КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №756/8747/22 Головуючий у суді І інстанції: Шролик І.С.
провадження №22-ц/824/8264/2023 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Кулікової С.В., Олійника В.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою адвоката Собковича Віталія Віталійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 01 березня 2023 року та на додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 17 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року позивач ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Собковича В.В. звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» грошові кошти за договором № 35В/01/2022 про надання медичної допомоги (спостереження вагітності) пакет «Базовий +» з 6 тижнів - до пологів (одноплідна вагітність) у розмірі 41046,00 грн, 3 % річних у розмірі 603,88 грн, інфляційні втрати в розмірі 4572,32 грн та судові витрати.

В обгрунтування заявлених вимог зазначає, що 25 січня 2022 року між ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» та позивачем укладено Договір № 35В/01/2022 про надання медичної допомоги (спостереження вагітності) Пакет «Базовий +» з 6 тижнів - до пологів (одноплідна вагітність), за умовами якого медичний заклад зобов`язався надати позивачу медичну допомогу, яка полягає у проведенні циклу амбулаторного спостереження вагітності пацієнта згідно діючих нормативних документів Міністерства охорони здоров?я України та стандартів медичної допомоги з амбулаторного спостереження вагітності, затверджених у медичному закладі, які позивачка зобов`язалася прийняти і виконувати. Вартість медичної допомоги за умовами договору склала 41046, 00 грн, які були сплачено позивачем у повному обсязі.

Крім того, позивачу запропоновано укласти договір добровільного медичного страхування «Захищена вагітність - одноплодова» з ПАТ «Українська пожежно - страхова компанія», договір № 7619/999/318/210003604, вигодонабувачем за умовами якого визначено ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», вартість страхового платежу склала 1800,00 грн, який було сплачено позивачем у повному розмірі.

Плановий запис позивача на 28 лютого 2022 року було скасовано за ініціативою відповідача, про що вона була повідомлена смс повідомленням. У повідомленні зазначалося що тимчасово припинена робота жіночих консультацій.

Як зазначає позивач, у зв`язку з воєнними діями відповідач не надав їй обумовлених укладеними договорами послуг у повному обсязі та не повернув отриманих на підставі вказаних договору коштів.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 01 березня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором № 35В/01/2022 про надання медичної допомоги (спостереження вагітності) Пакет «Базовий +» з 6 тижнів - до пологів (одноплідна вагітність) від 25 січня 2022 року у розмірі 18306,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 2425,75 грн, 3 % річних у розмірі 269,32 грн.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 451,08 грн.

06.03.2023 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Собкович В.В. звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про стягнення витрат на правничу допомогу. В мотивування поданого клопотання зазначив, що при ухваленні судом рішення не вирішено питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 23 500,00 грн, які позивач поніс при розгляді справи і які складаються із сплачених позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн та 8500,00 грн, які у відповідності до акту наданих послуг від 01.03.2023 року буде сплачено протягом двадцяти днів з дня винесення судом додаткового рішення у справі.

Додатковим рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 17 березня 2023 року заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у даній справі задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правову допомогу у розмірі 7000 гривень 00 копійок.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, адвокат Собкович В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Оболонського районного суду міста Києва від 01 березня 2023 року та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Також просив скасувати додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 17 березня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що апелянт фактично не отримувала жодних послуг, а надана відповідачем довідка надання послуг, представлена у вигляді таблиці, є лише способом захисту відповідача та надана для ухилення від повернення коштів позивачеві.

Вказував, що апелянт відвідала пологовий будинок лише одного разу для укладення договору та 18.02.2022 року для консультації щодо подальшого проведення скринінгу 1-го триместру вагітності, а після цього, відповідач не надава апелянту жодної медичної допомоги.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги також вказував, що у відповідності до прейскуранту послуг ТОВ "Пологовий будинок "Лелека" від 04 січня 2022 року, наданого відповідачем на другій сторінці якого наведено послуги "Спостереження вагітності", зокрема послуга "Амбулаторне спостереження вагітних з 6 тижнів Пакет Базовий +" (одноплідна вагітність), код послуги 8895, вартість 44000 грн 00 коп., яка й була оплачена апелянтом, і з урахуванням знижки склала 39246 грн 00 коп.. Виходячи з вищенаведеного вбачається, що відповідачем одне відвідування апелянта оцінено у більш ніж 50% вартості оплаченого пакету, що на думку скаржника не відповідає умовам укладеного договору та не відповідає умовам оплаченої апелянтом послуги.

Вказував, що єдиним документом, який підтверджує фактичне та належне надання послуг за договором є акт приймання-передачі наданих послуг підписаний сторонами. Виходячи з вищенаведеного саме акт приймання-передачі наданих послуг укладений відповідно до п. 9.1 договору може підтвердити факт, що відповідач належним чином виконав умови договору, або зробив це принаймні частково.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовував також тим, що вартість страхування було включено у вартість медичної допомоги у п. 5.2 договору та рахунку фактури № 70648 видану відповідачем та сплачено на користь відповідача. Також вказував на те, що відповідач є вигодонабувачем за договором страхування, то очевидно, що даний договір є додатковим договором до договору і його дія має бути припинена разом із припиненням дії основного договору. Тому вважає висновок суду першої інстанції, щодо вирахування страхового платежу з суми коштів, які підлягають стягненню з відповідача у розмірі 1800 грн є хибними.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовував також тим, що договір укладений між сторонами є таким, що припинений на п`ятий день після отримання повідомлення від пацієнта на підставі пункту 8.1.2 договору, а саме 04.04.2022 року, тому вважає, що отримані ТОВ "Пологовий будинок "Лелека" кошти за договором в розмірі 41 046 грн підлягають поверненню апелянту на підставі ст. 1212 ЦК України, адже підстава, на якій вони були отримані, відпала.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги щодо оскарження додаткового рішення вказував на те, що при вирішенні розміру витрат на правничу допомогу адвоката по даній справі судом першої інстанції враховано пропорційність задоволених позовних вимог на 45% у розмірі 21 001,07 грн. Однак представник апелянта вважає, що враховуючи обставини справи та аргументи наведені в даній апеляційній скарзі, задоволенню підлягає 100% заявлених позовних вимог у розмірі 46 222,20 грн.

Відзив у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, та задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що надаючи оцінку аргументам відповідача щодо причин невиконання умов договору, суд першої інстанції погодився з тим, що таке невиконання могло бути наслідком поважних та навіть об`єктивних причин, як ведення бойових дій та військова агресія проти України з боку російської федерації. Суд також враховував, що такі обставини офіційно визнані форс-мажорними (непереборними обставинами), які сторони не могли передбачити.

В частині надання оцінки розміру коштів, які підлягають поверненню, суд першої інстанції виходив з того, що за договором № 35В/01/2022 про надання медичної допомоги (спостереження вагітності) пакет «Базовий +» з 6 тижнів - до пологів (одноплідна вагітність) від 25 січня 2022 року слід стягнути грошові кошти в розмірі 18306,00 грн за вирахуванням страхового платежу та вартості виконаних послуг (41046,00 грн (сплачені кошти за умовами договору) - 1800,00 грн (страховий платіж) - 20940,00 грн (використані послуги за час спостереження вагітності).

Обгрунтовуючи свої висновки щодо стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційні втрати суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з простроченням виконання зобов`язань підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 3 % річних у розмірі 269,32 грн та інфляційні втрати у розмірі 2425,75 грн.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що враховувавши категорію справи, яка не відноситься до категорії важких, обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, обсягу наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність, враховавши пропорційність задоволених позовних вимог вимог на 45% у розмірі 21001,07 грн, суд керувався принципом законності, співмірності та справедливості, вважав необхідним стягнути з відповідача на користь позивача частину понесених витрат на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно зі ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Статтями 626, 629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Встановлено, що 25 січня 2022 року між ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» та ОСОБА_1 укладено договір № 35В/01/2022 про надання медичної допомоги (спостереження вагітності) Пакет «Базовий +» з 6 тижнів до пологів (одноплідна вагітність), за умовами якого медичний заклад зобов`язався надати пацієнту медичну допомогу, яка полягає у проведенні циклу амбулаторного спостереження вагітності пацієнта згідно діючих нормативних документів та стандартів у галузі охорони здоров`я, а пацієнт зобов`язався прийняти, виконувати і сплатити послуги на умовах договору (а.с. 15-20).

Згідно з п.п. 5.2, 5.3 договору вартість медичної допомоги, що надається пацієнту медичним закладом складає 41046,00 грн та сплачується пацієнтом одноразово у формі 100% передоплати у момент підписання даного договору.

Відповідно до п. 4.1.1 договору медичний заклад зобов`язаний надати якісну і кваліфіковану медичну допомогу, а також провести всі діагностичні та лікувальні заходи відповідно до даного договору.

Згідно п. п. 4.3.6, 4.4.2 договору пацієнт зобов`язаний сплатити за надану медичним закладом медичну допомогу у повному обсязі та в узгоджений сторонами в договорі строк, а також має право відмовитись від подальшого лікування.

Пунктами 6.1, 6.4, 6.5 договору передбачена відповідальність згідно чинного законодавства та умов цього договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором. Сторони не несуть відповідальності за невиконання або неналежне виконання цього договору у разі виникнення особливих обставин з об`єктивних причин (форс-мажорні обставини), які сторони не могли передбачити і що перешкоджають сторонам виконати свої обов`язки. До таких обставин віднесено, зокрема, війну та воєнні дії.

Відповідно до п. 6.6 договору сторона яка не може виконувати свої договірні відносини внаслідок обставин, зазначених у п. 6.5 договору повинна проінформувати про це іншу сторону, а також належним чином цей факт підтвердити.

Пунктом 7.1 договору визначено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та сплати пацієнтом суми передбаченої п. 5.2 даного договору і діє до пологів пацієнта.

Дія договору може бути достроково припинена, зокрема, з ініціативи пацієнта, за умови письмового повідомлення медичного закладу шляхом написання заяви на ім`я головного лікаря медичного закладу із зазначенням причин розірвання договору. В такому випадку договір вважається розірваним через 5 робочих днів з моменту отримання відповідного повідомлення пацієнта. В такому випадку пацієнту на його вимогу повертається сплачена сума вартості договору, що зазначена у п. 5.2 договору, за винятком вартості фактично наданої медичної допомоги пацієнту за договором (п. 8.1.2 договору).

Відповідно до Додатку № 1 до вищевказаного договору сторонами обумовлено перелік медичних обстежень і консультацій, які входять у предмет договору (а.с. 21-24).

З матеріалів справи вбачається, що згідно рахунку - фактури № 70648 від 25 січня 2022 року та чеку № 46651 від 25 січня 2022 року позивач відповідно до умов договору сплатила грошові кошти в розмірі 41046,00 грн (а.с. 31-32).

Того ж дня, 25 січня 2022 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», в особі агента ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» укладено договір добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби № 7619/999/318/210003604, відповідно до умов якого ОСОБА_1 застрахувала свої майнові інтереси, що не суперечить закону, пов`язані із життям, здоров`ям та працездатністю. Сума страхового платежу - 1800,00 грн. Строк дії договору - 13 липня 2022 року (а.с. 33-37).

Позивач 30.03.2022 року, 08.04.2022 року через засоби електронної пошти зверталася до відповідача з листами щодо зупинення обслуговування по договору та розірвання договору та повернення частини сплачених коштів. Проте кошти не були повернуті.

З довідки ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» про надані послуги ОСОБА_1 згідно договору № 35В/01/2022 про надання медичної допомоги (спостереження вагітності) пакет «Базовий +» з 6 тижнів - до пологів, укладеного 25 січня 2022 року та детального розрахунку наданих послуг вбачається, що використано послуги на суму 20940, 00 грн (а.с. 79).

Пологи позивача відбулися не в ТОВ «Пологовий будинок «Лелека».

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, дію якого згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено та який діє на день ухвалення рішення.

У наданому листі Торгово-Промислової палати України від 28 лютого 2022 року за № 2024/02.0-7.1 вказано, що військова агресія російської федерації проти України з 24 лютого 2022 року є обставиною непереборної сили для суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по договору.

Суд апеляційної інстанції також погоджується з висновками суду першої інстанції, що обставини непереборної сили, в розумінні ст. 617 ЦК України, на які посилалась сторона відповідача в обґрунтування своїх заперечень проти позову, звільняють сторони лише від відповідальності за невиконання умов договору, проте не звільняють від виконання самого зобов`язання та наслідків його припинення.

Також, колегія суддів погоджується із висновками суду про стягнення суми боргу з урахуванням інфляційних втрат та 3 % річних, що відповідає приписам ч.2 ст.625 ЦК України, згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач безпідставно оцінив вартість одного відвідуванння апелянта у більш ніж 50% вартості оплаченого пакету послуг, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки як вбачається з довідки про надані послуги ОСОБА_1 згідно договору № 35В/01/2022 про надання медичної допомоги, який був доданий до відзиву на позовну заяву (а.с. 79), позивачці був наданий ряд медичних послуг 25 січня 2022 року, 26 січня 2022 року, 09 лютого 2022 року, 18 лютого 2022 року. Вартість наданих послуг підтверджується прейскурантом послуг ТОВ "Пологовий будинок "Лелека" від 04.01.2022 року (а.с. 81-94).

Доводи апеляційної скарги про те, що договір укладений між сторонами є такими, що припиненний на п`ятий день після отримання повідомлення від пацієнта на підставі п. 8.1.2 договору, а саме 04.04.2022 року, тому отримані ТОВ "Пологовий будинок "Лелека" кошти за договором в розмірі 41046 грн підлягають поверненню апелянту на підставі ст. 1212 ЦК України, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки як вбачається з електронного листа, який був направлений на електронну адресу відповідача 08.04.2022 року, в якому зокрема йдеться про те, що позивачка просила анулювати договір, який укладений між ТОВ "Пологовий будинок "Лелека" та ОСОБА_1 № 35В/01/2022 від 25 січня 2022 року, у зв`язку з тим, що позивачка виїхала за кордон і скористатися послугами відповідача не може (а.с. 48), а тому твердження що договір розірвано саме 04.04.2022 року є безпідставними. В подальшому 08 квітня 2022 року надіслала лист про розірвання договору та повернення коштів.

Договором передбачено наслідки розірвання договору - повернення сплаченої суми, за винятком вартості фактично наданої медичної допомоги.

Таким чином, оскільки позовні вимоги стосуються повернення коштів за сплачені та не надані послуги, а не відповідальності за невиконання договорів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вони підлягають поверненню за виключенням страхових платежів, оплати послуг, які були надані.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального і процесуального права, а тому й відсутні підстави для його скасування.

В частині оскарження апелянтом додаткового рішення суду першої інстанції, то апеляційний суд зазначає наступне.

Встановлено, що 19.01.2023 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Собкович В.В. звернувся з клопотанням про стягнення витрат на правничу допомогу. В мотивування поданого клопотання зазначив, що при ухваленні судом рішення не вирішено питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 23500,00 грн, які позивач поніс при розгляді справи і які складаються із сплачених позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн та 8500,00 грн, які у відповідності до акту наданих послуг від 01.03.2023 року буде сплачено протягом двадцяти днів з дня винесення судом додаткового рішення у справі.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу представником позивача надано договір б/н про надання правової допомоги від 15.09.2022 року, акт наданих послуг № 1 до договору б/н про надання правової допомоги від 15.09.2022 року, в якому зазначено, що загальна ціна наданих послуг становить 23500,00 грн; звіт про витрачений час, в якому вказана наступна вартість послуг: консультація клієнта -2500,00 грн; аналіз наданих документів та збір необхідних доказів по справі - 2500,00 грн; підготовка і подача позову - 5000,00 грн; ознайомлення з відзивом, підготовка і подача відповіді на відзив - 2500,00 грн; проведення переговорів щодо укладання мирової угоди і внесення змін до проекту мирової угоди - 2500,00 грн; підготовка і подача додаткових письмових пояснень та проведення розрахунку вартості ненаданих послуг - 2500,00 грн; забезпечення явки адвоката в трьох судових засіданнях - 6000,00 грн.

В матеріалах справи міститься клопотання представник ТОВ "Пологовий будинок "Лелека" про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 3000 грн (а.с. 168-170).

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, що пов`язані з розглядом справи, належать витрати 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має врахувати: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч.3 ст.141 ЦПК України).

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

З урахуванням викладеного, проаналізувавши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку під час ухвалення додаткового рішення про часткове задоволення заяви представника позивача та пропорційному відшкодуванню судових витрат, а тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для його скасування.

Доводи апеляційної скарги про те, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі, оскільки позовні вимоги на думку представника позивача підлягають до задоволення в повному обсязі, колегія суддів відхиляє, оскільки дані твердження не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної існтанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що дана справа не відноситься до категорії важких, обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, обсягу наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність, суд першої інстанції вірно враховував пропорційність задоволених позовних вимог вимог на 45% у розмірі 21001,07 грн, та вірно керувався принципом законності, співмірності та справедливості, як наслідок дійшов до правомірно висновку про стягнення з відповідача на користь позивача частину понесених витрат на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що в своїй апеляційній скарзі представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу 5000 грн, а також судовий збір у розмірі 1488 грн 60 коп..

Враховуючи те, що суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення суду першої інстанції - без змін, тому колегія суддів вважає, що немає підстав для стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу адвоката, сплачених або таких, що мають бути сплачені ним, як стороною не на користь якої ухвалене судове рішення за результатом апеляційного перегляду даної справи по суті спору, відповідно до вимог статей 141, 382 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене, вимоги щодо стягнення з відповідача на користь скаржника судових витрат, не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду та додаткове рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не можуть бути скасовані з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Собковича Віталія Віталійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 01 березня 2023 року та додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 17 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «31» травня 2023 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді С.В. Кулікова

В.І. Олійник