Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ
28.07.2023 смт. Оржиця
Оржицький районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Смілянського Є.А., при секретарях Гапон Т.В. та Онищенко О.Т., за участі представників сторін адвокатів Юхимович С.А., Юхимович В.Ф. та Костюченка П.О., розглянувши в судовому засіданні справу № 543/241/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ТОВ Баришівська зернова компанія " про усунення перешкод у користуванні майном та скасування державної реєстрації права оренди на земельні ділянки та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації припинення права власності на земельні ділянки
ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 та ТОВ Баришівська зернова компанія " про усунення перешкод у користуванні майном та скасування державної реєстрації права оренди на земельні ділянки.
ОСОБА_1 позов мотивував наступним.
Оржицькою державною нотаріальною конторою 01.04.2014 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_2 на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Спадкове майно на яке було видано свідоцтво про право на спадщину складалося з права на земельну частку ( пай ) розміром 2, 87 умовних кадастрових гектари посвідченого сертифікатом серії РН № 807582 від 29.03.2013 року виданого ОСОБА_3 та права на земельну частку ( пай ) розміром 2, 87 умовних кадастрових гектари посвідченого сертифікатом серії ПЛ № 0192069 від 27.12.1996 року, яке належало ОСОБА_4 та яке успадкувала ОСОБА_3 .
На підставі вказаних договорів оренди 15.03.2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право оренди ТОВ «Баришівська зернова компанія» на зазначені земельні ділянки.
Рішенням Оржицького районного суду від 24.01.2018 року, що набрало законної сили 03.05.2018 року, свідоцтво про право на спадщину за законом від 01.04.2014 року видане ОСОБА_2 на спадкове майно ОСОБА_3 було визнане недійсним.

На підставі рішення Оржицького районного суду від 24.01.2018 року 23.02.2021 року державним реєстратором проведено державну реєстрацію припинення права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку кадастровий номер :00:014:0274 площею 2, 6315 га.

На підставі рішення Оржицького районного суду від 24.01.2018 року 15.09.2021 року державним реєстратором проведено державну реєстрацію припинення права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку кадастровий номер :00:014:0275 площею 2, 6316 га.

ОСОБА_2 та ТОВ «Баришівська зернова компанія» 12.05.2021 року уклали договори про внесення змін до договорів оренди землі від 06.09.2017 року якими продовжили строк дії договорів оренди земельних ділянок кадастровий номер :00:014:0274 площею 2, 6315 га та кадастровий номер :00:014:0275 площею 2, 6316 га до 06.09.2037 року.

13.01.2022 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2, 6315 га, кадастровий номер :00:014:0274 яка розташована на території Чутівського старостинського округу Оржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області та право власності на земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2, 6316 га, кадастровий номер :00:014:0275 яка розташована на території Чутівського старостинського округу Оржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області.

Підставою для державної реєстрації права власності на зазначені земельні ділянки стало свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 24.11.2021 року виданого державним нотаріусом Кобеляцької державної нотаріальної контори на спадкове майно ОСОБА_3 .

Отже, відповідачами порушено право позивача на користування земельними ділянками.

Прохав усунути перешкоди у користуванні земельними ділянками та скасувати державну реєстрацію права оренди земельних ділянок ТОВ «Баришівська зернова компанія», способів усунення перешкод не зазначив.

Представник ОСОБА_2 надав відзив на позов, який мотивував наступним.

1.Позивачем не надано належних доказів, що підтверджують його право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :00:014:0274 та :00:014:0275.

Як доказ права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :00:014:0274 та :00:014:0275 позивач надав копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.11.2021 року, зареєстроване в реєстрі за №863, виданого ОСОБА_1 державним нотаріусом Кобеляцької державної нотаріальної контори Русняк Р.В.

З даного свідоцтва про право на спадщину вбачається, що ОСОБА_1 набув право власності в порядку спадкування на земельну частку (пай), яка перебуває у колгоспі «Україна» с. Чутівка, Оржицького району, Полтавської області, що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 на підставі Сертифікату (РН №807582), виданого Оржицькою РДА Полтавської області 29 березня 2013 року зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 21 лютого 2013 року за №410, площею 2,87 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості) та права на земельну частку (пай), яка перебуває у колгоспі «Україна» с. Чутівка, Оржицького району, Полтавської області, що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 на підставі Сертифікату (ПЛ №0192069), виданого Оржицькою РДА Полтавської області 27 грудня 1996 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 27 грудня 1996 року за №68 площею 2,87 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості ), що належало ОСОБА_4 , чоловіку, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємицею якого на одну другу частку була дружина, ОСОБА_3 , та прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

Згідно Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (в редакції яка діяла з часу одержання Позивачем свідоцтва про право на спадщину):

Підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради.

Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Отже, належним документом, який би підтверджував право Позивача саме на земельні ділянки з кадастровими номерами :00:014:0700:00:014:0275 мало бути рішення відповідної сільської, селищної, міської ради.

Щодо надання Позивачем витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер 300282232 від 18.02.2022 року та індексний номер 295498175 від 20.01.2022 року) свідчать про реєстрацію права власності за Позивачем на 1/2 земельної ділянки з кадастровим номером :00:014:0275 та земельну ділянку з кадастровим номером :00:014:0274 треба зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Тобто, державна реєстрація не є способом набуття чи припинення права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , її права на вказані земельну частку (пай) не можуть підтверджуватися Сертифікатом (РН №807582), виданим Оржицькою РДА Полтавської області 29 березня 2013 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 21 лютого 2013 року за №410, площею 2,87 в умовних кадастрових гектарах. Таке право повинне бути підтверджено іншими документами.

2. Позивач довільно трактує норми ч.5 ст.32 Закону України «Про оренду землі», у ній зазначено:

Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Отже, зміст даної норми не обмежує підстави переходу права власності, якими зумовлено застосування приписів ч.5 ст.32 Закону України «Про оренду землі».

У судовій практиці широко застосовується латинський принцип «Casus omissus pro omisso habendus est» означає, що пропущений випадок має вважатися таким, що пропущений навмисно. Той, хто застосовує закон, не може додавати до тексту те, чого там немає, оскільки, що не охоплено законом - законом не охоплено. Чого законодавець не включив до тексту закону - те слід вважати таким, що не включено до закону свідомо.

3.Позивачем пропущено строки позовної давності для звернення до суду з позовом про скасування державної реєстрації речового права оренди.

Позивач прохає скасувати державну реєстрацію іншого речового права права (права оренди) Товариства з обмеженою відповідальністю «Баришівська зернова компанія» щодо земельної ділянки площею 2,6315 га. кадастровий номер :00:014:0274, що зареєстроване 15.03.2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 30796996 та скасувати державну реєстрацію іншого речового права права (права оренди) Товариства з обмеженою відповідальністю «Баришівська зернова компанія» щодо земельної ділянки площею 2,6315 га. кадастровий номер :00:014:0274, що зареєстроване 15.03.2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 30796138.

З моменту державної реєстрації права оренди за ТОВ «Баришівська зернова компанія» до звернення до суду минуло більше трьох років, отже Відповідач -1 заявляє про застосування у цій справі строків позовної давності.

ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації припинення права власності на земельні ділянки.

Позов мотивував наступним.

З витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер 276077465) від 26.02.2021 року вбачається, що за заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 з реєстраційним номером 44188537 від 23.02.2021 року державний реєстратор виконавчого комітету Оржицької селищної ради Полтавської області Демченко Роман Юрійович 23.02.2021 року припинив моє право власності (номер запису про право власності 18089811) на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :00:014:0274 площею 2,6315 га., яка знаходиться в с. Чутівка Оржицького району Полтавської області. У витягу зазначено, що підставою для реєстрації права власності було розпорядження №201 від 25.07.2016 року Оржицької районної державної адміністрації Полтавської області, а підставою для припинення права власності є рішення суду, серія та номер:543/953/16-ц, видане 24.01.2018 року Оржицьким районним судом Полтавської області, рішення суду, серія та номер:543/953/16-ц, видане 03.05.2018 року Апеляційним судом Полтавської області.

З витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер 275983344) від 22.09.2021 року вбачається, що за заявою ОСОБА_1 з реєстраційним номером 47867562 від 15.09.2021 року державний реєстратор виконавчого комітету Оржицької селищної ради Полтавської області Демченко Роман Юрійович 15.09.2021 року припинив моє право власності (номер запису про право власності 18090808) на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :00:014:0275 площею 2,6316 га., яка знаходиться в с. Чутівка Оржицького району Полтавської області. У витягу зазначено, що підставою для реєстрації права власності було розпорядження №202 від 25.07.2016 року Оржицької районної державної адміністрації Полтавської області, а підставою для припинення права власності є рішення суду, серія та номер:2-р/543/2/20, видане 29.09.2020 року Оржицьким районним судом Полтавської області.

Згідно абзаців 2-3 третьої частини статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» (надалі- Закон № 1952-1V), що діяв станом на 23 лютого 2021 року та 15.09.2021 року(час припинення мого права власності на земельні ділянки з кадастровим номерами :00:014:0274 та :00:014:0275):

«У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підстав, яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).» , -(

Постановою Великої Палати Верховного Суду у справі № 914/2350/18 (914/608/20) від 21 грудня 2022 року визначено наступне:

127. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що положення Закону № 1952-ІУ регламентують процедуру внесення державним реєстратором відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За загальним правилом, у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, державний реєстратор повинен керуватися положеннями Закону № 1952-ІУ, чинними на момент вчинення ним дій на підставі такого судового рішення.»

Проте, державний реєстратор виконавчого комітету Оржицьісої селищної ради Полтавської області Демченко Роман Юрійович безпідставно, всупереч закону, за заявою ОСОБА_6 (позивача за первісним позовом) та уповноваженої ним особи ( ОСОБА_5 ), припинив моє право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :00:014:0274 та :00:014:0275 за відсутності судового рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію мого права власності на вказані земельні ділянки, за відсутності судового рішення про скасування державної реєстрації мого права власності на вищевказані земельні ділянки, за відсутності судового рішення про визнання недійсними документів на підставі яких проведено державну реєстрацію за мною права власності на земельні ділянки, якими є розпорядження Оржицької державної районної адміністрації Полтавської області №201 та №202 від 25.07.2016 року.

При цьому, були також відсутні судові рішення щодо припинення мого права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :00:014:0274 та :00:014:0275, яке було раніше зареєстроване за мною у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (номера записів про право власності 18090808 та 18089811).

Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 24.01.2018 року, Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 03.05.2018 року а також Ухвалою Оржицького районного суду Полтавської області від 29.09.2020 року у справі №543/953/16- ц не скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію мого права власності на вказані земельні ділянки, не скасовано державну реєстрацію мого права власності на вищевказані земельні ділянки, не визнавалося недійсним розпорядження Оржицької державної районної адміністрації Полтавської області №201 та №202 від 25.07.2016 року, не припинялося моє право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (номера записів про право власності 18090808 та 18089811).

Згідно абзацу третього частини третьої статті 26 Закону № 1952-1V в редакції, що діє на момент подання зустрічного позову : «У разі скасування, рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Отже, внаслідок дій ОСОБА_1 , що був заявником для здійснення реєстраційних дій, моє право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :00:014:0274 та :00:014:0275 припинено незаконно, за відсутності підстав, що передбачені у статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень».

У даному випадку належним способом судового захисту моїх порушених прав, який прямо передбачений законом, буде скасування державної реєстрації припинення права власності ОСОБА_2 на земельні ділянки з кадастровими номерами :00:014:0274 та :00:0-14:0275.

