Провадження № 4-с/761/150/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Копиці А.І.

за участі:

скаржника: ОСОБА_1 ,

представника боржника: Кузьміка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондаренко Олександр Сергійович, боржник: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Актив-Банк» про скасування постанови; зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У червні 2023р. до Шевченківського районного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про закінчення без виконання виконавчого провадження №45340170 за виконавчим листом від 04 листопада 2014р. у справі №761/13085/14-ц, в якій заявник просить суд:

-визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондаренка О.С. від 29 травня 2023р. про закінчення без виконання виконавчого провадження №45340170 за виконавчим листом в цивільній справі №761/13085/14-ц, виданим 04 листопада 2014р. Шевченківським районним судом міста Києва;

-зобов`язати Подільський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) відновити виконавче провадження №45340170 та вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі дії, спрямовані на примусове виконання рішення суду у справі №761/13085/14-ц; зобов`язати Подільський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в десятиденний строк повідомити суд та стягувача про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду цієї скарги.

Скарга обґрунтована тим, що державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондаренком О.С. винесено постанову від 29 травня 2023р., якою закінчено без виконання виконавче провадження №45340170 за виконавчим листом Шевченківського районного суду міста Києва від 04 листопада 2014р. в цивільній справі №761/13085/14-ц.

Зважаючи на наявність судових рішень про визнання протиправними дій та рішень виконавців щодо закінчення виконавчого провадження №45340170 без виконання, а також судових рішень про визнання бездіяльності державного виконавця у цьому виконавчому провадженні №45340170 протиправною та про зобов`язання вчинити в ньому виконавчі дії, та вважаючи свої права порушеними, стягувач ОСОБА_2 звернувся до суду з даною скаргою.

Ухвалою суду від 12 червня 2023р. справу призначено до судового розгляду.

24 червня 2023р. ОСОБА_2 засобами системи «Електронний суд» подав до суду заяву про стягнення судових витрат (в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

В судовому засіданні заявник ОСОБА_2 скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник заінтересованої особи проти задоволення скарги заперечував. Зазначив, що ОСОБА_2 у визначеному законом порядку виплачено гарантовану суму відшкодування за вкладом у розмірі 200 000,0 грн, на підтвердження чого надав відповідні письмові докази.

Решта учасників, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, поважності причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши подані сторонами матеріали, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення справи, суд приходить до висновку про задоволення скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04 листопада 2014р. Шевченківським районним судом міста Києва видано виконавчий лист на підставі рішення Апеляційного суду міста Києва від 28 жовтня 2015р. у справі №761/13085/14-ц про стягнення з ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк» на користь ОСОБА_1 вкладу у розмірі 19400 доларів США, що еквівалентно 251247,46 грн, процентів за користування вкладом у розмірі 786,41 доларів США, що еквівалентно 10184,72 грн, та три відсотки річних за порушення виконання грошового зобов`язання у розмірі 2656,88 грн, - такий виконавчий лист було пред`явлено на виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Постановою державного виконавця від 07 листопада 2014р. за вказаним виконавчим листом відкрито виконавче провадження №45340170.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 23 грудня 2014р. №838 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24 грудня 2014р. №158 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ 2Актив-Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк2 та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Актив-Банк».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №3287 від 21 грудня 2019р. затверджено ліквідаційний баланс та звіт про завершення процедури ліквідації ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк». Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №681 від 26 березня 2020р. в Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк» відкликано повноваження ліквідатора; з моменту набрання чинності вказаним Рішенням ліквідація ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк» здійснюється безпосередньо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2020р. в цивільній справі №761/13085/14-ц, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 12 травня 2021р., залишеною без змін у відповідній частині постановою Верховного Суду від 20 жовтня 2021р., - відмовлено в задоволенні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в інтересах ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк» на бездіяльність державного виконавця щодо незакінчення без виконання виконавчого провадження №45340170 у зв`язку з ліквідацією банку-боржника.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 березня 2021р. в цивільній справі №761/13085/14-ц визнано протиправною бездіяльність державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бондаренка О.С. щодо вчинення усіх необхідних та передбачених законом виконавчих та інших дій у виконавчому провадженні №45340170, спрямованих на примусове виконання рішення суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03 лютого 2023р. в цивільній справі №761/13085/14-ц скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця задоволено частково. Зобов`язано державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бондаренка О.С. вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі дії у виконавчому провадженні №45340170 з примусового виконання виконавчого листа №761/13085/14-ц.

