З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого - судді Гуревського В.К.
за секретаря - Федорової А.В.,
Справа № 521/8547/23
Провадження № 2/521/2788/23
Учасники справи:
Представник позивача ОСОБА_2
Третя особа ОСОБА_4
Третя особа Одеська універсальна біржа «Вітязь»
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третіх осіб: ОСОБА_4 , Одеської універсальної біржи «Вітязь», про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, -
До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третіх осіб: ОСОБА_4 , Одеської універсальної біржи «Вітязь», за яким просить визнати договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , № 99-1004М від 03.09.1999 року, укладений між ОСОБА_3 - продавець, та ОСОБА_1 , діючим від свого імені та представляючого інтереси неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - покупець, зареєстрований в Одеському МБТІ від 21.09.1999 року, під №11 допк, стр. 144, реєстр 204,- дійсним, посилаюсь на таке.
На адресу Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса надійшла заява від ОСОБА_1 про посвідчення договору відчуження, видачі квартири, за адресою: АДРЕСА_1 .
21 вересня 2022 року за №2001с/0-16 на адресу ОСОБА_1 направлена Постанова державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса А.М. Ворсуляк про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено заявнику у посвідченні договору відчуження, видачі квартири, за адресою: АДРЕСА_1 .
Підставою для винесення Постанови нотаріусом про відмову ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено заявнику у посвідченні договору відчуження, видачі квартири, є невідповідність закону правовстановлюючих документів на квартиру, набувачем частки на день укладення договору була неповнолітня особа ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , договір купівлі-продажу №99-1004М від 03.09.1999 року, на яку зареєстровано на Одеській Універсальній біржі «Вітязь» з порушенням Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року, №1956/Х11.
Договір купівлі продажу нерухомого майна №99-1004М від 03.09.1999 року було укладено між ОСОБА_3 - продавець, та ОСОБА_1 , діючим від свого імені та представляючого інтереси неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видано відділом РАГС Приморської районної адміністрації виконкому Одеської міськради 12.11.1997 року, актовий запис №793-покупець. Але договір нотаріально не засвідчено.
На підставі вказаної постанови нотаріуса, ОСОБА_1 позбавлений можливості посвідчити договір відчуження, видачі квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , договір купівлі-продажу на яку укладено з порушенням діючого на той час законодавства, а саме Закону України «Про товарну біржу». ОСОБА_1 був добросовісним покупцем та його право розпорядження нерухомим майном порушено, то він вправі звернутись до суду із заявою про визнання дійсним договору купівлі-продажу №99-1004М від 03.09.1999 року квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, на позовних вимогах наполягала у повному обсязі.
Відповідач та треті особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, поважних причин неявки в судове засідання суду не представили, відзиву та пояснень не надали. Суд у зв`язку з їх неявкою та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача та третіх осіб, які не з`явилися, у порядку заочного розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених представником позивача письмових доказів.
На адресу Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса надійшла заява від ОСОБА_1 , про посвідчення договору відчуження, видачі квартири, за адресою: АДРЕСА_1 .
21 вересня 2022 року за №2001с/0-16 на адресу ОСОБА_1 направлена Постанова державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса А.М. Ворсуляк про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено заявнику у посвідченні договору відчуження, видачі квартири, за адресою: АДРЕСА_1 .
Підставою для винесення Постанови нотаріусом про відмову ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено заявнику у посвідченні договору відчуження, видачі квартири, є невідповідність закону правовстановлюючих документів на квартиру, набувачем частки на день укладення договору була неповнолітня особа ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , договір купівлі-продажу №99-1004М від 03.09.1999 року на яку зареєстровано на Одеській Універсальній біржі «Вітязь» з порушенням Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року, №1956/Х11.
Договір купівлі продажу нерухомого майна №99-1004М від 03.09.1999 року було укладено між ОСОБА_3 - продавець, та ОСОБА_1 , діючим від свого імені та представляючого інтереси неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видано відділом РАГС Приморської райадміністрації виконкому Одеської міськради 12.11.1997 року, актовий запис №793-покупець. Але договір нотаріально не засвідчено.
На підставі вказаної постанови нотаріуса, ОСОБА_1 позбавлений можливості посвідчити договір відчуження, видачі квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , договір купівлі-продажу на яку укладено з порушенням діючого на той час законодавства, а саме Закону України «Про товарну біржу».
ОСОБА_1 був добросовісним покупцем та його право розпорядження нерухомим майном порушено, то він вправі звернутись до суду із заявою про визнання дійсним договору купівлі-продажу №99-1004М від 03.09.1999 року квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Відповідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про товарну біржу», товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій.
Крім того, ст. 2 Закону України «Про товарну біржу» встановлено, що основними принципами діяльності товарної біржі є рівноправність учасників біржових торгів, застосування вільних (ринкових) цін, публічність проведення біржових торгів.
Відповідно до ст. 5 ЦК України до застосування підлягають акти цивільного права, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.
Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у вересні 1999 року, для їх врегулювання слід застосовувати ЦК УРСР в редакції 1963 року.
Згідно зі статтею 227 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу житлової квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору( стаття 47 цього Кодексу) За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди.
