Провадження №2/523/352/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"27" липня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Далеко К.О.

за участю секретаря судового засідання - Дмітрієвої В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 м. Одеси, в загальному позовному провадженні, цивільну справу №523/15705/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріального збитку та моральної шкоди, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.

14.12.2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, а згодом з уточненою позовною заявою до ОСОБА_2 , якою просила стягнути на її користь з ОСОБА_2 у відшкодування заподіяного матеріального збитку - 185 842 грн., у відшкодування заподіяної моральної шкоди - 30 000 грн., судовий збір у розмірі 1370 грн., сплачений при подачі позовної заяви.

Обґрунтовано позовні вимоги тим, що 14.09.2022 року о 05:30 год., відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ВАЗ-21033», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в м. Одеса, на вул. Семена Палія, скоїв наїзд на автомобіль «Ford Focus» р/н НОМЕР_2 , що належить позивачці ОСОБА_1 , який був припаркований на вул. Семена Палія, біля будинку № 93 і знаходився у нерухомому стані. Позивачка ОСОБА_1 в своєму автомобілі була відсутня. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль позивачки отримав механічні пошкодження. Своїми діями відповідач порушив вимоги п. п. 12.1 Правил дорожнього руху. За фактом цього ДТП, постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 14.10.2022 р. (справа № 523/12085/22), відповідач ОСОБА_2 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, накладено адміністративне стягнення. Станом на дату ДТП договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності у позивачки і відповідача були відсутні. В результаті ДТП автомобіль «Ford Focus» р/н НОМЕР_2 отримав механічні ушкодження. У відповідності до висновку № 2109Е/22 від 08.02.2023 р. транспортно - товарознавчої експертизи, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля позивачці ОСОБА_1 , складає 237 079 грн. і дорівнює його ринковій вартості у неушкодженому стані. Ринкова вартість автомобіля з врахуванням його механічних ушкоджень складає 51237 грн. Таким чином, загальна сума збитку, заподіяного позивачу складає 185 842 грн. Також, позивачці ОСОБА_1 заподіяна і моральна шкода, що виразилася в душевних стражданнях, складнощах побутового характеру, пережитих внаслідок ДТП, а саме позивачка ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем і автомобіль потрібен їй для поїздок, пов`язаних з забезпеченням підприємницької діяльності, а саме - переговорів, консультування, узгоджень, організації заходів у різних частинах м. Одеси. Тому, у зв`язку з ушкодженням автомобіля і тривалою неможливістю його використання виникли значні проблеми у забезпеченні нормальної підприємницької діяльності, адже для поїздок вона вимушена наймати таксі, чи користуватись послугами громадського транспорту. У зв`язку з ушкодженням автомобіля був порушений нормальний спосіб життя всієї родини позивачки, з`явилися незручності, пов`язані зі зміною звичного розпорядку дня, довелося на невизначений строк відкласти заплановані поїздки, виникли великі складності сімейно-побутового характеру. Позивачка ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною з Донецької області особою і матір`ю одиночкою, на своєму утриманні має двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , 2015 року народження та ОСОБА_4 , 2019 року народження, які також є внутрішньо переміщеними особами. У зв`язку з ушкодженням автомобіля і тривалою неможливістю його використання, у позивачки виникли значні проблеми у забезпеченні належного догляду, виховання і матеріального забезпечення дітей. У зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_2 до теперішнього часу ухиляється від відшкодування заподіяної шкоди, тому позивачка змушена приділяти багато часу, сил та коштів для усунення проблем, пов`язаних з ДТП. Сильні переживання у позивачки викликав також сам факт значного ушкодження автомобіля «Ford Focus» р/н НОМЕР_2 , що перебував до події у відмінному технічному стані. Вона з великим трудом збирала гроші на купівлю цього автомобіля, а у наслідок ушкоджень при ДТП він опинився у стані, коли навіть високовартісний ремонт не забезпечить його повернення у попередній стан. Позивач вважає, що заподіяна їй моральна шкода буде компенсована, якщо з відповідача ОСОБА_2 буде стягнута грошова сума в розмірі 30000 грн.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 09 січня 2023 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву.

ІІІ. Позиції сторін.

Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи міститься заява представника про підтримання позовних вимог, в якій він просив розглядати справу у їх з позивачем відсутності, крім того зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином за зареєстрованим місцем проживання, в порядку статей 128, 130 ЦПК України, що судом розцінюється як належне повідомлення. Така позиція суду відповідає судовій практиці з розгляду аналогічних спорів: Постанови Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі №760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі №760/17314/17). Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду останній не подавав.

Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Отже, враховуючи згоду представника позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідача, який причини неявки не повідомив, будь-яких заяв або клопотань не подавав, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом не здійснювалось фіксування судового засідання, відповідно ч.2 ст.247 ЦПК України.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля «Ford Focus» р/н НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 14 жовтня 2022 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, за наслідком якого було скоїно наїзд на припаркований транспортний засіб марки «Ford Focus», державний номер НОМЕР_2 , транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень.

Згідно висновку автотоварознавчого дослідження № 2109Е/22, від 08 лютого 2023 року, складеного за заявою ОСОБА_1 :

- ринкова вартість колісного транспортного засобу «Ford Focus» р/н НОМЕР_2 , 2015 року випуску, пошкодженого внаслідок ДТП від 14 вересня 2022 року на дату пошкодження, становить: 237079 грн.;

- вартість відновлювального ремонту необхідного для відновлення колісного транспортного засобу «Ford Focus» р/н НОМЕР_2 , 2015 року випуску, пошкодженого внаслідок ДТП від 14 вересня 2022 року, становить: 341 424,71 грн.;

- розмір матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Ford Focus» р/н НОМЕР_2 , 2015 року випуску, внаслідок пригоди, що сталася 14 вересня 2022 року, з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу на складові частини без врахування втрати товарної вартості, станом цін на дату дослідження, складає 237 079,00 грн.;

- ринкова вартість колісного транспортного засобу «Ford Focus» р/н НОМЕР_2 , 2015 року випуску, пошкодженого внаслідок ДТП на дату проведення оцінки (у пошкодженому стані) становить: 51 237грн.60коп.

Також матеріали справи містять ремонтну калькуляцію № 2085V від 23.01.2023р. вартості відновлювального ремонту КТЗ «Ford Focus» р/н НОМЕР_2 , вартість ремонтних робіт.

Цивільно-правова відповідальність володільців транспортних засобів - автомобіля «Ford Focus» р/н НОМЕР_2 , 2015 року випуску та ВАЗ-21033», номерний знак НОМЕР_1 , не була застрахована. Доказів іншого матеріали справи не містять

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У п.1 ч.2 ст.22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

У разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, суду необхідно виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової авто-товарознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Таке правозастосування узгоджується із висновками Верховного суду, викладеними зокрема в постанові від 06 липня 2018 року по справі № 924/675/17, які суд в силу вимог ч.6 ст. 263 ЦПК України застосовує до спірних правовідносин.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

Таке правозастосування узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними зокрема в постанові від 25.11.2021 року у справі №204/5314/18, від 02.12.2021 року у справі № 753/17190/18, від 14.04.2022 року у справі № 205/7747/18, які суд в силу вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України, враховує при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до пошкодження. При цьому власнику транспортного засобу відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після пошкодження.

За викладених обставин, на користь позивача підлягає стягненню різниця вартості автомобіля до та після пошкодження, оскільки витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до пошкодження, в свою чергу позивач бажає залишити пошкоджений транспортний засіб за собою.

Суд вважає що такий спосіб розрахунку завданої шкоди буде відповідати принципам пропорційності та добросовісності.

Таке правозастосування узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними зокрема в постанові від 06.12.2021 року у справі №757/22936/19-ц, від 20.10.2021 року у справі № 205/1314/16-ц, від 14 квітня 2022 року у справі № 205/7747/18, які суд в силу вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України, враховує при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

За викладених обставин, суд вбачає правові підстави для стягнення з ОСОБА_2 , як водія транспортного засобу «ВАЗ-2ЮЗЗ», номерний знак НОМЕР_1 , особи відповідальної за завдані позивачу збитки, суму шкоди в розмірі 185 842 грн., яка визначена Висновком експерта транспортно-товарознавчої експертизи КТЗ дослідження № 2109Е/22, від 08 лютого 2023 р.

Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення їх прав.

За норами ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.4 ст.23 ЦК України).