Оскаржуваною постановою державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондаренка О.С. від 29 травня 2023р. - виконавче провадження №45340170 закінчено без виконання на підставі п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із запровадженням процедури ліквідації ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк».

Постанова державного виконавця мотивована тим, що постановою Правління НБУ №545 від 02 вересня 2014р. ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, а постановою Правління НБУ №838 від 23 грудня 2014р. прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк».

Вирішуючи цю справу за скаргою стягувача в порядку судового контролю за виконанням судового рішення, суд керується насамперед нормами прямої дії та найвищої юридичної сили Конституції України. Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства визначено обов`язковість судового рішення.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 вказаного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 39 вказаного Закону передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

Разом з тим, ст. 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами; невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі; однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення.

Так, вирішуючи справу за подібною скаргою стягувача на постанову державного виконавця про закінчення без виконання виконавчого провадження на підставі п.4 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2020р. у справі №761/24136/15-ц дійшов висновку, що наявність норми п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено закінчення виконавчого провадження у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника, - не може суперечити принципу верховенства права, меті й завданням цивільного судочинства, які спрямовані на захист порушеного права та виконання остаточного судового рішення.

Зазначеною постановою Верховний Суд визнав протиправною та скасував постанову державного виконавця про закінчення без виконання виконавчого провадження на підставі п.4 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та зобов`язав орган державної виконавчої служби вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі дії у виконавчому провадженні, спрямовані на виконання судового рішення.

Схожих правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 06 листопада 2019р. у справі №761/14537/15-ц, від 23 березня 2023р. у справі №703/2554/20, від 01 грудня 2021р. у справі №552/1811/15, від 16 квітня 2018р. у справі №910/11908/16, а також в ухвалах від 31 серпня 2022р. у справі №761/14537/15-ц, від 23 травня 2023р. та від 22 червня 2023р. у справі №761/2006/20.

За змістом цих правових висновків Верховного Суду, - перебування банку-боржника в процедурі ліквідації не перешкоджає вчиненню виконавчих дій, спрямованих на виконання судового рішення, оскільки будь-які норми закону не можуть суперечити принципу верховенства права, меті й завданню цивільного судочинства, які спрямовані на захист порушеного права та виконання остаточного судового рішення.

Питання щодо правомірності закінчення без виконання виконавчого провадження №45340170 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із запровадженням ліквідації банку-боржника - неодноразово розглядалося судами. Зокрема, судом відмовлено у задоволенні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яка містила вимоги про визнання протиправною бездіяльності виконавця з незакінчення виконавчого провадження та про зобов`язання виконавця винести постанову про закінчення без виконання виконавчого провадження №45340170 у зв`язку з ліквідацією банку-боржника, і це судове рішення про відмову в задоволенні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишено без змін в усіх судових інстанціях.

Окрім того, виконавче провадження №45340170 вже закінчувалось без виконання у зв`язку з ліквідацією банку-боржника і було відновлено державним виконавцем на виконання ухвали суду від 16 червня 2016р. та ухвали суду від 24 січня 2020р. В подальшому суд ухвалою від 18 березня 2021р. знову визнав протиправною бездіяльність виконавця у цьому виконавчому провадженні, а ухвалою від 03 лютого 2023р. - повторно зобов`язав виконавця вчинити виконавчі дії, спрямовані на примусове виконання рішення суду.

