковий універсал, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , колір - жовтий, зареєстрований УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 24 травня 2007 року, що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 24 травня 2007 року, шляхом продажу вказаного автомобіля ОСОБА_2 з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ, а також наданням ОСОБА_2 всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу (а.с.11-13, 31-33).

10 червня 2015 року Оболонським районним судом міста Києва видано виконавчий лист на примусове виконання вищезазначеного рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми заборгованості за Договором позики та Додатковою угодою в розмірі 362 000 грн. 00 коп. (а.с.14).

Також, 10 червня 2015 року Оболонським районним судом міста Києва видано виконавчий лист на примусове виконання вищезазначеного рішення суду про звернення стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль марки SUBARU, модель TRIBECA, 2007 року випуску, тип ТЗ: легковий універсал, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , колір - жовтий, зареєстрований УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 24 травня 2007 року, що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 24 травня 2007 року, шляхом продажу вказаного автомобіля ОСОБА_2 з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ, а також наданням ОСОБА_2 всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу (а.с.15).

19 квітня 2016 року постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві Бучка В.В. про відкриття виконавчого провадження, у справі відкрито виконавче провадження № 50883759 з примусового виконання виконавчого листа по стягненню заборгованості за договором позики та додатковою угодою в розмірі 362 000,00 грн. (а.с.16).

Судом також встановлено, що між ОСОБА_2 (позикодавець) та ОСОБА_1 (боржник) 03 березня 2023 року укладено договір новації № 03/03/23 (а.с.18-21), відповідно до умов якого сторони дійшли безумовної згоди про припинення первісних зобов`язань боржника, які виникли на підставі первинного договору, разом зі всіма змінами та доповненнями до нього, та виникнення натомість нового зобов`язання.

Відповідно до п. 2.2. Договору новації зобов`язання, яке виникне між сторонами на підставі цього договору, замінює собою первісне зобов`язання.

Згідно з п. 2.3. Договору новації зобов`язання сторін, що виникли з первинного договору припиняються з набранням чинності цим договором. З набранням чинності цим договором припиняються також зобов`язання, пов`язані з первинним договором, в тому числі, які виникли з договору забезпечення, укладеного з метою забезпечення виконання зобов`язань боржника за первинним договором.

У п. 2.4. Договору новації вказано, що з набранням чинності цього договору всі спори і претензії, пов`язані з укладенням, виконанням, змінами та/чи припиненням первинного договору, вважаються припиненими.

Зобов`язання боржника за первинним договором замінюється позиковим зобов`язанням між тими ж сторонами на умовах, встановлених цим договором (п. 2.5. Договору новації).

Пунктом 5.1 Договору новації передбачено, що договір набуває чинності з моменту його укладення (підписання) та діє до моменту виконання сторонами в повному обсязі своїх обов`язків з цим договором.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, Оболонський районний суд міста Києва своє рішення мотивував тим, що до спірних правовідносин положення ст. 604 ЦК України щодо припинення зобов`язання за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація) застосовуватись не можуть, оскільки обов`язок ОСОБА_1 щодо виконання зобов`язань за договором позики від 15 листопада 2011 року виник, у тому числі, з рішення суду, яке набрало законної сили, та примусове виконання якого на даний час триває.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як на підставу визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, боржник вказує, що зобов`язання, які виникли на підставі договору позики, припинилися внаслідок укладення договору новації.

Оцінюючи доводи боржника щодо наявності підстав для визнання виконавчих листів №756/15181/14-ц, виданих 10 червня 2015 року Оболонським районним судом міста Києва, такими, що не підлягають виконанню, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину "судового провадження" згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

За положеннями Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Розділ VII ЦПК України передбачає судовий контроль за виконанням судових рішень. Тобто, закон надає право стороні виконавчого провадження оскаржити у судовому порядку рішення, дії (бездіяльність) як державного виконавця так і приватного виконавця у випадку, якщо ця сторона вважає рішення, дії (бездіяльність) виконавця неправомірними, такими що порушують їхні права чи свободи.

Приписами ч. 1 ст. 432 ЦПК України передбачено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому, словосполучення «або з інших причин» стосується саме відсутності (припинення) обов`язку боржника, який підлягає виконанню.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення заяви, місцевим судом правильно зазначено, що наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката.

Наслідком визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Під іншими причинами слід розуміти випадки, коли в апеляційному чи касаційному порядку або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами скасовано чи змінено рішення суду, а виконавчий лист ще не виконаний.

Отже, до підстав для невиконання рішення суду (визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню), відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Положеннями ст. 604 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється за домовленістю сторін. Зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація). У випадках, передбачених законом або договором, новація може здійснюватися щодо декількох первісних зобов`язань.

Згідно з ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Як зазначалось вище відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Статтею 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Судом встановлено, що укладення між боржником ОСОБА_1 та стягувачем ОСОБА_2 договору новації №03/03/23 від 03 березня 2023 року відбулось під час виконання органами державної виконавчої служби рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 травня 2015 року, яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто заборгованість за договором позики.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що до правовідносин, у яких обов`язок позичальника щодо виконання зобов`язань за договором позики виник з рішення суду, а не лише з договору позики, положення ст. 604 ЦК України щодо припинення зобов`язання за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація), застосовуватися не можуть, оскільки сторони позбавлені можливості домовитись про заміну новим зобов`язанням рішення суду, яке перебуває на стадії примусового виконання в органах виконавчої служби.

Таким чином, оскільки обов`язок ОСОБА_1 щодо виконання зобов`язань за договором позики від 15 листопада 2011 виник у тому числі з рішення суду, яке набрало законної сили, та примусове виконання якого на даний час триває, при цьому дії державного виконавця, пов`язані з цим виконанням, неправомірними не визнавались, правові підстави, передбачені ст. 432 ЦПК України, для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

За таких обставин, правильним є висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 , так як при розгляді справи судом не було встановлено визначених ч. 2 ст. 432 ЦПК України підстав, за наявності яких виконавчі листи можуть бути визнані такими, що не підлягають виконанню.

При цьому, Оболонським районним судом міста Києва цілком правильно закцентовано увагу на тому, що у даному випадку стягувач може подати виконавцю заяву про повернення виконавчого документу без виконання, що сприятиме захисту прав боржника, зважаючи на укладення між сторонами виконавчого провадження договору новації про заміну первісного зобов`язання новим.

Апеляційна скарга боржника за своїм змістом є повторенням правової позиції, викладеної в заяві про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, аргументи якої знайшли належну оцінку в ухвалі суду першої інстанції. Доводів на спростування висновків суду апеляційна скарга не містить.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції, невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і доводи апеляційної скарги цього не спростовують, колегія суддів дійшла висновку про залишення ухвали суду першої інстанції без змін, а скарги ОСОБА_1 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 20 квітня 2023 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: