РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2795/22

26 квітня 2023 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі головуючої судді Грипіч Л.А.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Костопільський відділ державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Костопільський відділ державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що 28 грудня 2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №0712/125 згідно умов якого позивач отримав кредит в сумі 30000 доларів США зі строком повернення не пізніше 23 грудня 2010 року. Виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором забезпечувалось договором застави автотранспорту від 28 грудня 2007 року, договором застави майна від 28 грудня 2007 року, договором застави товару в обороті від 28 грудня 2007 року та договором поруки від 28 грудня 2007 року.

Також 28 травня 2008 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №0805/74 відповідно до якого позивач отримав кредит в сумі 22000 доларів США із строком повернення не пізніше 20 травня 2013 року. Виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором було забезпечено договором застави автотранспорту від 28 травня 2008 року, договором застави майна від 28 травня 2008 року, договором застави товару в обороті від 28 травня 2008 року та договором поруки від 28 травня 2008 року.

Після укладення вказаних кредитних договорів у Костопільському районному суді Рівненської області та Індустріальному районному суді м.Дніпропетровська неодноразово розглядались справи про стягнення з позивача заборгованості за вказаними кредитними договорами та звернення стягнення на майно, яке було передане в заставу для забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами.

Вказує, що 01 вересня 2022 року отримав від Костопільського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) постанови про відкриття виконавчого провадження, а саме: від 17 серпня 2022 року за якою відкрито виконавче провадження про стягнення з позивача на користь АТ КБ «Приватбанк» грошових коштів за кредитним договором №0805/74 від 28.05.2008 в сумі 116268,98 доларів США, що станом на 04.07.2017 складає 3021830,97 грн, яке відкрите на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича від 10 серпня 2017 року №8454; від 17 серпня 2017 року за якою відкрито виконавче провадження про стягнення з позивача на користь АТ КБ «Приватбанк» грошових коштів за кредитним договором №0712/125 від 28.12.2007 в сумі 116734,89 доларів США, що станом на 30.08.2017 складає 2969735,60 грн, яке відкрите на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича від 30 жовтня 2017 року №10653.

Зазначає, що до моменту отримання постанов про відкриття виконавчих проваджень позивач не знав про існування виконавчих написів приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича.

Після цього, позивач, скориставшись допомогою адвоката, на запит останнього отримав у відділ ДВС копії виконавчих написів №8454 від 10 серпня 2017 року та №10653 від 30 жовтня 2017 року, ознайомившись із якими позивач дійшов висновку про їх необґрунтованість та вчинення їх із порушенням норм чинного законодавства.

Вказує, що оспорювані виконавчі написи вчинені з порушенням порядку вчинення нотаріальних дій, а саме на правочинах, які не передбачають звернення стягнення на підставі виконавчих написів нотаріуса, оскільки положення нормативного акту який передбачав можливість вчинення таких виконавчих написів визнано незаконним та нечинним постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі №826/20084/14, а також останні викладені на спеціальних бланках нотаріальних документів, окремо від кредитних договорів, що є порушенням.

Також вказує, що виконавчі написи вчинені щодо заборгованості щодо стягнення якої на момент їх вчинення існували чинні судові рішення, зокрема: рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 вересня 2012 року у справі №2/0417/6870/2012, яким з позивача та ОСОБА_2 , як поручителя, стягнуто заборгованість за кредитним договором №0805/74, у тому числі по тілу кредиту; рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 28 вересня 2010 року у справі №2-157/10 за яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0805/74 від 28.05.2008 в сумі 22974,27 доларів США звернуто стягнення на автомобіль та напівпричіп; рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 березня 2017 року у справі №0417/11967/2012 за яким стягнуто з позивача заборгованість за кредитним договором №0715/125, в тому числі заборгованість за тілом кредиту.

Вважає, що оспорюваними виконавчими написами фактично повторно стягнуто заборгованість з позивача.

Також вказує, що стягнута за спірними виконавчими написами заборгованість не є безспірною, оскільки заборгованість є безспірною лише у тому випадку, якщо вона визнається боржником та кредитором, а стягнута заборгованість не може вважатись такою, оскільки щодо стягнення такої заборгованості вже існували рішення суду.

Крім того, за виконавчими написами стягнуто заборгованість за відсотками, які нараховані після визначеного законом строку кредитування, який закінчився 23 грудня 2010 року та 20 травня 2013 року, а самі виконавчі написи вчинені поза строком, передбаченим ст.88 Закону України «про нотаріат».

Просить визнати такими, що не підлягають виконанню виконавчі написи приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича від 10 серпня 2017 року №8454 та від 30 жовтня 2017 року №10653, судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 30.12.2022 відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, про що повідомлено сторони.

Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, позивачу у 5-ти денний строк з дня отримання відзиву на позов подати відповідь на відзив, відповідачу у строк не пізніше 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзив подати свої заперечення на відповідь на відзив. Третій особі надано 5-ти денний строк з дня отримання ухвали для подання пояснень щодо позову.

Відповідачем подано відзив на позов, у якому останній з позовом не погодився та заперечує проти позову, вважає позов безпідставним і таким, що не підлягає до задоволення.

Вказує, що наведені позивачем підстави у жодному випадку не є підставою для скасування виконавчих написів.

Зазначає, що позивач визнає факти укладення кредитних договорів, отримання кредитних коштів, а також часткове виконання зобов`язань за ними, незаперечення проти наявної заборгованості за кредитними договорами, що відображено у рішення судів у справах №2-157/10, №2/0417/6870/2012 та №0417/11967/2012.

Також вказує, що банк не є належною стороною відповідачем у справі про визнання виконавчого напису нотаріуса недійсним, оскільки не має права видавати виконавчі написи, а таким право наділені лише нотаріуси, а тому такий спір стосується оскарженню дій органу владних повноважень і не підсудний загальним судам.

Вказує, що у справах щодо оспорювання виконавчого напису боржник може оспорити в позовному провадженні лише правильність вимог, зазначених у виконавчому написі. При безпідставності цих вимог суд скасовує виконавчий напис і відмовляє в задоволенні цих вимог, а у разі часткової їх обґрунтованості постановляє рішення про скасування виконавчого напису і стягнення з боржника на користь кредитора дійсної суми боргу.

Зазначає, що позивачем не надано жодних розрахунків, які б підтверджували спірність оспорюваних виконавчих написів і не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування позову.

Також вказує, що банком було надано для нотаріуса всіх необхідні документи для вчинення виконавчого напису.

Щодо доводів позивача про пропуск строку вчинення виконавчих написів, то вказує, що кредитні договори не припинили свою дію, оскільки відповідно до умов договорів вони дійсні до повного виконання сторонами зобов`язань, а відтак виконавчі написи вчинені вчасно.

На доводи позивача щодо вчинення виконавчих написів за наявності рішень судів про стягнення боргу за кредитними договорами вказує, що винесені судові рішення у жодному випадку не підтверджують виконання позивачем зобов`язань, як позичальника перед АТ КБ «Приватбанк», а навпаки підтверджує наявне у банку право на стягнення боргу з позичальника. З посиланням на позицію Великої Палати Верховного Суду у справі №305/2082/14-ц вказує, що сам факт звернення кредитора до суду з позовом не є підставою для визнання заборгованості спірною.

Вважає, що оскільки позивач не надав доказів на підтвердження заявлених вимог, то відсутні підстави для задоволення позову.

Просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Костопільський відділ державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), не скористались своїм право на подання пояснень щодо позову.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд встановив наступне.

28 грудня 2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №0712/125, відповідно до п.1.1.-1.3. якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 30000 доларів США з терміном повернення кредиту, відсотків і винагороди згідно графіку погашення кредиту, але не пізніше 23 грудня 2010 року.

28 травня 2008 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №0805/74, відповідно до п.1.1.-1.3. якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 22000 доларів США з терміном повернення кредиту, відсотків і винагороди згідно графіку погашення кредиту, але не пізніше 20 травня 2013 року.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 28 вересня 2010 року у справі №2-157/10 задоволено позов Закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно за кредитним договором. Передано в заклад Приватбанку шляхом вилучення і ОСОБА_3 належне їй на праві власності майно, а саме: автомобіль Renault моделі Magnum, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Передано в заклад Приватбанку шляхом вилучення і ОСОБА_3 належне їй на праві власності майно, а саме: напівпричіп ПР моделі Kogel, реєстраційний номер НОМЕР_2 . В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0805/74 від 28.05.2008 в сумі 22974,27 доларів США звернуто стягнення на автомобіль Renault моделі Magnum, реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричіп ПР моделі Kogel, реєстраційний номер НОМЕР_2 , шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладення заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням Приватбанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 вересня 2012 року у справі №2/0417/6870/2012 задоволено позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк». Стягнуто із ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №0805/74 від 28.05.2008 у розмірі 49069,69 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом від 23.08.2012 складає 392214,03 грн.

Із наданого позивачем роздрукованого з Єдиного державного реєстру судових рішень знеособленого рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 березня 2017 року у справі №0417/11967/2012 вбачається стягнення на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за договором №0712/125 від 28.12.2007, яка станом на 28.08.2012 склала 50057,26 доларів США, яка складається із: 19213,23 доларів США заборгованості за кредитом, 17060,48 доларів США заборгованості за процентами за користування кредитом, 2442,02 доларів США заборгованості по комісії за користування кредитом, 11341,53 доларів США пені за несвоєчасне виконання зобов1язань за договором.

10 серпня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем вчинено виконавчий напис №8454 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», що є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору №0805/74 від 28 травня 2008 року та Розрахунку заборгованості за договором станом на 04.07.2017, грошових коштів у сумі 116268,98 доларів США, що за курсом 25.99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 04.07.2017 складає 3 021 830 грн. 79 коп., з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 18515,56 доларів США; заборгованості за відсотками у розмірі 49230,67 доларів США; заборгованості з пені у розмірі 42976,97 доларів США; заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 9,62 доларів США; заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 5536,16 доларів США, стягнення здійснюється за період з 28 травня 2002 року по 04 липня 2017 року.

