КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 367/7488/21
Апеляційне провадження № 22-ц/824/7233/2023
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 травня 2023 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Мороз Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» на рішення Ірпінського міського суду Київської області, ухвалене у складі судді Шестопалової Я.В. в м. Ірпені 26 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Жданович Вікторія Михайлівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,

в с т а н о в и в :

В жовтні 2021 року позивач ОСОБА_1 в особі представника Купенка М.С. звернувся до суду з даним позовом, просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 12 травня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. за реєстровим № 36033 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 38054,81 грн., стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

Посилався на те, що 12 травня 2021 року приватним нотаріусом було вчинено зазначений виконавчий напис з порушенням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та, як наслідок, порушенням вимог ст. 87 - 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки даний перелік не передбачає можливості вчинення виконавчого напису на кредитних договорах, які нотаріально не посвідчені, а також оскільки виконавчий напис вчинено через 11 років з дня виникнення права вимоги.

Крім того, оскільки позивач не є спеціалістом в галузі права, тому для надання фахової юридичної допомоги при захисті своїх порушених прав він звернувся до адвоката та поніс витрати на оплату послуг останнього на загальну суму 7000 грн., докази чого додаються до позовної заяви.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 26 вересня 2022 року з урахуванням ухвали про виправлення описки від 31 січня 2023 року позов задоволено, визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 36033, вчинений 12 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з ОСОБА_3 грошових коштів на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» в розмірі 38054,81 грн., стягнуто з ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн. та судовий збір в розмірах 454 грн. та 227 грн.

Відповідач ТОВ «ФІНПРОММАРКЕТ», не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правничу допомогу, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Ірпінського міського суду Київської області від 26 вересня 2022 року в частині стягнення витрат за надання правової допомоги в сумі 7000 грн. та постановити нове рішення, яким зменшити розмір витрат на правничу допомогу з 7000 грн. до 2850 грн.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката з ціною позову, значенням справи для сторони, складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.

Вказував, що справа про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не є складною та відноситься до категорії малозначних, матеріали справи не потребували і не містять великої кількості документів для підготовки позову та клопотання, доводи, наведені в позові, грунтуються на загальновідомих висновках, викладених в постановах Великої Палати Верховного Суду, і практика за категорією таких справ вважається усталеною. Саме такі висновки покладені в основу позовної заяви, тому гонорар адвоката в розмірі 7000 грн. не відповідає критерію співмірності.

Крім того, вартість адвокатських послуг є значно завищеною порівняно з іншими витратами на адвокатські послуги в аналогічних справах, є неспіврозмірною у порівнянні з обсягом виконаних робіт, складністю справи та ринковим цінам на адвокатські послуги в аналогічних справах. Наводив приклади у шести справах за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в яких позивачем понесено витрати на правничу допомогу в розмірі від 2000 грн. до 3100 грн., середнє арифметичне з яких становить 2850 грн., і зазначений розмір вважав середньою вартістю адвокатських послуг у справах такої категорії.

Посилався на постанови Верховного Суду від 07 листопада 2019 року в справі № 905/1795/18, від 08 квітня 2020 року в справі № 922/2685/19, в яких висловлено правову позицію, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Від позивача ОСОБА_1 в особі представника Купенка М.С. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін, покласти на відповідача судові витрати за підготовку даного відзиву в розмірі 2000 грн., на підтвердження чого ним надано копію акту № 2 приймання-передачі наданих послуг від 05 квітня 2023 року та копію довідки від 05 квітня 2023 року, якою адвокат Купенко М.С. засвідчив, що ОСОБА_1 здійснив оплату готівкою 2000 грн. правничих послуг за договором № 55 від 22 вересня 2021 року про надання правової допомоги.

Вважав, що відсутні підстави для зміни рішення суду в частині визначення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки твердження відповідача про неспівмірність витрат позивача на правничу допомогу в порівнянні з обсягом виконаних адвокатом робіт під час розгляду справи місцевим судом не було доведено жодним письмовим доказом і не було прийято судом до уваги через недоведеність. В підтвердження аргументу щодо значної завищеності вартості адвокатських послуг адвоката в даній справі, порівняно з іншими витратами на адвокатські послуги в аналогічних справах, ТОВ «Фінпром маркет» надано суду копії договорів про надання правової допомоги адвокатів із Жашкова, Глухова, м. Кам`янське Дніпропетровської області, однак не надано жодної копії договору про надання правової допомоги адвоката, який працює в м. Києві. Вартість послуг адвоката в 2000 грн. за годину в м. Києві є цілком ринковою для надання правничої допомоги у цивільній справі і навіть низькою.

Наголошував, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат стороною, на користь якої ухвалене судове рішення.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 квітня 2023 року було задоволено заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Купенка М.С. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, разом із тим, представник позивача не вийшов на відеозв?язок в призначений судом час судового засідання.

Інші учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи судовими повістками, направленими на поштові та електронні адреси, в судове засідання не з?явились, заяв про відкладення судового засідання не направляли.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутності нез?явившихся осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В частині задоволення по суті заявлених вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, рішення Ірпінського міського суду Київської області від 26 вересня 2022 року відповідачем не оскаржується.

Рішення суду першої інстанції в частині, що оскаржується, про стягнення витрат на правничу допомогу, вказаним вимогам закону відповідає.

Стягуючи з відповідача на користь позивача судові витрати на правничу допомогу, суд першої інстанції керувався ч. 4 ст. 137, ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України, виходив із складності справи, обсягу наданих адвокатом послуг, принцип співмірності та розумності судових витрат, пропорційності розміру задоволених вимог.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи вбачається, що в жовтні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому зазначив розрахунок судових витрат в розмірі 7000 грн. - оплата послуг адвоката з надання правничої допомоги (а. с. 1 - 3).