Як доказ права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :00:014:0274 та :00:014:0275 ОСОБА_1 надав копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.11.2021 року, зареєстроване в реєстрі за №863, виданого ОСОБА_1 державним нотаріусом Кобеляцької державної нотаріальної контори Русняк Р.В. З даного свідоцтва про право на спадщину вбачається, що ОСОБА_1 набув право власності у порядку спадкування на земельну частку (пай), яка перебуває у колгоспі «Україна» с. Чутівка, Оржицького району, Полтавської області, що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 на підставі Сертифікату (PH №807582), виданого Оржицькою РДА Полтавської області 29 березня 2013 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 21 лютого 2013 року за №410, площею 2,87 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості) та права на земельну частку (пай), яка перебуває у колгоспі «Україна» с. Чутівка, Оржицького району, Полтавської області, що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 на підставі Сертифікату (ПЛ №0192069), виданого Оржицькою РДА Полтавської області 27 грудня 1996 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 27 грудня 1996 року за №68, площею 2.87 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості), що належало ОСОБА_4 , чоловіку, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємицею якого на одну другу частку була дружина, ОСОБА_3 , що прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

За життя ОСОБА_3 земельні ділянки з кадастровими номерами :00:014:0274 та :00:014:0275 в натурі (на місцевості не виділялися), про це свідчить сам факт видачі ОСОБА_1 означеного свідоцтва про право на спадщину про право власності у порядку спадкування на земельну частку (пай). Статтею 81 Земельного Кодексу України (Право власності на землю громадян) передбачено, що:1. .Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (в редакції яка діяла з часу одержання Позивачем свідоцтва про право на спадщину):

Підставами для виділення земельних ділянок у натурі , (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради.

Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Вищевказані вимоги Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» знайшли своє відображення у Порядку державної реєстрації речових прав на. нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25 грудня 2015 року (в редакції Постанови ЖМУ №553 від 23.08.2016 року):

Пункт 81 2. Для державної реєстрації права власності та права постійного користування на земельну ділянку, права на яку набуваються шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у постійне користування із земель державної або комунальної власності, подається рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи надання у постійне користування або про затвердження документації із землеустрою щодо формування земельної ділянки та передачу її у власність чи надання у постійне користування.

Отже, належним документом, який би підтверджував право власності ОСОБА_1 саме на земельні ділянки з кадастровими номерами :00:014:0274 та :00:014:0275 мало бути рішення відповідної сільської, селищної, міської ради.

Проте, у ОСОБА_1 відсутнє рішення відповідної сільської, селищної, міської ради про виділення йому земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.11.2021 року, зареєстроване в реєстрі за №863, виданого ОСОБА_1 державним нотаріусом Кобеляцької державної нотаріальної контори Русняк Р.В.

При успадкуванні право особи на земельну частку (пай) не є тотожним праву власності на земельну ділянку. Аналогічна за змістом правова позиція сформульована у Постанові Верховного Суду від 14 вересня 2022 року по справі № 692/567/21:

«Крім того, Верховний Суд вважає, що посилання ОСОБА 1 у справі на те, що за нею слід визнати право власності на конкретно визначену земельну ділянку № НОМЕР 1, якій присвоєно кадастровий номер :03:002:0549 (багаторічні насадження (сад) площею 0.3171 га, яка розташована на території Свічківської сільської ради Драбівського району Черкаської області, що значиться за ОСОБА 2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ 1, є передчасними, оскільки спадкодавець за життя не оформила належним чином у встановленому законом порядку право власності на конкретну земельну ділянку, а лише набула майнові права на її отримання, а отже, успадковується це саме право на отримання земельної частки (паю), а не право власності на конкретно визначену земельну ділянку в натурі.»

З вищевказаного висновку витікає, що з успадкуванням особою права на земельну частку (пай), у такого спадкоємця автоматично не виникає право власності на земельну ділянку.

Щодо надання ОСОБА_1 витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер 300282232 від 18.02.2022 року та індексний номер 295498175 від 20.01.2022 року) свідчать про реєстрацію права власності за Позивачем на 1/2 земельної ділянки з кадастровим номером :00:014:0275 та на земельну ділянку з кадастровим номером :00:014:0274 треба зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Тобто, державна реєстрація не є способом набуття чи припинення права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав (Постанова Верховного Суду від № 759/18854/20 від 09.06.2022 року)

Окрім вказаного, приймаючи до уваги, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , її права на вказану земельну частку (пай) не можуть підтверджуватися Сертифікатом (PH №807582), виданим Оржицькою РДА Полтавської області 29 березня 2013 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку /пай) 21 лютого 2013 року за №410, площею 2,87 в умовних кадастрових гектарах. Таке право повинне бути підтверджено іншими документами.

