Єдиний унікальний номер судової справи 462/1994/15-ц
Номер провадження 6/462/43/23
УХВАЛА

про видачу дубліката виконавчого листа

та поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого до виконання

25 квітня 2023 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Галайко Н. М.,

за участю секретаря судового засідання Любінець В. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого до виконання по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики про стягнення заборгованості,

встановив:

Суть заяви, що вирішується.

Уповноважений представник заявника ОСОБА_1 адвокат Ільків Г. М., 10.03.2023 року (вх. № 4820) звернулася до Залізничного районного суду м. Львова із письмовою заявою про видачу дубліката виконавчого листа у справі № 462/1994/15-ц та поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого до виконання.

Заява обґрунтована тим, що ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 25.11.2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа - відмовлено. Зазначає, що обставини на які покликався суд при відмові у видачі дубліката виконавчого листа у вказаній ухвалі, не могли бути доведені під час слухані справи, оскільки виконавча служба Подільського відділу ігнорувала письмові звернення ОСОБА_1 , відтак останній не мав можливості подати відповідні письмові докази. Однак, після постановлення ухвали суду від 25.11.2021 року у справі № 462/1994/15-ц та набрання нею законної сили, Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Києві від 09.02.2022 року за вихідним номером 51750434 скерував затребувану відповідь на адресу заявника. З даної відповіді вбачається, що державна виконавча служба Подільського відділу у м. Києві 15.06.2017 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесла постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, копію якої разом з оригіналом виконавчого документа направлено стягувачу. Надати більш детальну інформацію виконавча служба не може, у зв`язку із знищенням виконавчого провадження за закінченням терміну зберігання. Оскільки ОСОБА_1 , не отримував оригінал виконавчого листа, як і копію постанови про його повернення, відтак він, рекомендованим листом 21.01.2023 року звернувся з відповідною заявою до Начальника Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві з проханням надати підтверджуючі документи, а саме копію поштової квитанції (бланк), яка (який) підтверджує скерування ОСОБА_1 копію постанови про і повернення виконавчого документа та оригіналу виконавчого листа № 462/1994/15-ц. Реагуючи на заяву ОСОБА_1 , Подільський відділ державної виконавчої служби від 10.02.2023 року (дата поштового штемпеля) скерував на його адресу Постанову про повернення виконавчого документа стягувану роздруковану з АСВА 09.02.2023 року. Однак, жодного супровідного листа, як і підтверджуючих документів про повернення оригіналу виконавчого листа, виконавча служба не надала. Дана постанова отримана рекомендованим листом. Оскільки письмову відповідь (постанову) державної виконавчої служби Подільського відділу м. Києва Оленюк Т. В. отримав за його зверненням 17.02.2023 року, відтак документально наведені обставини підтверджені 17.02.2023 року. Оскільки із відповіді виконавчої служби від 09.02.2023 року за вихідним номером 51750434 вбачається, що виконавчий лист повернуто однак, не надано підтверджуючих документів (поштової квитанції), а згідно відповіді виконавчої служби від 09.02.2022 року за № 51750434 вбачається, що зазначене виконавче провадження знищено за закінченням терміну зберігання, відтак дані обставини свідчать про втрату зазначеного виконавчого документа. Окрім цього зазначає, що із автоматизованої системи виконавчих проваджень від 03.03.2023 року, вказане виконавче провадження було відкрито Подільським РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві від 28.12.2016 року, стан виконавчого провадження є завершеним. У зв`язку із цим, просить видати дублікат виконавчого листа та поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Позиція осіб, які беруть участь у справі та процесуальні дії у справі.

Сторони, належним чином повідомлені про час та місце розгляду заяви, у судове засідання не прибули, однак, 25.04.2023 року (вх. № 8428) уповноважений представник заявника ОСОБА_1 адвокат Ільків Г. М. подала до суду письмову заяву, у якій просить суд розглядати справу за її відсутності, а також за відсутності ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ч. 3 ст. 433, п. 17.4 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України, які регламентують порядок розгляду питання про видачу дубліката виконавчого листа і поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, неявка учасників справи не є перешкодою для розгляду заяви.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого до виконання, а також додані до неї матеріали, перевіривши матеріали справи № 462/1994/15-ц, суд дійшов наступних висновків.

Встановлені судом обставини.

З матеріалів цивільної справи № 462/1994/15-ц та поданої до суду заяви вбачається, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 04.08.2015 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 191 929 грн. 76 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 919 грн. 30 коп. (а.с. 35-36).

На виконання зазначеного рішення суду було видано виконавчий лист № 462/1994/15-ц, який отриманий представником позивача у справі ОСОБА_1 ОСОБА_3 , про що остання розписалася у заяві про видачу виконавчого листа (а.с. 40).

Також, суд приймає до уваги, що із змісту листа Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) № 46101 від 16.08.2021 року вбачається, що згідно відомостей АСВП у Залізничному відділі державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) перебувало виконавче провадження № 49940087, по якому державним виконавцем 18.05.2016 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження згідно п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», повторно виконавчий документ у Залізничний відділ державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) на виконання не надходив (а.с. 69), що також підтверджується листом Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) № 56790 від 29.09.2021 року (а.с. 68).

Із долученого до матеріалів справи ВП-спецрозділ від 22.10.2021 року, за номером виконавчого провадження 49940087 вбачається, що у Залізничному відділі державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) таке має статус закінченого, однак на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (закінчення ВП направлення ВД за належністю до іншого ВДВС) направлено за належністю до Подільського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві (а.с. 80-82).

Із копії письмової відповіді Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 51750434 від 09.02.2022 року вбачається, що винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, виконавче провадження знищено за закінченням терміну зберігання (а.с. 120).

Застосоване судом законодавство та висновки суду.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено виконавче провадження як завершальну стадію судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 17.4 розділу ХIII перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року у справі № 474/783/17 (провадження № 61-29св17), від 10.10.2018 року у справі № 2-504/11 (провадження № 61-41846св18). Верховний Суд виходить з того, що дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Відповідний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 22.10.2018 року у справі № 2-824/2009 (провадження № 61-5388св18), від 23.09.2020 року у справі № 127/2-3538/10.

Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, відповідно до положень ст. 129-1 Конституції України та ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали чинності, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року, та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Також, суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини зазначає, що право на судовий розгляд, гарантований ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, захищає також виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін.

Зокрема, у п. 40 Рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», п. 19 Рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2004 року у справі «Михайленки та інші проти України», суд наголошує, що п. 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право порушити в суді чи трибуналі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити, щоб п. 1 ст. 6 Конвенції детально описував процедурні гарантії, які надано сторонам, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень. Тлумачення ст. 6 як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 (також рішення у справі «Бурдов проти росії», заява № 589498/00, п. 34).

У своєму рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 року Європейський суд з прав людини зазначив, що передбачене п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Тобто, практика Європейського суду з прав людини переконливо свідчить про те, що невід`ємною умовою забезпечення права на суд є виконання судового рішення.

Враховуючи зазначене, а також те, що матеріали справи містять відомості про втрату виконавчого листа № 462/1994/15-ц, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог заяви та видачу дубліката виконавчого листа.

В обґрунтування поважності причин пропуску для пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання ОСОБА_1 , посилається на те, що постанови про повернення виконавчого листа, як і самого оригіналу виконавчого листа він не отримував, внаслідок зазначених обставин у 2021 році звертався до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа.

Суд, визнає наведені ОСОБА_1 причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання поважними, тому клопотання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, у цій частині підлягає задоволенню.

За таких підстав, оскільки боржник на сьогоднішній день не погасив заборгованість, самостійно рішення суду не виконується, виконавчий лист № 462/1994/15-ц було втрачено, окрім цього пропущений строк для пред`явлення цього виконавчого документа до виконання, що не дає можливості стягувачу звернутися до органів Державної виконавчої служби для примусового виконання рішення суду у вказаній справі, тому суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого до виконання задовольнити та видати дублікат виконавчого листа, поновивши строк для пред`явлення такого до виконання.

На підставі наведеного та керуючись ст. 18, 260, 261, 352, 353, 433 ЦПК України, п. 17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд, -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого до виконання по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики про стягнення заборгованості задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видати дублікат виконавчого листа у справі № 462/1994/15-ц, виданого 24.11.2015 року Залізничним районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 191 929 грн. 76 коп. та стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судового збору в розмірі 1 919 грн. 30 коп.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, або в порядку та строки, передбачені ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: Н. М. Галайко