Єдиний унікальний номер 332/1506/23
Провадження № 2/317/693/2023
03 серпня 2023 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Сакояна Д.І.
секретаря судового засідання Сидоренка І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-
Позов обґрунтовує тим, що 07.08.2018 між ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» та ОСОБА_2 був укладений Договір добровільного страхування транспортного засобу «Мерседес», н.з. НОМЕР_1 .
06.08.2019 у м. Дніпро сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ» під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «Мерседес», що був застрахований ПрАТ «СК «Уніка» за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 005119/4606/0000036.
Згідно постанови Жовтневого районного суду від 18.12.2019 дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху.
Внаслідок ДТП було завдано майнової шкоди власнику автомобіля «Мерседес».
На підставі заяви потерпілої особи, Договору добровільного страхування транспортного засобу та на підставі вимог Закону України «Про страхування» ПрАТ «СК» Уніка» складено страховий акт № 00312525 та визначено розмір страхового відшкодування у сумі 103730,00 грн. (105230,00 грн. - вартість відновлювального ремонту - 1500,00 грн. - франшиза).
До ПрАТ «СК «Уніка» перейшло право вимоги на отримання від винної особи компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Мерседес» внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ» згідно полісу № ЕР 194528360. Ліміт відповідальності згідно полісу - 100000,00 грн., франшиза 2000,00 грн.
Представник позивача Білий В.С. у судове засідання не з`явився, у позові просив розглянути справу за відсутності представника позивача, заперечень щодо заочного розгляду справи не висловив.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позов не подав.
У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).
У відповідності до постанови судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.12.2019 у справі № 201/9691/19, 06.08.2019 о 07 год. 40 хв., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ», д.н. НОМЕР_2 , рухався в районі електроопори № 55 по вул. Січеславська Набережна в м. Дніпрі, де, не обравши безпечної швидкості, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Мерседес-Бенц», д.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався попереду в попутному напрямку. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам, крім того тілесних ушкоджень зазнав водій ОСОБА_3 .
Вищезазначеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, а провадження у справі закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку, передбаченого ст. 38 КУпАП.
За змістом свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником автомобіля «Mercedes-Benz», н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 .
На час ДТП автомобіль «Mercedes-Benz», н.з. НОМЕР_1 , був застрахований на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 005119/4605/0000036 від 07.08.2018 у ПрАТ «СК «Уніка». Вигодонабувачем за вказаним договором значиться ОСОБА_2 .
Відповідальність водія автомобіля «ВАЗ», н.з. НОМЕР_2 , була застрахована у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна»: ліміт за шкоду майну - 100000,00 грн.; франшиза - 2000,00 грн.
10.10.2019 ПрАТ «СК «Уніка» отримало від ОСОБА_3 заяву про подію, що має ознаки страхового випадку № 00312525.
Згідно Страхового акту № 00312525 від 22.10.2019, сума відшкодування ОСОБА_2 за пошкодження автомобіля «Mercedes-Benz», н.з. НОМЕР_1 , складає 103730,00 грн., які належить перерахувати ФОП ОСОБА_4 .
За змістом платіжного доручення № 115393 від 23.10.2019, ПрАТ «СК «Уніка» сплатило ФОП ОСОБА_4 в рахунок страхового відшкодування ОСОБА_2 суму у розмірі 103730,00 грн.
Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Статтями 28, 29 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
За приписами ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Аналогічна норма міститься також й у ст. 27 Закону України «Про страхування».
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 280-284 ЦПК України,-
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.І. Сакоян