Отже, ОСОБА_1 , у встановленому законом порядку не набув права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :00:014:0274 та :00:014:0275.

За таких обставин, є підстави для скасування державної реєстрації права власності (індексний номер 300282232 від 18.02.2022 року та індексний номер 295498175 від 20.01.2022 року), що свідчать про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на 1/2 земельної ділянки з кадастровим номером :00:014:0275 та на земельну ділянку з кадастровим номером :00:014:0274.

Представник ОСОБА_1 надала відзив на зустрічний позов, який мотивувала наступним.

1.Щодо порушеного права ОСОБА_2 , яке потребує захисту.В зустрічному позові ОСОБА_2 зазначив, що внаслідок дій ОСОБА_1 , що був заявником для здійснення реєстраційних дій , його право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :00:014:0274 та :00:014:0275 припинено незаконно, за відсутності підстав, що передбачені у статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень». Тому, позивач за зустрічним позовом прохає суд «поновити його порушене право» шляхом скасування державної реєстрації припинення права власності на вищезазначені земельні ділянки за ОСОБА_2 та скасування державної реєстрації права власності на ці ж таки земельні ділянки за ОСОБА_1 .Тобто ОСОБА_2 прохає суд поновити його становище яке існувало до порушення його прав. Однак, жодного доказу, який би свідчив про законні підстави на яких він вважає себе власником земельних ділянок з кадастровими номерами :00:014:0274 ті :00:014:0275 не надає.

Посилання позивача на «незаконне» скасування державної реєстрації припинення права власності на вищезазначені земельні ділянки за ОСОБА_2 , як обставину що порушує його права власності не має під собою жодної правової основи. Оскільки сама по собі державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав ні нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 328 ЦК України визначено презумпцію правомірності набуття права власності. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.27 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката.Тоді, як підстава набуття ОСОБА_2 права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :00:014:0274 та :00:014:0275; свідоцтво про право на спадщину за законом після ОСОБА_3 було визнане недійсним підставі рішення Оржицького районного суду від 24.01.2018 року (справа №543/953/16-ц), та як наслідок припинене право власності позивача на вищевказані земельні ділянки.

Рішення Оржицького районного суду від 24.01.2018 року було залишено в силі постановою Апеляційного суду Полтавської області від 03.05.2018 року. До Верховного Суду рішення Оржицького районного суду від 24.01.2018 року ОСОБА_2 не оскаржувалося.

Наразі, мені як спадкоємцю ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом серія НРН 071552 від 24.11.2021 року, що складається з права на земельну частку (пай) належної ОСОБА_3 та права на 1/2 земельної частки (паю) належної ОСОБА_4 , яке успадкувала ОСОБА_3 . Зазначене свідоцтво про право на спадщину за заповітом не змінене та не визнане недійсним.

2. Щодо безпідставності зустрічного позову ОСОБА_2 та ефективності обраного способу захисту.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянин захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право ш захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Верховним Судом у постанові від 19.01.2022 по справі №924/316/21 вказано, що наведена норма визначає об`єктом захисту саме порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Щодо порушеного права, то таким слід розуміти такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. Аналогічний правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 10.11.2021 по справі №910/8060/19 (ЄДРСРУ № 101163526).

Верховний Суд у постанові від 21.12.2021 по справі №917/664/19 зауважив, що гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обгрунтованим.

Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

Верховний Суд у постанові від 13.01.2022 по справі №921/591/20 зауважив, що додатково, в контексті обраного способу захисту, розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача у цих правовідносинах, позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (пункт 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19).