30 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем вчинено виконавчий напис №10653 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», що правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційного банку Приватбанк», невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору №0712/125 від 28 грудня 2007 року та Розрахунку заборгованості за договором станом на 30.08.2017, грошових коштів у сумі 116734,89 доларів США, що па курсом 25,44 відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.08.2017 складає 2969735 грн. 60 коп., з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 19213,23 доларів США; заборгованості за відсотками у розмірі 48296,93 доларів США; заборгованості з комісії у розмірі 95,99 доларів США; заборгованості з пені у розмірі 49128,74 доларів США, стягнення здійснюється за період з 28 грудня 2007 року по 30 серпня 2017 року. витрати за вчинення виконавчого напису 1800 грн.

17 серпня 2022 року заступником начальника Костопільського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №69668633 з примусового виконання виконавчого напису №8454 виданого 10.08.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №0805/74 від 28.05.2008 в сумі 116268,98 доларів США, що становить 3021830,79 грн.

Також 17 серпня 2022 року заступником начальника Костопільського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №69668633 з примусового виконання виконавчого напису №10653 виданого 30.10.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №0712/125 від 28.12.2007 в сумі 116734,89 доларів США, що складає 2969735,60 грн.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно положень ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Твердження представника відповідача про те, що Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» є неналежним відповідачем по справі, є безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

Тобто, відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.

Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства.

Тобто нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі.

Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями.

Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів.

Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Саме така правова позиція 14 серпня 2019 року висловлена у постанові Верховного Суду в справі № 519/77/18, провадження № 61-10311св19.

У відповідності до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат», перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку, що передбачено.

Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст.89 Закону України «Про нотаріат», а вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженому наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5.

Згідно з вказаним Порядком, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172.

Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи.

Згідно з «Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Верховний Суд України у постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц зазначив, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.46, 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду у подібних правовідносинах викладена у постановах від 02.07.2019 у справі №916/3006/17 (провадження №14-278гс18), від 15.01.2020 у справі №305/2082/14-ц (провадження №14-557цс19), від 23.06.2020 у справі №645/1979/15-ц (провадження №14-706цс19).

Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 12 березня 2020 року в справі №757/24703/18-ц, провадження № 61-12629св19, дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, шляхом надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушень. Виконавчий напис вчиняється після спливу тридцяти днів з моменту надіслання такої вимоги.

Так, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивач отримував від відповідача письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги відповідача, або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено отримання вимоги про стягнення заборгованості за кредитними договорами позивачем, що унеможливило подання нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчих написів від 10 серпня 2017 року №8454 та від 30 жовтня 2017 року №10653 або письмової згоди. Отже, в даному випадку нотаріус при вчиненні оспорюваних виконавчих написів не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчими написами.

Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі №826/20084/14 від 22.02.2017 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №622 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема пункту 2 Змін, що вносяться до переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних відносин 2.Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою про непогашення заборгованості».

Таким чином, оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою про непогашення заборгованості виключено з переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а отже нотаріус не мав права видати виконавчі написи у спірних правовідносинах.

Вирішуючи спір, суд керується положеннями ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України, якою визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст.12 та ч.1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом, а відповідно до ч.1 ст.76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Водночас ч.3 ст.83 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що відповідач та треті особи повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідач та третя особа доказів на спростування доводів позивача суду не подали, а доводи відповідача фактично зводяться до заперечення доводів позивача, а отже з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчих написів нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед відповідачем зазначений у виконавчому написі є безспірним.

Наведені обставини також вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваних виконавчих написах, не є безспірним, що є достатньою правовою підставою для визнання таких виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню.

При цьому суд враховує, що відповідач не позбавлений можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні.

Відтак, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що виконавчі написи приватного нотаріуса вчинені в порушення вимог Закону України «Про нотаріат» та «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При поданні позову позивачем сплачено 1984,80 грн. судового збору, тобто по 992,40 грн за кожну з позовних вимог, що підтверджується квитанцією установи банку від 23.12.2022 №0.0.279.1083224.1.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1984,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Костопільський відділ державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню задовольнити.

Визнати виконавчий напис №8454 вчинений 10 серпня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» грошових коштів у сумі 116268,98 доларів США.

Визнати виконавчий напис №10653 вчинений 30 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» грошових коштів у сумі 116734,89 доларів США.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 1984 /одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири/ гривні 80 копійок судового збору за подання позовної заяви.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

ОСОБА_1 (житель АДРЕСА_1 ), РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач:

Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження м.Київ, вул.Грушевського 1Д), .

Повне рішення складено

26 квітня 2023 року.

СуддяЛ. А. Грипіч