Справа № 372/2777/19
ухвала

Іменем України

25 липня 2023 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Потабенко Л.В.,

при секретарі Рябуха О.В.,

за участю представників Ганенко Р.А., Семко В.Ю., Карпухіна Я.В., ОСОБА_1

розглянувши у приміщенні Обухівського районного суду Київської області у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про перегляд рішення Обухівського районного суду Київської області від 21 вересня 2020 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київщина-Житло» до Обухівської міської ради, Державного підприємства «Київське лісове господарство», ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 21 вересня 2020 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Київщина-Житло» до Обухівської міської ради, Державного підприємства «Київське лісове господарство», ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів, задоволено. Визнано недійсним договір від 09.02.2006 року про реалізацію проекту з будівництва Житлового комплексу по АДРЕСА_1 , укладений між Обухівською міською радою Обухівського району Київської області, Товариством з обмеженою відповідальністю «Київщина-Житло» і Державним підприємством «Київський лісгосп» з додатковою угодою від 16.02.2006 року, угодою від 27.01.2010 року про внесення змін до договору від 09.02.2006 року, додатковою угодою від 05.02.2010 року, додатковою угодою від 01.06.2010 року. Визнано недійсним договір від 03.08.2020 року про відступлення права вимоги за договором від 09.02.2006 року, укладений між Обухівською міською радою Обухівського району Київської області, Товариством з обмеженою відповідальністю «Київщина-Житло», Державним підприємством «Київський лісгосп» і ОСОБА_2 . Стягнуто солідарно з Обухівської міської ради, Державного підприємства «Київське лісове господарство», ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київщина-Житло» судові витрати в розмірі 3842,00 грн. Постановою Київського апеляційного суду від 15.04.2021 року рішення Обухівського районного суду Київської області від 21 вересня 2020 року було змінено в частині солідарного стягнення з Обухівської міської ради, Державного підприємства «Київське лісове господарство», ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київщина-Житло» судові витрати в розмірі 3842,00 грн. Стягнуто з Обухівської міської ради, Державного підприємства «Київське лісове господарство», ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київщина-Житло» судові витрати в розмірі 1280 грн. 67 коп. з кожного. В іншій частині рішення суду залишено без змін

11.05.2023 року відповідач ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про перегляд рішення Обухівського районного суду Київської області від 21 вересня 2020 року за нововиявленими обставинами. Обґрунтовуючи заяву зазначив, що правовою підставою визнання недійними договору від 09.02.2006 року про реалізацію проекту з будівництва Житлового комплексу по АДРЕСА_1 , укладений між Обухівською міською радою Обухівського району Київської області, Товариством з обмеженою відповідальністю «Київщина-Житло» і Державним підприємством «Київське лісове господарство» та договору від 03.08.2020 року про відступлення права вимоги за договором від 09.02.2006 року, укладений між Обухівською міською радою Обухівського району Київської області, Товариством з обмеженою відповідальністю «Київщина-Житло», Державним підприємством «Київське лісове господарство» І ОСОБА_2 був факт визнання постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.02.2018 року, у справі №911/1482/17, недійсним рішення 30 сесії Обухівської міської ради Київської області четвертого скликання «Про розгляд питань по регулюванню земельних відносин» № 297- 30 сесії-ІУ від 23.02.2006 року, яким вилучено зі складу лісового фонду Обухівського лісництва в кварталі 63, виділ 15, земельну ділянку, площею 5,8 га; визнано недійсним рішення 8 сесії Обухівської міської ради Київської області п`ятого скликання «Про розгляд питань по регулюванню земельних відносин» №65-8 від 30.11.2006 року, яким затверджений проект землеустрою щодо відведення ТОВ «Київщина-Житло» земельної ділянки, площею 5,8 га, у користування; визнано недійсним договір оренди землі, укладений між Обухівською міською радою Київської області та ТОВ «Київщина-Житло» № 6192 від 20.12.2006 року, зі всіма змінами та доповненнями; скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щур Н.Р. № 14463133 від 15.07.2014 року. Постановою Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 11.06.2018 року постанова Київського апеляційного господарського суду від 08.02.2018 року залишена без змін.

Під час розгляду справи №911/1482/17 господарськими судами встановлено, що Обухівська міська рада неправомірно розпорядилась земельною ділянкою лісового фонду у кварталі 63, виділ 15, земельну ділянку, площею 5,8 га, вилучивши її із складу лісового фонду Обухівського лісництва на підставі рішень Обухівської міської ради Київської області від 23.02.2006 року та від 30.11.2006 року, зміни цільового призначення, укладання відповідних договорів та реєстрації прав. У вказаній справі судами також встановлено, що на день укладення договору від 09 лютого 2006 року Обухівська рада Обухівського району Київської області не мала права на вилучення у ДП «Київський лісгосп» спірної земельної ділянки, у кварталі 63, виділ 15, земельну ділянку, площею 5,8 га, переведення її в землі міської; ради і передачу ТОВ «Київщина Житло» у користування.

Посилаючись на обставини, встановлені у справі №911/1482/17, Обухівський районний суд Київської області в рішенні від 21.09.2020р. у справі №372/2777/19 прийшов до висновку про те, що Обухівська міська рада неправомірно розпорядилась земельною ділянкою лісового фонду вилучивши її із складу лісового фонду Обухівського лісництва на підставі рішень Обухівської міської ради Київської області від 23.02.2006 року та від 30.11.2006 року; зміни цільового призначення, укладання відповідних договорів та реєстрації прав.

Судом також було вказано на те, що фактично предметом договору є передача у користування земельної ділянки лісового фонду для будівництва житлового комплексу. Суд прийшов до висновку, що оспорюваним договором земельна ділянка була передана відповідачами у користування позивачу без згоди землевласника, та всупереч законодавства, а отже зміст правочину суперечить земельному, лісовому законодавству, а тому вказаний договір, та додаткові угоди мають бути визнаними недійсним.

07.04.2023 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Ґаненко P.A., отримав електронною поштою лист Київського апеляційного суду від 07.04.2023 року №88/824/13/2023, до якого додавалась заява ДП «Київський лісгосп» від 04.11.2022 року про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року у справі №372/2777/19. Зі змісту вказаної заяви адвокату Ганенко P.A. стало відомо про те, що 26.10.2022 року за вих. №09-585 ДП «Київський лісгосп» зробило запит до Архівного відділу виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області з проханням надати належним чином завірену копію рішення Обухівської міської ради, яким було затверджено договір про співпрацю Обухівської міської ради з ДП «Київський лісгосп» та ТОВ «Київщина житло» від 09.02.2006 року та додатку до нього, а саме даного договору.

27.10.2022 року за вих. 05-04/112 Архівний відділ виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області надіслав на адресу ДП «Київський лісгосп» належним чином засвідчену копію рішення Обухівської міської ради від 23.02.2006 №294-30-IV, яким було затверджено договір про співпрацю Обухівської міської ради з ДП «Київський лісгосп» та ТОВ «Київщина житло» від 09.02.2006 року та самого Договору (від 09.02.2006 року), що є додатком до даного рішення. Зі змісту Договору від 09.02.2006 року, укладеного між Обухівського міською радою, ДП «Київський лісгосп» та ТОВ «Київщина житло», надісланого архівним відділом виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області вбачається, що його предметом є земельна ділянка лісового фонду Обухівського лісництва ДП «Київський лісгосп» у кварталі 60, площею 5 га, а не земельна ділянка лісового фонду у кварталі 63, виділ 15, площею 5,8 га, Обухівського лісництва. Зі змісту листа Обухівської міської ради у листі від 06 жовтня 2022 року №1829 вбачається, що рішенням Обухівської міської ради Київської області № 297-30-ІУ від 23.02.2006 року, яке було предметом оскарження у справі №911/1482/17 вирішено питання про вилучення зі складу лісового фонду Обухівського лісництва в кварталі 63, виділ 15, земельну ділянку, площею 5,8 га. При цьому Обухівська міська рада не приймала будь-яких рішень щодо вилучення земельних ділянок із складу лісового фонду Обухівського лісництва у кварталі 60 Державного підприємства «Київське лісове господарство», що є нововиявленою обставиною.

Як свідчить лист Обухівської міської ради від 06 жовтня 2022 року №1829, земельна ділянка лісового фонду в кварталі 60 ніколи не передавалась позивачу і не вилучалась Обухівською міською радою із земель лісового фонду. Ця нововиявлена обставина є істотною і стала відомою ОСОБА_2 та його представнику тільки 07.04.2023 із листа Київського апеляційного суду від 07.04.2023 №88/824/13/2023.

Окрім того, зі змісту довідки ДП «Київський лісгосп» від 26.01.2023 року №3 та доданих до неї планово-картографічних матеріалів вбачається, що земельні ділянки кварталу 60 та кварталу 63 розташовані в межах різних адміністративно-територіальних одиниць: лісогосподарська земельна ділянка кварталу 63 знаходиться в межах міста Обухів (Обухівська міська рада), лісогосподарська земельна ділянка кварталу 60 знаходиться в межах Нещерівської сільської ради Обухівського району, що є також нововиявленою обставиною. Дана обставина стала відомою ОСОБА_2 та його представнику тільки 25.04.2023 року від ДП «Київський лісгосп». Звертав увагу на те, що незмінним пунктом 1.2.1 спірного договору від 09.02.2006 року саме в кварталі 60 передбачено вилучення земельної ділянки, яка за умовами договору повинна знаходитись в м. Обухові для будівництва житлового комплексу на АДРЕСА_1 , однак, як з`ясовується планово-картографічними матеріалами, ця земельна ділянка взагалі не знаходилась в межах міста Обухова і не могла бути вилучена Обухівською міською радою та передана позивачу для будівництва житлового комплексу на АДРЕСА_1 . До того ж повноваження Обухівської міської ради на дату укладення спірного договору не поширювались на землі Нещерівської сільської ради, що унеможливлює вилучення Обухівською міською радою земельної ділянки в кварталі 60.