Верховний Суд у постанові від 10.11.2021 по справі №910/8060/19 вказав, що під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Під ефективністю судового захисту розуміється спроможність судового рішення (за наслідками його виконання) призвести до усунення невизначеності у праві позивача та відновити права та законні інтереси особи, на захист яких було подано відповідний позов.Поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, виходячи зі змісту ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу);порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача;належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством - ефективність);відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Отже, обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (провадження№12-80гс20,пункт 6.21), від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20,пункт 52), від 22.06.2021 у справі №200/606/18(провадження № 14-125цс20, пункт 76).

3.Щодо порушення ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 в своєму позові зазначає, що державна реєстрація припинення його права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :00:014:0274 та :00:014:0275 відбулася безпідставно та всупереч діючому законодавству. Позивач висловив позицію, що державний реєстратор при проведенні державної реєстрації припинення права власності на земельні ділянки мав керуватися законодавством чинним на момент проведення державної реєстрації, яка відбулася 23.02.2021 року та 15.09.2021 року та посилається на позицію Великої Палати Верховного Суду у справі №914/2350/18 (914/608/20) від 21.12.2022 року. А саме, п.127: Велика Палата Верховного Суду зауважує, що положення Закону № 1952-IV регламентують процедуру внесення державним реєстратором відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За загальним правилом, у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, державний реєстратор повинен керуватися положеннями Закону № 1952-IV, чинними на момент вчинення ним дій на підставі такого судового рішення. Однак, даний пункт вирваний з контексту іншої справи та не може бути застосований до спірних правовідносин в даному позові з наступних підстав.

Як вже наголошувалося, рішенням Оржицького районного суду від 24.01.2018 року свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_2 було визнане недійсним. Дане рішення набрало законної сили 03.05.2018 року.

Згідно п.3 Розділу II Прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" до набрання чинності цим Законом. ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо противї рейдерству» набрав законної сили 16.01.2020 року, тобто рішення Оржицького районного суду від 24.01.2018 року підлягало виконанню за положеннями Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" до 16.01.2020 року.

Відповідно до ч.2 ст.26 Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (чинного до 16.01.2020 року) у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Саме на підставі вказаних норм Законів була проведена державна реєстрація припинення права власності ОСОБА_2 на земельні ділянки.

Ухвалою судді від 21.03.2023 року відкрито провадження за первісним позовом, а ухвалою від 17.04.2023 року відкрито провадження за зустрічним позовом. Ухвалою суду від 31.05.2023 року закрито підготовче провадження у справі. В судове засідання представники позивачів та відповідачів та третьої особи з`явилися та надали пояснення згідно мотивів викладених у позовах та відзивах.

Дослідивши докази по справі суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач не вказав яким чином необхідно усунути перешкоди у користуванні земельними ділянками, тобто взагалі не обрав способу захисту своїх прав.

Також встановлено наступні факти та обставини.

Оржицькою державною нотаріальною конторою 01.04.2014 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_2 на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Рішенням Оржицького районного суду від 24.01.2018 року, що набрало законної сили 03.05.2018 року, свідоцтво про право на спадщину за законом від 01.04.2014 року видане ОСОБА_2 на спадкове майно ОСОБА_3 було визнане недійсним.

Зазначені обставини встановлені та підтверджуються рішенням Оржицького районного суду від 24.01.2018 року, що набрало законної сили 03.05.2018 року.

На підставі рішення Оржицького районного суду від 24.01.2018 року державним реєстратором 23.02.2021 року проведено державну реєстрацію припинення права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку кадастровий номер :00:014:0274 площею 2, 6315 га.

На підставі рішення Оржицького районного суду від 24.01.2018 року 15.09.2021 року державним реєстратором проведено державну реєстрацію припинення права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку кадастровий номер :00:014:0275 площею 2, 6316 га.

Вказані обставини підтверджуються витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.02.2021 року та від 22.09.2021 року.

Згідно свідоцтва про право на спадщину Оржицькою державною нотаріальною конторою 24.11.2021 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім`я ОСОБА_1 на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Спадкове майно на яке було видано свідоцтво про право на спадщину складається з права на земельну частку ( пай ) розміром 2, 87 умовних кадастрових гектари посвідченого сертифікатом серії РН № 807582 від 29.03.2013 року виданого ОСОБА_3 та права на частини земельної частки ( паю ) розміром 2, 87 умовних кадастрових гектари посвідченого сертифікатом серії ПЛ № 0192069 від 27.12.1996 року, яке належало ОСОБА_4 та яке успадкувала ОСОБА_3 .

