Постанова

Іменем України

15 серпня 2023 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/6729/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О.В., Стрижеуса А. М.,

за участю секретаря Ратушного А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області

від 01 лютого 2023 року про забезпечення позову

у складі судді Борця Є. О.

у цивільній справі №359/727/23 Бориспільського міськрайонного суду Київської області

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Ткача Євгенія Володимировича,

третя особа - ОСОБА_3 ,

про визнання недійсним рішення про державну реєстрацію права власності на домоволодіння та витребування об'єкта нерухомого майна з чужого незаконного володіння

У С Т А Н О В И В:

В січні 2023 року ОСОБА_2 , посилаючись на те, що державна реєстрація за ОСОБА_1 права власності на будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 порушує її право власності на це майно в порядку спадкування, звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Ткача Є. В. про визнання недійсним рішення про державну реєстрацію права власності на домоволодіння та витребування об'єкта нерухомого майна з чужого незаконного володіння.

Також в січні 2023 року позивачка подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищевказаний житловий будинок.

Заяву мотивувала тим, що раніше власником спірного майна був ОСОБА_3 . Після ухвалення Бориспільським міськрайонним судом Київської області 21 листопада 2022 року рішення у справі №359/11887/21 про визнання недійсним рішення про державну реєстрацію права власності на житловий будинок за ОСОБА_3 , витребування в останнього з чужого незаконного володіння цього будинку та визнання права власності на цей будинок за нею, ОСОБА_3 з метою ускладнення виконання рішення суду 23.12.2022 уклав з ОСОБА_1 договір купівлі-продажу житлового будинку. На підставі договору купівлі-продажу від 23.12.2022 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Зазначала, що наразі спірний будинок продається, про що свідчить оголошення в мережі Інтернет.

Позивачка, посилаючись на те, що існують значні ризики того, що ОСОБА_1 , як нинішній власник спірного будинку, може його відчужити, що в подальшому ускладнить виконання рішення суду, у разі задоволення позову, просила заяву задовольнити та вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2023 року заяву про забезпечення позову задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, відповідачка звернулася до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права та без повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення питання про забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги посилалася на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про забезпечення позову, оскільки позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження тих обставин, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позову. Вважала, що заява про забезпечення позову ґрунтується на припущеннях позивача.

Вказувала, що ухвала суду про забезпечення позову не містить вмотивованих підстав для обрання визначеного судом виду забезпечення позову.

Також, як на підставу скасування ухвали суду посилалася на те, що накладення арешту на будинок порушує її право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном, що є неприпустимим згідно практики Європейського суду з прав людини.

За вказаних обставин просила скасувати ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01.02.2023 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Позивач та відповідач ОСОБА_1 , належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України (а. с. 151-154, 156-157).

Відповідач - ПН КМНО Ткач Є. В., належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився.

Третя особа - ОСОБА_3 , належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та третьої особи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За приписами ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Верховний Суд в постанові від 19.11.2020 у справі №334/6521/19 навів наступний правовий висновок.

Забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову, враховуючи їх співмірність із заявленими вимогами, відповідність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, збалансованість інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17 зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом спору є будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 , який на праві власності зареєстрований за ОСОБА_1 .

Зокрема, матеріалами справи підтверджується, що 21 листопада 2022 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області 21 листопада 2022 року ухвалено рішення у справі №359/11887/21, яким визнано недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.12.2016 і скасовано запис від 27.12.2016 про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_4 на житловий будинок АДРЕСА_1 ; визнано недійсними рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.03.2017, від 29.03.2017 і скасовано записи від 22.03.2017 та від 29.03.2017 про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після ухвалення вищевказаного рішення, а саме через місяць - 23 грудня 2022 року ОСОБА_3 на підставі Договору купівлі-продажу відчужив спірний будинок ОСОБА_1 .

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_2 посилалася на те, що спірний будинок зареєстрований за ОСОБА_1 після ухвалення судового рішення про визнання за позивачкою права власності на цей будинок, а тому відповідачка в будь-який момент може його відчужити або обтяжити, що в подальшому утруднить виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що між сторонами існує реальний спір з приводу права власності на нерухоме майно і невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову, оскільки відповідач, як власник спірного майна, має реальну можливість його відчужити.

Ухвала суду є обґрунтованою та мотивованою, судом в мотивувальній частині ухвали зазначено норми права, якими врегульовано підстави та порядок вжиття заходів забезпечення позову, а також обставини, що підлягають встановленню при вирішення такого процесуального питання, як забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги, що підстави для накладення арешту не підтверджені належними доказами, не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки згідно процесуального закону умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення суду. А як вказувалося вище, відповідач, як єдиний власник спірного житлового будинку в будь-який час може розпорядитися цим спірним майном, а тому незадоволення заяви про забезпечення позову може призвести до того, що новий власник, який дійсно не позбавлений права розпорядження майном, має змогу реалізувати предмет спору і як наслідок з`явиться інший новий власник, що може істотно ускладнити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, відповідачка посилалася на те, що заборона на відчуження позбавляє її в повній мірі реалізувати своє право власності.

Колегія суддів відхиляє такі доводи апеляційної скарги, з огляду на таке.

Ураховуючи, що складовими права власності є право володіння, користування та розпорядження, а також те, що ухвала суду не перешкоджає відповідачу здійснювати свої право користування та володіння, колегія суддів вважає мотивованим та обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок, який є предметом спору, та належить ОСОБА_1 на праві власності, оскільки відповідачка посилається на порушення її права розпорядження майном.

При цьому, слід враховувати, що арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном. А враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Відповідачка, за якою зареєстровано право власності на спірне майно, має реальну можливість в будь-який час розпорядитися спірним майном. Тобто, не задоволення заяви про забезпечення позову може призвести до того, що власник спірного майна, який дійсно не позбавлений права розпорядження будинком, має змогу реалізувати предмет спору і як наслідок з`явиться інший новий власник, що може істотно ускладнити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

У зв`язку з метою забезпечення виконання судового рішення в майбутньому, у разі задоволення позову, судом і вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на предмет спору - будинок АДРЕСА_1 .

З наведеного слідує, що забезпечення позову шляхом накладення арешту стосуються лише обмеження прав власника у розпорядженні майном, а не у порушенні права власності в цілому. Тобто, накладення арешту на спірний будинок, щодо якого між сторонами виник спір, не є позбавленням прав ОСОБА_1 щодо володіння та користування цим будинком.

Водночас, колегія суддів зауважує, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним ефективно захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягнути за собою неможливість виконання судового рішення. В свою чергу, звертаючись до суду з апеляційною скаргою, відповідач не надав доказів негативних наслідків у зв`язку із вжиттям заходів забезпечення позову.

Сукупність вищезазначених обставин та положень закону приводить до висновку, що суд першої інстанції у відповідності до вимог, передбачених ст. 153 ЦПК України, мотивував своє судове рішення та дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майне, належне на праві власності відповідачу.

Одночасно, слід зазначити, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Зважаючи на викладене, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції питання щодо забезпечення позову вирішено з дотриманням норм процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення ухвали суду без змін, а скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2023 року про забезпечення позову - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

А. М. Стрижеус