Таким чином оскаржувані у даній справі договір від 09.02.2006 року укладений між Обухівською міською радою, ТОВ «КИІВЩИНА-ЖИТЛО», ДП «Київський лісгосп», додаткові угоди до нього, а також договір від 03.08.2010 року про відступлення права вимоги за договором від 09.02.2006 року укладений з ОСОБА_2 , стосувались виключно земельної ділянки, розташованої у межах кварталу 60 площею 5 га. Натомість господарськими судами у межах справи №911/1482/17 оскаржувались рішення Обухівської міської ради щодо вилучення у ДП «Київський лісгосп» земельної ділянки, у кварталі 63, виділ 15, земельну ділянку, площею 5,8 га. Тобто встановлені судами у вказаній справі обставини стосувались зовсім іншої земельної ділянки, ніж та, що є предметом оспорюваних у даній справі договорів. Наведені обставини є істотними для вирішення даної справи, однак не були враховані при постановленні оскарженого рішення.

Представник заявника ОСОБА_3 в судовому засіданні заяву підтримував та просив її задовольнити з викладених у ній підстав.

Представники ТОВ «КИІВЩИНА-ЖИТЛО» Горбайчук Л.В., Карпухін Я.В. в судовому засіданні проти доводів заяви заперечували, просили залишити її без задоволення, оскільки підставою перегляду рішення за новиявленими обставинами є виявлення представником відповідача через два роки після набуття чинності рішення , та в доворі, який визнано судом недійсним помилки в п. 1.2.1, замість цифри 63, замість 60.

Представник ДП «Київське лісове господарство» Семко В.Ю. подав додаткові пояснення на заяву про перегляд рішення Обухівського районного суду Київської області від 21 вересня 2020 року за нововиявленими обставинами, в судовому засіданні заяву підтримував та просив її задовольнити, та вказав що пунктом 1.2.1 спірного договору від 09.02.2006 року саме в кварталі 60 передбачено вилучення земельної ділянки, яка за умовами договору повинна знаходитись в м. Обухові для будівництва житлового комплексу на вул. Каштановій, однак, як з`ясовується планово-картографічними матеріалами, ця земельна ділянка взагалі не знаходилась в межах міста Обухова і не могла бути вилучена Обухівською міською радою та передана позивачу для будівництва житлового комплексу на вул. Каштановій в м.Обухові.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши заяву та додані до неї докази, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно із частиною першою статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вказані правові норми передбачають, що це мають бути обставини, які є істотними, тобто такими, що якби вони були відомі раніше, то суд ухвалив би інше рішення; вони є нововиявленими, а не новими обставинами, тобто, існували на час розгляду судом спору; вони входять до предмету доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Підставою перегляду будь-якого судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пунктах 3, 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Європейський Суд з прав людини у рішенні в справі «Правєдная проти Росії» від 18 листопада 2004 року зазначив, що одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що, якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду. Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало законної сили, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин. Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним.

Отже, істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це, передусім, ті, що взагалі не були предметом розгляду у даній цивільній справі, у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались судом у процесі розгляду справи.

Процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам статті 6 Конвенції, положенням законодавства України та мають бути збалансовані з ефективністю правового захисту і обов`язковістю остаточних рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Доводи, зазначені в заяві представника ОСОБА_3 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами фактично зводяться до переоцінки доказів, якими на його думку, суд надав неправильну оцінку, поклавши в основу судового рішення неналежний доказ.

Однак, таке формулювання заявником підстав для звернення до суду у порядку статті 423 ЦПК України суперечить законодавчому визначенню та тлумаченню поняття «нововиявлені обставини», яке полягає у тому, що це повинні бути саме істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Доводи заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами зводяться до переоцінки одного з доказів на предмет його допустимості, повторюють доводи відповідача, які наводилися ним в тому числі в якості заперечення проти позовних вимог та не містять посилань на нові обставини, які існували, однак не були відомі сторонам чи суду на час ухвалення рішення.

Таким чином, на думку суду зазначені заявником підстави перегляду рішення суду не являються підставами для її перегляду за нововиявленими обставинами у розумінні статті 423 ЦПК України.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують під час розгляду справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, inter alia, який, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, можливий у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження лише у разі необхідності виправлення суттєвих помилок правосуддя, коли така процедура застосовується у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Принцип юридичної визначеності передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру». Скасування остаточного судового рішення у даній справі було б невиправданим. (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України»).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що заява представника відповідача ОСОБА_3 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами є необґрунтованою, оскільки наведені заявником обставини не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої статті 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

З огляду на те, що заява про перегляд постанови за нововиявленими обставинами не містить доводів, що свідчать про наявність підстав, передбачених статтею 423 ЦПК України для її задоволення та скасування судового рішення, що переглядається, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3 необхідно відмовити та залишити рішення Обухівського районного суду Київської області від 21 липня 2020 року, в силі.

Керуючись ст.ст. 423, 429 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення Обухівського районного суду Київської області від 21 вересня 2020 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київщина-Житло» до Обухівської міської ради, Державного підприємства «Київське лісове господарство», ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів, відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя Потабенко Л.В.