13.01.2022 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2, 6315 га, кадастровий номер :00:014:0274 яка розташована на території Чутівського старостинського округу Оржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області та право власності на земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2, 6316 га, кадастровий номер :00:014:0275 яка розташована на території Чутівського старостинського округу Оржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області.

Зазначені обставини підтверджуються витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.01.2022 року та від 18.02.2022 року.

ОСОБА_2 06.09.2017 року уклав договори оренди успадкованих земельних ділянок кадастровий номер :00:014:0274 площею 2, 6315 га та кадастровий номер :00:014:0275 площею 2, 6316 га з ТОВ «Баришівська зернова компанія» строком до 31.12.2027 року.

Зазначені обставини підтверджуються договорами оренди землі від 06.09.2017 року.

На підставі вказаних договорів оренди 15.03.2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право оренди ТОВ «Баришівська зернова компанія» на зазначені земельні ділянки.

Вказані обставини підтверджуються рішеннями державного реєстратора від 15.03.2023 року

ОСОБА_2 та ТОВ «Баришівська зернова компанія» 12.05.2021 року уклали договори про внесення змін до договорів оренди землі від 06.09.2017 року якими продовжили строк дії договорів оренди земельних ділянок кадастровий номер :00:014:0274 площею 2, 6315 га та кадастровий номер :00:014:0275 площею 2, 6316 га до 06.09.2037 року.

Зазначені обставини підтверджуються договорами від 12.05.2021 року про внесення змін до договорів оренди землі від 06.09.2017 року

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (чинного до 16.01.2020 року) у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Отже, державним реєстратором у відповідності до закону проведено державну реєстрацію припинення права власності ОСОБА_2 на земельні ділянки.

Також законною підставою для державної реєстрації права власності на зазначені земельні ділянки за ОСОБА_1 стало свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 24.11.2021 року виданого державним нотаріусом Кобеляцької державної нотаріальної контори на спадкове майно ОСОБА_3 .

Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 24.11.2021 року.

Згідно ч. 6 ст. 32 Закону України « Про оренду землі «:

Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

На даний час договори оренди землі від 06.09.2017 року та договори про внесення змін від 12.05.2021 року до договорів оренди землі від 06.09.2017 року є чинними.

Таким чином, ТОВ « Баришівська зернова компанія « правомірно використовує земельні ділянки належні ОСОБА_1 на умовах оренди, оскільки на даний час відсутні підстави припинення договорів оренди землі з підстав визначених Законом України « Про оренду землі «. Також ОСОБА_1 не звертався до підприємства про заміну сторони договорів оренди ( орендодавця ).

Встановлено, що позов є негаторним, тому строк позовної давності не застосовується, оскільки не пропущений.

Заявлений позивачем ОСОБА_1 предмет позову щодо скасування державної реєстрації іншого речового права ( права оренди ) є похідним від основного предмету та не є способом припинення речового права, тому вирішується в залежності від основного.

За таких обставин в задоволенні первісного та зустрічного позовів слід відмовити.

Судові витрати слід віднести за рахунок позивачів.

На підставі викладеного суд,-

У Х В А Л И В :

1.В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ТОВ Баришівська зернова компанія " про усунення перешкод у користуванні майном та скасування державної реєстрації права оренди на земельні ділянки відмовити.

2.В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації припинення права власності на земельні ділянки відмовити.

3. Судові витрати віднести за рахунок позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

4.Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

5.Учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживає в АДРЕСА_1 ;

- відповідач ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживає в АДРЕСА_2 ;

- відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «Баришівська зернова компанія», ідентифікаційний код 32886518, місцезнаходження: вулиця Торфяна, 11; селище Баришівка, Броварського району, Київської області.

Суддя: Є.А.Смілянський

Повне рішення складене 07.08.2023 року.