ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4226/23 Справа № 212/4045/22 Суддя у 1-й інстанції - Ведяшкіна Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року м.Кривий Ріг

Справа № 212/40445/22

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Суха Балка»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 лютого 2023 року, яке ухвалено суддею Ведяшкіною Ю.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 16 лютого 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (надалі ПрАТ «Суха Балка») про стягнення неотриманої одноразової виплати, що нараховується при виході на пенсію за віком, середнього заробітку за час затримки одноразової виплати, моральної шкоди, спричиненої неотриманням одноразової виплати.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 , у період з 14.10.2008 року по 31.07.2018 року та з 17.04.2019 року по 20.07.2022 року, працював на підприємстві відповідача в шкідливих умовах.

Наказом від 20.07.2022 року позивач звільнений за власним бажанням, у зв`язку із виходом на пенсію.

Однак, при остаточному розрахунку при звільненні йому не були виплачені відповідачем усі належні до сплати на момент звільнення кошти, а саме: одноразову допомогу при виході на пенсію в розмірі середньомісячної заробітної плати, виходячи з розміру середньої заробітної плати - 25223,89 грн. (без урахування утримання податків), відповідно до п.6.1 Галузевої угоди гірничо-металургійного комплексу України на 2011-2012 рік, оскільки на час виходу на пенсію він пропрацював на підприємстві відповідача 13 років.

Враховуючи, що з вини відповідача йому при звільнені не в повному обсязі виплачена заробітна плата, просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки з 21.07.2022 року по день ухвалення рішення включно, виходячи з середнього заробітку в розмірі 1201,12 грн.

Крім того, неповний розрахунок при звільненні, спричинив йому моральні страждання та переживання, оскільки він тривалий час пропрацював у відповідача, працював сумлінно, добросовісно виконував свої трудові обов`язки, не допускав порушень трудової дисципліни, дотримувався трудового законодавства, натомість, відповідач допустив порушення законодавства про оплату праці, при нарахуванні йому остаточного розрахунку при звільненні, завдану йому наведеними діями відповідача моральну шкоду він оцінює у 25 223,89 грн.

Посилаючись на викладене, просив суд: стягнути з відповідача на його користь 25 223,89 грн., без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та військового збору, в рахунок невиплаченої одноразової виплати працівнику при виході на пенсію за віком; середній заробіток за час затримки повного розрахунку при звільненні з 21.07.2022 року по день ухвалення рішення суду, виходячи з середнього заробітку в розмірі 1201,12 грн.; 25223,89 грн. за моральну шкоду, спричинену недоотриманням одноразової виплати працівнику при виході на пенсію за віком (без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та військового збору).

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 лютого 2023 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 одноразову виплату працівнику при виході на пенсію в сумі 12 272 ,34 грн. (без урахування утримання податків).

Стягнуто з ПрАТ «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки повного розрахунку при звільненні в розмірі 25000,00 грн. (без урахування утримання податків).

Стягнуто з ПрАТ «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000 грн. (без урахування утримання податків).

Стягнуто з ПрАТ «Суха Балка» на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПрАТ «Суха Балка» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції не враховано, що на користь позивача, при його звільненні було виплачено матеріальну допомогу у розмірі одномісячної середньої заробітної плати, як це передбачено положеннями Галузевої угоди та Колективного договору.

Також вказав, що вимоги про стягнення середнього заробітку за частину часу затримки невиплати одноразової допомоги при звільненні у зв`язку з виходом на пенсію та моральної шкоди мають похідний характер, а тому вважає, що ці вимоги також не підлягають задоволенню.

При цьому, зазначає, що, у будь-якому випадку, суд має врахувати постанову Верховного Суду у справі №212/6331/20 щодо застосування принципу співмірності.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах з ПрАТ «Суха Балка» в період з 14.10.2008 року по 31.07.2018 року та з 17.04.2019 року по 20.07.2022 року. 20.07.2022 року був звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію (а.с. 13-23), та, відповідно, має стаж роботи на підприємстві відповідача у шкідливих умовах праці понад 13 років; згідно розрахункової відомості (а.с.83) позивачу при звільненні, крім інших виплат, виплачена одноразова виплати при виході на пенсію за віком в розмірі 12 951,5 грн., що сторонами не оспорюється.