До позовної заяви додано копію виконавчого напису від 12 травня 2021 року № 36033, копію кредитного договору № 229/703229 від 12 червня 2007 року, копію договору № 55 від 22 вересня 2021 року про надання правової допомоги, копію акту № 1 приймання-передачі наданих послуг від 30 вересня 2021 року за договором № 55 від 22 вересня 2021 року про надання правової допомоги, копію квитанції від 29 вересня 2021 року щодо оплати професійної правничої допомоги в розмірі 7000 грн., копію ордеру на надання правової допомоги, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно розділу ІІІ договору про надання правової допомоги, гонорар становить 2000 грн. за 1 годину наданих послуг.

Згідно акту № 1 приймання-передачі наданих послуг від 29 вересня 2021 року, адвокат у відповідності з умовами договору надав за період з 22 вересня 2021 року по 29 вересня 2021 року такі послуги: аналіз документів у справі, підготовка позовної заяви до Ірпінського міського суду Київської області - 3 години, сума гонорару 6000 грн., підготовка заяви про забезпечення позову - 30 хвилин, сума гонорару 1000 грн., всього 7000 грн.

В грудні 2021 року відповідач ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» подав до суду клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу в порядку ч. 6 ст. 137 ЦПК України, вважаючи, що витрати, які поніс позивач під час розгляду справи, не є співміринми з ціною позову, значенням справи для сторони, складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, а вартість адвокатських послуг є значно завищеною порівняно з іншими витратами на адвокатські послуги в аналогічних справах та є неспівмірними у порівнянні з обсягом виконаних робіт, складністю справи, ринковими цінами на адвокатські послуги в аналогічних справах (а. с. 50).

Представником позивача Купенком М.С. направлено до суду першої інстанції заперечення на клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу (а. с. 75 - 77).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Рішенням Конституційного Суду України в справі № N 23-рп/2009 від 30 вересня 2009 року роз`яснено, що положення частини першої статті 59 Конституції України «кожен має право на правову допомогу» треба розуміти як гарантовану державою можливість будь-якій особі незалежно від характеру її правовідносин з державними органами, органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, юридичними та фізичними особами вільно, без неправомірних обмежень отримувати допомогу з юридичних питань в обсязі і формах, як вона того потребує.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача;у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до ч. ч. 3, 4, 5 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Оцінюючи в цілому висновки суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд враховує, що в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено такі висновки: «розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. […] Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. … саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. […] Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності».

В даній справі суд першої інстанції, встановивши, що позивачем було укладено з адвокатом договір про надання правничої допомоги, в якому сторони обумовили види послуг правової допомоги, їх вартість, порядок розрахунку, після надання адвокатом правничої допомоги склали акт про прийняття-передачу наданих послуг з правничої допомоги, в якому наведено детальний опис наданих послуг з зазначенням часу і вартості і позивач оплатив їх, на підтвердження чого надано квитанцію на суму 7000 грн., суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, з яким погоджується апеляційний суд, про доведеність та співмірність судових витрат.

Посилання в апеляційній скарзі на рішення судів в справах № 334/642/22 (Ленінський районний суд м. Запоріжжя), № 322/169/22 (Новомиколаївський районний суд Запорізької області), № 524/11900/21 (Автозаводський районний суд м. Кременчука), 712/12360/21 (Соснівський районний суд м. Черкаси), № 278/82/22 (Андрушівський районний суд Житомирської області), № 461/2359/22 (Галицький районний суд м. Львова), предметом яких також є визнання виконавчого напису таким, що не підлягають виконанню, як підставу розрахунку середньої вартості адвокатських послуг в аналогічних справах, висновків суду першої інстанції не спростовують та відхиляються апеляційним судом,

Апеляційний суд враховує, що витрачений адвокатом час в цілому 3 години 30 хвилин на аналіз документів у справі, підготовку позовної заяви, заяви про забезпечення позову є цілком реальним (не завищеним) для зазначеного обсягу робіт.

Відтак, твердження відповідача в апеляційній скарзі про неспівмірність витрат позивача на правову допомогу у порівнянні з обсягом виконаних адвокатом робіт відхиляються апеляційним судом через їх недоведеність.

Крім того, зважаючи на розмір грошових коштів, які підлягали стягненню за виконавчим написом, оскарження якого є предметом даного позову, в сумі 38054,81 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн. є співмірним із значенням справи для сторін, в зв`язку з чим апеляційний суд не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що справи даної категорії відносяться до категорії малозначних, а доводи, наведені в позові, грунтуються на загальновідомих висновках, які зазначені в постановах Великої Палати Верховного Суду, практика в аналогічних справах є усталеною, а тому гонорар адвоката не відповідає критерію співмірності.

Виходячи з вищевикладеного, є нерелевантними та відхиляються апеляційним судом посилання відповідача в апеляційній скарзі на правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року в справі № 905/1795/18, від 08 квітня 2020 року в справі № 922/2685/19, в яких висловлено правову позицію, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі, зводяться до незгоди із судовим рішенням і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 грн. відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В іншій частині рішення суду першої інстанції ніким не оскаржується і не є предметом апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України апеляційний суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2000 грн. на правничу допомогу, понесені ним за складання відзиву на апеляційну скаргу, розмір і факт надання яких підтверджено актом № 2 приймання-передачі наданих послуг та довідкою від 05 квітня 2023 року.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 26 вересня 2022 року в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» на користь ОСОБА_1 судових витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 грн. залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (Київська область м. Ірпінь вул. Стельмаха 9-а оф. 204 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 2000 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.