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо: шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Аналіз наведених норм дає дійти висновку, що за загальним правилом складовими елементами загальних підстав для відшкодування моральної шкоди є: шкода, тобто наявність втрат у немайновій сфері потерпілої особи; протиправне діяння особи, яка її завдала; причинний зв`язок між ними; вина заподіювача шкоди.

Перераховані складові фактичної підстави для відповідальності за заподіяння моральної шкоди є колом тих обставин, які повинні бути встановлені судом. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність за завдану шкоду.

Згідно із принципом змагальності сторін необхідним є доведення обставин, які покладені в основу обґрунтування відповідних вимог про відшкодування моральної шкоди.

При оцінці моральної (немайнової) шкоди, спричиненої потерпілим, суд повинен належним чином оцінювати ступінь немайнових втрат.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, тому, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Позивач не зобов`язаний доводити вину відповідача у заподіянні шкоди. Особа, якій спричинено шкоду, подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір спричиненої шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив або є особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Подібні висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 червня 2019 року у справі №61/8496/15-ц, провадження№ 14-154цс19.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (пункти 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(зі змінами та доповненнями).

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

За даних обставин, суд вважає доведеним та встановленим факт спричинення моральної шкоди позивачу ОСОБА_1 , внаслідок порушення відповідачем правил дорожнього руху. Моральна шкода позивача полягає у: душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої з боку відповідача; у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із пошкодженням її майна.

Суд виходить із того, що сам по собі факт ДТП є психотравмуючою подією для людини, безумовних моральних страждань зазнає людина і при неможливості вести звичний спосіб життя. У цьому випадку, судом приймається до уваги, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, змінився звичайний образ життя позивача та її сім`ї, вони зазнали значних душевних страждань та непередбачуваних грошових витрат, зокрема позивач не змогла належним чином здійснювати підприємницьку діяльність, а саме - переговори, консультування, узгодження, організацію заходів у різних частинах м. Одеси. Був порушений нормальний спосіб життя всієї родини позивачки, з`явилися незручності, пов`язані зі зміною звичного розпорядку дня, довелося на невизначений строк відкласти заплановані поїздки, виникли великі складності сімейно-побутового характеру. Позивачка ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною з Донецької області особою і матір`ю одиночкою, на своєму утриманні має двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , 2015 року народження та ОСОБА_4 , 2019 року народження, які також є внутрішньо переміщеними особами. У зв`язку з ушкодженням автомобіля і тривалою неможливістю його використання, у позивачки виникли значні проблеми у забезпеченні належного догляду, виховання і матеріального забезпечення дітей.

Встановивши, що позивачу ОСОБА_1 протиправними винними діями відповідача ОСОБА_2 була заподіяна моральна шкода, виходячи з принципу розумності та справедливості, керуючись внутрішнім переконанням, суд доходить до висновку, що заявлена до стягнення позивачем моральна шкода в розмірі 30 000,00 гривень є занадто надмірною.

Виходячи із засад розумності та справедливості, глибини фізичних і душевних страждань позивача, приймаючи до уваги що відповідач фактично здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем позивача, суд дійшов висновків щодо обґрунтованості стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн., що на думку суду відповідає характеру та обсягу перенесених позивачем моральних страждань.

V. Судові витрати.

Згідно ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в т.ч. і витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані з залученням експертів та проведенням експертизи, інші витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки її розгляду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, ураховуючи що позов в частині стягнення майнової шкоди задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1370,00 гривень за позовну вимогу про стягнення майнової шкоди покладається на відповідача, та підлягає стягненню з нього на користь позивача.

Одночасно, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави помилково не доплачений позивачем судовий збір за уточненою позовною заявою, у розмірі 488грн.42коп., та судовий збір за вимогу про стягнення моральної шкоди у розмірі 992,40грн.

Керуючись ст.ст. 12, 76-82, 200, 206, 263 - 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріального збитку та моральної шкоди, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму матеріального збитку у розмірі - 185 842,00 грн. (сто вісімдесят п`ять тисяч гривень вісімсот сорок дві грн. 00 коп).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1370,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1480,82 грн.

Позивач (стягувач): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Відповідач (боржник): ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНКОПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищевказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 01.08.2023р.

Суддя: К.О. Далеко