Справа № 524/4870/22
Провадження №2-о/524/13/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2023 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого судді Гончаренка О.В., за участю секретаря судового засідання Топчій Т.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Автозаводського районного суду м. Кременчука цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний нотаріус Другої кременчуцької нотаріальної контори Полтавської області Сороколат Ірина Миколаївна, Кременчуцька територіальна громада Кременчуцької районної ради Полтавської області, про встановлення факту, що має юридичне значення

встановив:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 заінтересовані особи: державний нотаріус Другої кременчуцької нотаріальної контори Полтавської області Сороколат Ірина Миколаївна, Кременчуцька територіальна громада Кременчуцької районної ради Полтавської області, про встановлення факту, що має юридичне значення. Заявник просить суд встановити факт проживання однією сім`єю з 2014 року по 25 липня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та факт прийняття ним спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . В якості доказів постійного проживання посилається на акт проживання від 19.08.2022 року та покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали, просили задовольнити.

Представники заінтересованих осіб у судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, при прийнятті рішення покладаються на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кременчуці, Полтавська область.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема на земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Постановою державного нотаріуса Другої кременчуцької державної нотаріальної контори Сороколат І.М. від 21.02.2022 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після померлої бабусі ОСОБА_2 , оскільки не підтверджується факт постійного проживання спадкоємця з померлою.

Згідно копії паспорту заявника ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 1998 року.

Відповідно до акту від 19.08.2022 року, складеного ОСББ № 57 та засвідченого підписами голови правління Шевченко О.В. та бухгалтера ОСОБА_5 , ОСОБА_2 з жовтня 2014 року по серпень 2016 року проживала за адресою: АДРЕСА_2 , разом із ОСОБА_1 та своєю донькою ОСОБА_6 , 1948 року народження.

Як вбачається з листа державного нотаріуса Другої кременчуцької державної нотаріальної контори спадкова справ після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не заводилася.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 повідомили суду, що проживають за адресою: АДРЕСА_3 і є сусідами заявника, підтвердили факт постійного проживання померлої ОСОБА_2 у 2014-2016 роках за адресою: АДРЕСА_2 . Заявник, та його мати ОСОБА_6 доглядали за хворою бабусею ОСОБА_2 .

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 1223 ЦК України передбачає право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст.ст.1261,1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, а у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 1273 цього кодексу передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Із п. п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України постає, що видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

Відповідно до п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Таким чином суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_1 на час смерті бабусі ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та за цією ж адресою постійно проживала ОСОБА_2 станом на час відкриття спадщини.

Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення. Юридичний факт встановлюється з метою реалізації заявником права на отримання спадщини.

Оскільки строк звернення спадкоємця, який фактично прийняв спадщину до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини строком не обмежений, спору про майнове або особисте немайнове право не існує, встановлення вказаного факту має для заявника юридичне значення, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Судові витрати віднести на рахунок заявника.

Керуючись ст.ст.4,5,10- 13,76-81,89,141,264-265, 315-319 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний нотаріус Другої кременчуцької нотаріальної контори Полтавської області Сороколат Ірина Миколаївна, Кременчуцька територіальна громада Кременчуцької районної ради Полтавської області, про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , із ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на час відкриття спадщини.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Гончаренко