Отже, повторне закінчення без виконання виконавчого провадження №45340170 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із запровадженням ліквідаційної процедури у банку-боржнику - порушує принцип правової визначеності і нівелює саму сутність права на судовий захист, гарантованого Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Таким чином, оскільки у даній справі №761/13085/14-ц наявні остаточні судові рішення, якими визнано неправомірність закінчення без виконання виконавчого провадження №45340170 та зобов`язано державного виконавця вчинити у цьому виконавчому провадженні усі необхідні та передбачені законом виконавчі дії, - суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги стягувача на дії та рішення виконавця.

При вирішенні цієї справи суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений в постановах від 28 травня 2019р. у справі №905/2458/16, від 28 травня 2019р. у справі №910/11965/16, а саме: принцип обов`язковості судового рішення та обов`язок суду із здійснення судового контролю за виконанням судового рішення зобов`язує суди, здійснюючи оцінку тих чи інших обставин справи, враховувати, чи сприяє вчинення будь-якої процесуальної дії (в тому числі і судом) виконанню остаточного судового рішення, чи навпаки, перешкоджає такому виконанню; дії (бездіяльність) та рішення виконавця підлягають оцінці судом з точки зору їх спрямованості на забезпечення виконання остаточного судового рішення; оцінка обставин справи, доводів учасників справи та висновки, зроблені на підставі такої оцінки, не можуть бути на користь обставин, які спрямовані на перешкоджання виконанню остаточного судового рішення.

Суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений в постановах від 11 вересня 2019р. у справі №2-15/2003, від 20 січня 2021р. у справі №619/562/18, від 18 травня 2022р. у справі №910/12804/18, а саме: належним доказом вжиття виконавцем усіх передбачених законом заходів з примусового виконання рішення суду, що свідчить про повноту виконавчих дій, - є повне виконання рішення суду; невиконання судового рішення свідчить про неповноту вчинених виконавцем виконавчих дій, що є недопустимим з огляду на статтю 129-1 Конституції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно зі ст. 453 ЦПК України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Вирішуючи справу в частині розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 452 ЦПК України, згідно з якими судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу (правову) допомогу адвоката.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо); такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Витрати на надану правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена, чи тільки має бути сплачена відповідною стороною. Такий правовий висновок міститься у пункті 18 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022р. у справі №906/513/18, а також в постановах Верховного Суду від 23 вересня 2021р. у справі №904/1907/15, від 03 жовтня 2019р. у справі №922/445/19.

В матеріалах справи містяться докази на підтвердження виникнення зобов`язання заявника сплатити за договором про надання правової допомоги та відповідною додатковою угодою витрати на професійну правову допомогу адвоката, а саме: за вивчення наданих клієнтом матеріалів, розробку процесуальної стратегії захисту прав клієнта як стягувача за судовим рішенням, дослідження релевантної практики Верховного Суду, КСУ, ЄСПЛ, складання скарги на дії та рішення виконавця про закінчення виконавчого провадження без виконання - 2400,0 грн; за інструкційну консультацію з самопредставництва в суді першої інстанції - 800,0 грн, а загалом - 3200,0 грн.

Клопотань про зменшення судових витрат від інших учасників справи не надходило.

Заявлений розмір витрат є обґрунтованим та співмірним із критеріями, визначеними ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Беручи до уваги вимоги ст.ст. 133-141 ЦПК України, враховуючи задоволення скарги, дотримуючись принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд покладає витрати заявника на професійну правову допомогу у розмірі 3200,0 грн - на Подільський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Керуючись ст.ст. 2, 3, 10, 18, 133-141, 447-453 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондаренко Олександр Сергійович, боржник: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Актив-Банк» про скасування постанови; зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бондаренка Олександра Сергійовича від 29 травня 2023р. про закінчення виконавчого провадження №45340170.

Зобов`язати державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відновити виконавче провадження №45340170 та вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі дії, спрямовані на примусове виконання рішення суду у справі №761/13085/14-ц.

Зобов`язати Подільський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомити Шевченківський районний суд міста Києва та ОСОБА_1 про виконання цієї ухвали.

Стягнути з Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, яку особа планує понести, у розмірі 3200,0 /три тисячі двісті/ грн.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 11 липня 2023р.

Суддя: