Справа № 161/8993/23
Провадження № 2/161/2646/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про відмову у відкритті провадження

06 червня 2023 року місто Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Гринь О.М., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визначення незаконними, рішень дій та бездіяльності, стягнення моральної шкоди, стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій,

В С Т А Н О В И В:

01 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з позовом до Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)про визначення незаконними, рішень дій та бездіяльності, стягнення моральної шкоди, стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

Звертаючись з таким позовом до суду, позивачем заявлено три позовні вимоги, зокрема:

1) визначення незаконними, рішень дій та бездіяльності посадових осіб Державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) у виконавчому провадженні № 64582920;

2) стягнення з Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на користь ОСОБА_1 моральної шкоди завданих незаконним рішенням, дією та бездіяльністю, як органом Державної влади;

3) стягнення з Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на користь ОСОБА_1 631, 44 грн. отриманих з його пенсії, як борг 420,40 грн., витрат на проведення виконавчих дій 160 грн. та виконавчий збір 42,04 грн.

Вирішуючи питання того, чи відносяться заявлені вимоги до юрисдикції Луцького міськрайонного суду Волинської області, в порядку цивільного судочинства, суд зазначає таке.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження (частина друга статті 19 ЦПК України).

Захист прав в порядку цивільного судочинства здійснюється у позовному провадженні, а також у інших, спеціальних (окремих) провадженнях, зокрема в порядку судового контролю за виконанням судових рішень (розділ VII ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року № 820/4243/17, від 06 червня 2018 року №127/9870/16-ц.

Так заявляючи позовну вимогу про стягнення з Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на користь ОСОБА_1 витрат на проведення виконавчих дій 160 грн. та виконавчого збору 42,04 грн. отриманих з його пенсії, позивач фактично просить суд в порядку цивільного судочинства вирішити публічно-правовий спір, заявляючи одночасно вимоги про визначення незаконними, рішень дій та бездіяльності посадових осіб Державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) у виконавчому провадженні № 64582920, які за змістом позову, полягають у незаконному, на думку позивача, нарахуванні та стягнення з нього виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, а також про стягнення з відповідача на свою користь виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, а також моральної шкоди.

Суд підкреслює, що згідно ч.5 ст.21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Зі змісту позову слідує, що позивач бажає щоб всі його вимоги як про визнання протиправними дій відповідача, так і про стягнення моральної шкоди, так і про повернення вилучених на підставі рішення суб`єкта владних повноважень коштів (виконавчого збору та витрат виконавчого провадження), розглядалися в межах одного провадження. Структура його позову побудована таким чином, що основною є вимога про визнання дій протиправними, а вимоги про стягнення моральної шкоди та повернення коштів є похідними.

Також суд звертає увагу, що згідно ст.20 ЦПК України, не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Підсумовуючи вищевикладене, оскільки основна вимога позивача стосується оскарження дій органу державної виконавчої служби про стягнення з відповідача виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, враховуючи похідний характер вимог про стягнення моральної шкоди та повернення коштів та їх взаємну пов`язаність, бажання позивача розглядати такі вимоги в одному провадженні та пряму заборону на об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, суд дійшов висновку, що вказаний спір не відноситься до юрисдикції судів, в порядку цивільного судочинства, а віднесений до юрисдикції судів, в порядку адміністративного судочинства, що зумовлює відмову у відкритті провадження на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визначення незаконними, рішень дій та бездіяльності посадових осіб Державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), стягнення моральної шкоди та стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

Роз`яснити заявнику, що його вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області О.М. Гринь