Відповідно до статті 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі- продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Незважаючи на те, що правочин нотаріально не був посвідчений, сторони договору купівлі-продажу №99-1004М від 03.09.1999 року квартири, за адресою: АДРЕСА_1 досягли згоди щодо всіх умов договору, що підтверджується підписами сторін, всі зобов`язання за договором сторонами виконані в повному обсязі, договір зареєстрований в Одеському МБТІ від 21.09.1999 року, під №11 допк, стр. 144, реєстр 204.
Продавець жодного разу від часу укладання договору не пред`являв претензій до покупця щодо користуванням нерухомістю.
Покупець сплатив за купівлю квартири обумовлену договором грошову суму, продавець отримав грошові кошти за продаж квартири, підписи сторін в договорі скріплені печаткою та є дійсними.
Відповідно до діючого на момент здійснення правочину законодавства України, а саме ст. 14 ЦК УРСР, за неповнолітніх, які не досягли п`ятнадцяти років, угоди укладають від їх імені батьки (усиновителі) або опікун. Вони вправі учиняти лише дрібні побутові угоди.
Згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку га обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.
Тому договір купівлі-продажу №99-1004М від 03.09.1999року квартири, за адресою: АДРЕСА_1 є дійсним, оскільки вимоги діючого на час його укладення цивільного законодавства були виконані в повному обсязі, відбулося фактичне виконання умов договору сторонами та була здійснена державна реєстрація набутих майнових прав в Одеському МБТІ 21.09.1999 року.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», при розгляді справ про визнання правочинів дійсними суди повинні з`ясувати чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи не втрачена така можливість.
Нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу нерухомості позивач не взмозі, так як біржовий договір зареєстровано в Одеському МБТІ та у зв`язку із втратою можливостей для нотаріального посвідчення, відмовою відповідача від нотаріального посвідчення на час укладення правочину, відсутністю відомостей про місце проживання відповідача - ОСОБА_3 .
Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», норми ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовуються до правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації.
З 01.01.2004 року правочини щодо купівлі-продажу нерухомості підлягають нотаріальному посвідченню і державній реєстрації.
Право позивача, як власника майна, на звернення до суду за захистом своїх майнових прав пов`язаних з правом володіння, розпорядження власністю не може бути обмежено позовною давністю.
Таким чином, позовні вимоги позивача стосовно визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна - дійсним підлягають задоволенню, оскільки норми про державну реєстрацію правочинів щодо відчуження нерухомості введені тільки з набранням чинності ЦК України 2003 року, тобто з 01.01.2004 року.
До цього часу, в тому числі і на час укладення спірної угоди (03.09.1999 року) норми щодо реєстрації правочинів не були чинними.
На той час діяли норми, які передбачали тільки реєстрацію нерухомого майна.
Як вбачається з матеріалів справи, вимоги щодо реєстрації нерухомого майна сторонами договору купівлі-продажу квартири №99-1004М від 03.09.1999 року на момент укладання спірної угоди виконано, договір зареєстрований в Одеському МБТІ від 21.09.1999 року, квартира зареєстрована на праві особистої власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .
Відповідно до ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 09 червня 1998 року №121, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих на біржі.
Оскільки, сторони договору купівлі-продажу №99-1004М від 03.09.1999 року квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , досягли згоди щодо всіх умов договору, що підтверджується підписами сторін, всі зобов`язання за договором сторонами виконані в повному обсязі, договір зареєстрований в Одеському МБТІ від 21.09.1999 року, під № 11 допк, стр. 144, реєстр 204, тому покупець ОСОБА_1 - на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР і статті 49 Закону України «Про власність», який діяв на той час, набув право власності на куплену ним квартиру, набув право на правомірне володіння нею, а відповідно позивач ОСОБА_1 має право на посвідчення договору відчуження квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , у випадку визнання судом договору купівлі продажу нерухомого майна дійсним.
ОСОБА_1 в позасудовому порядку намагався вирішити питання про нотаріальне посвідчення договору, але відповідач ухиляється від цього.
Якщо за угодою, шо підлягає нотаріальному посвідченню, сторони домовились щодо всіх істотних умов такої угоди, шо підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання угоди, але одна із сторін ухиляється ід її нотаріального посвідчення, на підставі ч, 2 ст. 47 Цивільного кодексу Української PCP, ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України, за вимогою сторони, яка виконала угоду, суд має право визнати гаку угоду дійсною.
У зв`язку з тим, що на даний час нотаріально посвідчити угоду неможливо, правочин підлягав державній реєстрації і така реєстрація була проведена, враховуючи неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав позивача шляхом задоволення позову.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 47, 153 ЦК Української РСР (1963 р.), ст. ст. 13, 141, 263, 265, 267, 268, 272, 280-284, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, СУД
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третіх осіб: ОСОБА_4 , Одеської універсальної біржи «Вітязь», про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним задовольнити.
Визнати договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , №99-1004М від 03.09.1999 року, укладений між ОСОБА_3 - продавець, та ОСОБА_1 , який діяв від свого імені та представляв інтереси неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - покупець, зареєстрований в Одеському МБТІ від 21.09.1999 року, під №11 допк, стр. 144, реєстр 204, - дійсним.
Витрати по оплаті судового збору залишити за позивачем.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду у повному обсязі складено 06 червня 2023 року.

Головуючий В. К. Гуревський