П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2023 року м. Київ

Справа № 753/6021/22

Провадження №22-ц/824/7524/2023

Резолютивна частина постанови оголошена 26 липня 2023 року

Повний текст постанови складено 27 липня 2023 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

суддя-доповідач Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Карпенка В.Р.

сторони: позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 11 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування рішення про державну реєстрацію, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про скасування рішення про державну реєстрацію.

Разом з позовом позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на садовий будинок загальною площею 82,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

В обґрунтування заяви зазначає, що невжиття даних заходів призведе до утруднення або неможливості виконання рішення суду, оскільки відповідач може здійснити перереєстрацію права власності на нерухоме майно на користь третіх осіб, що позбавить позивача на ефективний захист свого порушеного права

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11 липня 2022 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування рішення про державну реєстрацію задоволено.

Накладено арешт на садовий будинок загальною площею 82,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

Не погоджуючись з ухвалою суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову.

Зокрема зазначає про те, що задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції не з`ясував належність будь-яких прав позивача на спірне нерухоме майно, відношення до останнього та можливість порушення прав ОСОБА_2 як власника спірного нерухомого майна.

Крім того, суд першої інстанції не врахував , що позивач ОСОБА_1 проживає в РФ і не має зареєстрованого в установленому порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходить на території України, в розмірі, достатньому відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові, тим самим порушив вимоги ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

В заяві про забезпечення позову не наведено належних доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кузьмін Д.Л., посилаючись на законність та обґрунтованість постановленої ухвали, просив апеляцій скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Кузьмін Д.Л. заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Представник ОСОБА_2 адвокат Баховський М.М. подав д суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про скасування рішення про державну реєстрацію.

Разом з позовом позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на садовий будинок загальною площею 82,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

В обґрунтування заяви зазначав, що невжиття даних заходів призведе до утруднення або неможливості виконання рішення суду, оскільки відповідач може здійснити перереєстрацію права власності на нерухоме майно на користь третіх осіб, що позбавить позивача на ефективний захист свого порушеного права

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11 липня 2023 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування рішення про державну реєстрацію задоволено.

Накладено арешт на садовий будинок загальною площею 82,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції враховуючи характер майна на яке позивач просить накласти арешт, предмет спору та позовних вимог, їх співмірність, а також те, що для вжиття заходів забезпечення позову є наявність достатніх підстав, які дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, зокрема його подальше відчуження відповідачем, правомірність набуття якого оспорюється, а тому дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

З даними висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки вони відповідають дійсним обставинам справи та ґрунтуються на вимогах процесуального закону.

Відповідно до ч. 1ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст. 150 ЦПК України).

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлення обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Враховуючи викладене, заходи забезпечення позову застосовуються судом у випадку наявності для цього умов та підстав, передбачених процесуальним законом, при цьому, такі заходи повинні відповідати критеріям адекватності та співмірності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 у червні 2020 року незаконно зареєстрував за собою право власності на садовий будинок, що збудований позивачем та його родиною та знаходиться на земельній ділянці, що перебуває у користуванні позивача. Реєстрація права власності відбулась в тому числі на підставі довідки ОК «МАГНОЛІЯ» №19 від 14.04.2020 року, яка нібито підтверджує членство ОСОБА_2 в кооперативі, як користувача земельного наділу АДРЕСА_1 , при тому, що ОК «МАГНОЛІЯ» не має жодної земельної ділянки на праві власності та/або користуванні (в т.ч. оренди), що підтверджується витягом з реєстру речових прав на нерухоме майно в додатках до позову.

В той же час, додані до позовної заяви документи спростовують членство ОСОБА_2 у ОК «МАГНОЛІЯ» як на момент його заснування так і на момент видачі спірної довідки, зокрема Протокол №1 від 30.10.2004 року (Статут ОК «МАГНОЛІЯ» із додатком №1 списком членів-засновників та Протокол №3 від 26.05.2018 року з додатками та новою редакцією статуту.

Отже, предметом цього позову є скасування рішення про державну реєстрацію садового будинок загальною площею 82,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України передбачено такий вид забезпечення позову як накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При цьому, такий вид забезпечення позову, як накладення арешту на майно, не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки, слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Заходи забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, їх значення полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не з`ясував належність будь-яких прав позивача на спірне нерухоме майно, відношення до останнього та можливість порушення прав ОСОБА_2 як власника спірного нерухомого майна, не заслуговують на увагу та відхиляються судом, оскільки ці питання не з`ясовуються судом під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те судом першої інстанції порушено вимоги ч. 3 ст. 154 ЦПК України а отже не враховано, що ОСОБА_1 проживає в РФ і не має зареєстрованого в установленому порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові, оскільки будь-яких доказів на вказані обстави ОСОБА_2 не надає.

Враховуючи викладене, з метою ефективного забезпечення балансу інтересів сторін по справі, колегія суддів вважає, що у суду першої були наявні підстави для задоволення заяви та застосування заходів забезпечення позову у вигляді арешту на майн,о що належить на праві власності відповідачу.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і на законність оскаржуваної ухвали не впливають.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається, тому апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 11 липня 2022 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна