Справа № 450/3582/22 Провадження № 2/450/325/23
29 травня 2023 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого-судді Мусієвського В.Є.
при секретарі Расяк С.М.
з участю представника ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області про визнання права власності на майно за набувальною давністю, -
Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 за набувальною давністю.
Мотивувала позовні вимоги тим, що вона є власником 1/4 частки вказаного майна. Крім того, право власності на 1/4 частку будинку належить також ОСОБА_3 . Вказані частки набуті ними у власність на підставі заповіту ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Інша 1/2 частка будинку будь-якій особи не належить. Будь-яка інформація щодо власника такої відсутня. Зауважила, що цю частину будинковолодіння після смерті спадкодавця ніхто не прийняв. Повідомила, що вона понад 10 років обслуговує житловий будинок, відкрито користується та добросовісно володіє ним, здійснює поточний ремонт. З огляду на вказане, просила позовні вимоги задовольнити. Крім того, просила витребувати докази у Пустомитівської державної нотаріальної контори Львівської області.
Ухвалою судді від 03 листопада 2022 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою від 13 грудня 2022 року задоволено клопотання про витребування доказів, витребувано у Пустомитівської державної нотаріальної контори Львівської області інформацію про заведення спадкових справ після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_7 , 1904 року народження, яка померла 1976 року; ОСОБА_4 , 1907 року народження, який помер 1979 року, а також належним чином засвідчені копії спадкових справи, заведених після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_7 , 1904 року народження, яка померла 1976 року; ОСОБА_4 , 1907 року народження, який помер 1979 року, - у разі їх заведення.
04 січня 2023 року від Пустомитівської державної нотаріальної контори Львівської області до суду надійшов лист, з якого вбачається, що згідно відомостей зі Спадкового реєстру спадкові справи не вищезгаданих спадкодавців не заводилися. Водночас, відомості про заведення спадкових справ на осіб, які померли до 2000 року необхідно уточнити у Львівському державному нотаріальному архіві, оскільки до запровадження у 2000 році Спадкового реєстру такі відомості містилися в алфавітній книзі обліку спадкових справ та у книзі обліку реєстрації спадкових справи, які по 2004 рік здані на зберігання до Львівського державного нотаріального архіву.
Ухвалою від 30 січня 2023 року витребувано у Львівського державного нотаріального архіву інформацію про заведення спадкових справ після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_7 , 1904 року народження, яка померла 1976 року; ОСОБА_4 , 1907 року народження, який помер 1979 року, а також належним чином засвідчені копії спадкових справи, заведених після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_7 , 1904 року народження, яка померла 1976 року; ОСОБА_4 , 1907 року народження, який помер 1979 року, - у разі їх заведення.
09 березня 2023 року до суду від Львівського державного нотаріального архіву надійшли витребувані докази.
Протокольною ухвалою від 24 квітня 2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених у позові, просила їх задовольнити.
Відповідач Давидівська сільська рада Львівського району Львівської області, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, явку повноважного представника не забезпечила, причини неявки суду не повідомила, клопотань про розгляд справи за її відсутності або про відкладення судового розгляду не подала.
Зі згоди сторони позивача суд постановляє ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину по заповіту від 24 січня 1980 року ОСОБА_8 та ОСОБА_3 набули право власності на 1/2 частку згаданого житлового будинку, а саме кожен на 1/4 частку такого, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .
Внаслідок укладення шлюбу 19 липня 1986 року з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 змінила своє прізвище на « ОСОБА_10 », що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим 19 липня 1986 року.
Право власності на частки вищевказаного житлового будинку зареєстроване за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 24 січня 2022 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомості № 313308965 від 25 жовтня 2022 року. Крім того, у вказаному витязі відсутня інформація власника іншої 1/2 частки житлового будинку.
Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 січня 1980 року, ОСОБА_11 успадкував після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 1/2 частку вищезгаданого житлового будинку.
Таким чином, судом встановлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої увійшов згаданий вище житловий будинок. На підставі заповіту ОСОБА_4 видано свідоцтва про право на спадщину по заповіту від 24 січня 1980 року, на підставі якого ОСОБА_12 та ОСОБА_3 успадкували по 1/4 частці згаданого вище будинку кожен. ОСОБА_11 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 січня 1980 року успадкував право власності на 1/2 частку житлового будинку.
Як зазначає позивач у позовній заяві, ОСОБА_11 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 та 24 червня 1983 року був усиновлений ОСОБА_13 . У зв`язку з наведеним він змінив прізвище на « ОСОБА_14 », а ім`я по батькові на « ОСОБА_15 ».
Враховуючи викладене, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 спадщина, до складу якої увійшла 1/2 частку згаданого вище житлового будинку, прийнята його онуком ОСОБА_16 ( ОСОБА_17 , який станом на момент розгляду справи є власником такої.
Норми права інституту набувальної давності регулюють один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередньому титулі права власності та на відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).
Аналіз категорії добросовісності заволодіння майном як умови набуття права власності за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України дає підстави для висновку, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного права означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно реалізовувати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки. При вирішенні таких спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном). Добросовісний володілець майна у момент заволодіння ним не знає (не може і не повинен знати) про неправомірність такого заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для набуття права власності на нього.
Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне заволодіння майном особою, яка у подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю.
Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном, то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.
Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю, якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.
Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх наведених умов у сукупності.
Відсутність добросовісності у позивача під час заволодіння ним спірним майном звільняє від потреби аналізувати інші умови набуття права власності за набувальною давністю, передбачені статтею 344 ЦК України.
Отже, суду при вирішенні спору належить встановити факт добросовісності заявника на момент отримання ним майна, а саме, що у позивача, як володільця майна не могло бути сумнівів у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.
Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. Такий висновок міститься у рішеннях Верховного Суду у справах № 199/9518/15-ц від 07 травня 2018 року № 307/51/17, від 10 травня 2018 року та № 296/6949/17 19 вересня 2018 року.
Всупереч вказаного, позивач володіє спірним майном титульно, а саме як власник 1/4 частки такого. Крім того, суд приймає до уваги також те, що позивач володіє спірним майном на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, оскільки успадкувала свою частку після смерті попереднього власника майна ОСОБА_4 . Окрім цього, суд вважає встановленим факт, що позивачу було достеменно відомо про те, що право власності на 1/2 частку спірного житлового будинку оформлене на ОСОБА_16 ( ОСОБА_18 , оскільки про дану обставину їй не могло бути невідомо.
Що стосується проживання позивача у спірному майні тривалий час, утримання його в належному стані та здійснення оплати за житлово-комунальні послуги, то дані обставини не є підставою для виникнення у нього права власності за набувальною давністю за ст. 344 ЦК України.
Крім того, слід зазначити, що Давидівська сільська рада Львівського району Львівської області є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки, як попередньо встановлено, частка житла, право власності на яку просить визнати позивач, належить ОСОБА_16 ( ОСОБА_17 ), який до участі у справі не залучений.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що аргументи, якими позивач мотивувала свої вимоги, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому у задоволенні таких слід відмовити.
Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір з відповідача на користь позивача стягненню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 5, 12, 13 81, 82, 89, 141, 259, 262, 263-265, 268, 279-284, 289 ЦПК України, ст.ст. 344, 1277, 1283 ЦК України, суд, -
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених цим кодексом не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 06 червня 2023 року.

Суддя Мусієвський В.Є.