ОСОБА_1 за травень, червень 2022 року мав сукупний дохід в розмірі 50223,89 грн. (без урахування утримання податків) (а.с.25-26, 79, 82-83).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що при звільненні позивачу, з вини роботодавця, не було виплачено у повному обсязі одноразову вихідну допомогу при виході на пенсію в розмірі місячної середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню з відповідача разом із середнім заробітком за час затримки невиплати одноразової допомоги при звільненні у зв`язку з виходом на пенсію, та мольною шкодою.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня

2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Відповідно до положень ст. 13 КЗпП України колективний договір може передбачати додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оплату праці», форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами.

Згідно п. 1.11 «Галузевої угоди гірничо металургійного комплексу України на 2011 2012» , угода набирає чинності з дня її підписання сторонами і діє до укладення нової угоди.

Згідно п. 1.5 Галузевої угоди, угода залишається чинною у випадку зміни власника, складу, структури, найменування уповноваженого власником органу, від імені якого її укладено.

Відповідно до п. 6.1 Галузевої угоди, сторона власника зобов`язується виплачувати працівнику при фактичному виході на пенсію одноразову допомогу в розмірі залежному від стажу його роботи на підприємстві, але не менше при стажі від 7,5 до 15 років середньомісячної заробітної плати.

Як вбачається з матеріалів справи та визнається сторонами, позивач ОСОБА_1 має стаж роботи на ПрАТ «Суха Балка» понад 13 років, отже мав право на одноразову допомогу в розмірі середньомісячної заробітної плати.

Спір між сторонами виник з приводу розміру середньомісячної заробітної плати ОСОБА_1 , яка застосовується для розрахунку одноразової допомоги при фактичному виході.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).

Пунктом 2 вищевказаного Порядку передбачено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Пунктом 2 вищевказаного Порядку передбачено, що при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.

Пунктом 4 цього Порядку, серед іншого, визначено, що при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробітокпрацівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Позивач був звільнений з підприємства відповідача 20 липня 2022 року, тому розрахунковим періодом є два попередні місяці травень 2022 року та червень 2022 року.

В зазначені місяці середньомісячна заробітна плата позивача за два останні місяці перед звільненням, за виключенням допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, склала 11 755,71 грн. (10 387,44 грн. + 13 123,98 грн. = 23 511,42 грн.; 23 511,42 грн. : 2 = 11 755,71 грн.).

Вихідна допомога повинна становити один середньомісячний заробіток, що дорівнює 11 755,71 грн.

Судом встановлено та сторонами визнається, що ПрАТ «Суха Балка» виплачено позивачу ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі 12 951,55 грн., виходячи із розміру тарифної ставки 96,20 грн. та середньомісячного балансу за травень-червень 2022 року у сумі 150,25 грн. (а.с.65).

За таких обстави, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем при звільненні позивача сплачено вихідну допомогу у повному обсязі, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних в вимог в цій частині.

Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України.

Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Оскільки, колегією суддів не встановлено факту невиплати ПрАТ «Суха Балка» належної ОСОБА_1 вихідної допомоги, правові підстави для задоволення його позовних вимог щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відсутні.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпПУ відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Натомість, позивачем ОСОБА_1 не доведено порушення його трудових прав з боку роботодавця ПрАТ «Суха Балка», а тому позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають, як безпідставні та необґрунтовані.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» установлено пільги щодо сплати судового збору, згідно з пунктом 1 частини першої якої від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору в частині позовних вимог щодо стягнення неотриманої одноразової виплати, що нараховується при виході на пенсію за віком, яка є складовою заробітної плати, а в частині позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за час затримки одноразової виплати, та моральної шкоди, спричиненої неотриманням одноразової виплати, має сплачувати судовий збір на загальних засадах, що узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі №910/4518/16 (провадження № 12-301гс18).

Згідно ч. 7 ст. 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Тому, колегія суддів стягує з ОСОБА_1 на користь відповідача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 309,67 грн., а іншу частину судових витрат у розмірі 178,93 грн. компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 367, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 лютого 2023 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» про стягнення неотриманої одноразової виплати, що нараховується при виході на пенсію за віком, середнього заробітку за час затримки одноразової виплати, моральної шкоди, спричиненої неотриманням одноразової виплати відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» судові витрати по справі понесені на сплату судового збору у розмірі 1 309 (одна тисяча триста дев`ять) гривень 67 (шістдесят сім) копійок.

Компенсувати Приватному акціонерному товариству «Суха Балка» судові витрати по справі понесені на сплату судового збору у розмірі 178 (сто сімдесят вісім) гривень 93 (дев`яносто три) копійки за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 26 квітня 2023 року.

Головуючий:

Судді: