Провадження № 22-ц/4808/546/23
Провадження № 22-ц/4808/668/23
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого (судді-доповідача) Девляшевського В.А.

суддів: Луганської В.М., Мальцевої Є.Є.,

секретаря: Кузів А.В.

з участю представника ОСОБА_1 Краюшкіна О.С.;

представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» - Остащенко Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду в складі судді Татарінової О.А., ухвалене 23 лютого 2023 року в м. Івано-Франківську, повний текст якого складено 27 лютого 2023 року, та додаткове рішення від 21 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - ОСОБА_3 про визнання іпотеки припиненою, зняття заборони на нерухоме майно шляхом виключення обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,

встановив :

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ТОВ «ФК «Гефест», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - ОСОБА_3 про визнання іпотеки припиненою та зняття заборони на нерухоме майно шляхом виключення обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Позов обгрунтовував тим, що 29 березня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Гефест», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №014/0005/82/73070, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 20 000,00 доларів США зі сплатою 13,75 відсотків річних до 28 березня 2017 року. На забезпечення виконання кредитного зобов`язання між банком та ОСОБА_4 29 березня 2007 року укладено нотаріально посвідчений іпотечний договір номер №845, відповідно до якого в іпотеку передана належна іпотекодавцю на праві власності земельна ділянка площею 0,1515 га для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 . 31 березня 2007 року приватним нотаріусом Пітеляк С.В. до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було внесено запис №4733722 про реєстрацію обтяження у виді заборони на нерухоме майно.

ІНФОРМАЦІЯ_1 іпотекодавець ОСОБА_4 помер. Позивач ОСОБА_1 син спадкодавця подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Кредитор ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» станом на 26 травня 2016 року володів інформацією, що іпотекодавець помер. Вказане, на думку позивача, підтверджується звукозаписом у судових засіданнях при розгляді справи №344/11846/14-ц за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на нерухоме майно. У вказаній справі також постановлена ухвала про залишення позовної заяви без руху, в якій також зазначено про ці обставини. Разом з тим протягом шести місяців від дня, коли кредитор дізнався про відкриття спадщини, своїх вимоги до спадкоємця не заявив.

На думку позивача, оскільки кредитор пропустив строк пред`явлення вимоги до спадкоємця іпотекодавця, ТОВ «ФК «Гефест», як новий кредитор, позбавлений права вимоги до даного спадкоємця за основним і додатковим зобов`язаннями, що свідчить про припинення таких зобов`язань.

Оскільки існування заборони на нерухоме майно порушує його право власності, позивач просив визнати припиненою іпотеку, яка виникла на підставі договору іпотеки від 29.03.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 , а також зняти заборону на нерухоме майно земельну ділянку площею 0,1515 га в АДРЕСА_2 , накладену 31 березня 2007 року приватним нотаріусом Пітеляк С.В.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 23 лютого 2023 роу в задоволенні позову відмовлено. Додатковим рішенням від 21 березня 2023 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 18 000,00 грн.

Не погодившись із рішеннями суду з підстав їх незаконності та необгрунтованості, представник ОСОБА_1 подав апеляційні скарги.

На його думку, суд прийшов до необгрунтованого висновку, що кредитором не пропущений строк пред`явлення вимоги до спадкоємця, пославшись на те, що до спірних відносин застосовуються норми статті 1281 ЦК України в редакції від 03 липня 2018 року. Проте, суд не врахував, що закони не мають зворотної дії в часі, і до події, факту застосовується той закон, під час дії якого вони настали або мали місце. На думку апелянта, 6-місячний строк, передбачений статтею 1281 ЦК України, необхідно було відраховувати від дня, коли кредитор спадкодавця ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» дізнався або міг дізнатись про відкриття спадщини. Кредитор знав про смерть іпотекодавця ще з травня 2016 року, проте в 6-місячний строк не пред`явив свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину.

Натомість заміна кредитора у боргових зобов`язаннях внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином не може бути підставою для нового відліку строку пред`явлення вимог до спадкоємців, передбаченого статтею 1281 ЦК України з початку. Оскільки первісний кредитор АТ «Райффайзен Банк Аваль» пропустив строк пред`явлення вимоги до спадкоємця іпотекодавця, то його правонаступник ТОВ «ФК «Гефест», як кредитор, позбавлений права вимоги до даного спадкоємця за основним і додатковим зобов`язанням, що свідчить про припинення іпотечного зобов`язання.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення представник апелянта посилається на те, що суд належним чином не дослідив склад витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, та прийшов до передчасного висновку про необхідність стягнення з позивача на користь відповідача цих витрат. Вважає, що не всі, зазначені в акті виконаних робіт послуги, реально надавались, а їх вартість явно завищена. На думку апелянта, обсяг робіт та час, витрачений на підготовку та опрацювання документів, є неспівмірним та не пропорційним з складністю виконаних адвокатом робіт. Крім того, суд не був позбавлений можливості з власної ініціативи зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу. Відтак, просив додаткове рішення скасувати.

У відзиві на апеляційну скаргу на рішення суду від 23 лютого 2023 року представник ТОВ «ФК «Гефест» покликається на законність та обґрунтованість рішення суду. Натомість, доводи апеляційної скарги вважає такими, що не містять підстав для його скасування.

Посилання апелянта на те, що суд застосував не вірну редакцію статті 1281 ЦК України відповідач вважає необгрунтованими, оскільки відповідно до Перехідних та прикінцевих положень Закону №2478-VII від 03.07.2018, яким ці зміни внесені, Закон застосовується також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію. Відтак, кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Оскільки позивач не отримав свідоцтво про спадщину після смерті ОСОБА_4 строки для пред`явлення вимоги, на думку відповідача, не пропущені.

Крім того, пропуск строку на пред`явлення вимог до спадкоємців сам по собі не припиняє іпотеку як забезпечувальне зобов`язання. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Оскільки кредитний договір, укладений з ОСОБА_2 29 березня 2007 року, є чинним, зобов`язання за ним не виконано, відсутня підстава для припинення іпотеки.

У відзиві на апеляційну скаргу на додаткове рішення Івано-Франківського міського суду від 21 березня 2023 року представник ТОВ «ФК «Гефест» зазначив, що в Акті виконаних робіт, на підставі якого були стягнуті витрати на правову допомогу, вказано витрачений час на її надання, що підтверджується належними доказами. Наявність технічної помилки в тексті Акту не може впливати на погоджений сторонами розрахунок гонорару адвоката.

Інші учасники справи правом на подання відзиву не скористались.

Згідно ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 15 травня 2023 року розгляд справи здійснюється в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин, хоча вони належним чином повідомлялись про час і місце розгляду справи.

Враховуючи належне повідомлення названих осіб, колегія суддів відповідно до статті 372 ЦПК України перешкод розглядові справи в зв`язку із неявкою учасників справи не вбачає.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта адвокат Краюшкін О.С. доводи апеляційних скарг підтримав з наведених у них мотивів.

Представник ТОВ «ФК «Гефест» - адвокат Остащенко О.М. доводи апеляційної скарги заперечила, пославшись на законність та обгрунтованість судових рішень.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення Івано-Франківського міського суду від 23 лютого 2023 року в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем строк пред`явлення вимоги до спадкоємця ОСОБА_1 не пропущений та наявність підстав для припинення іпотеки не доведена.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ухвалене судом рішення відповідає цим вимогам закону з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 29 березня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 014/0005/82/73070, за умовами якого позичальник отримав кредит в сумі 20 000,00 доларів США за процентною ставкою 13,75% річних з кінцевим терміном повернення до 28 березня 2017 року (а.с. 9-10 т.1).

З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір, який посвідчений нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Пітеляк С.В. за реєстровим номером 845, за умовами якого ОСОБА_4 передав в іпотеку банку належну йому на праві власності земельну ділянку площею 0,1515 га для облуговування жилого будинку, господарськх будівель і споруд, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 13-15 т.1).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 24.06.2020 вбачається, що 31.03.2007 за №4733722 приватним нотаріусом Пітеляк С.В. на підставі договору іпотеки №845 від 29.03.2007 зареєстровано заборону на нерухоме майно (реєстраційний номер 4733722), а саме на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер земельної ділянки 576, власником якої є ОСОБА_4 (а.с. 23 т.1).

Згідно рішення виконавчого комітету Вовчинецької сільської ради №7 від 26 лютого 2002 року вказаній вище земельній ділянці присвоєна нова поштова адреса: АДРЕСА_1 (а.с. 18 т.1)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 від 02 березня 2015 року (а.с. 17).

Згідно довідки завідувача державної нотаріальної контори Андрусяк К.Ф. від 02 лютого 2018 року №326/02-14 в Першій Івано-Франківській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа за № 169/2015 після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємцем майна померлого є його син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 19). Вказане підтверджується також з витребуваної міським судом копії спадкової справи №169/2015 після смерті ОСОБА_4 .

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 13 грудня 2016 року позовну заяву ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Івано-Франківської дирекції до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на нерухоме майно залишено без розгляду.

В ухвалі зазначено, що в судові засідання 11 жовтня 2016 року, 14 листопада 2016 року та 13 грудня 2016 року позивач повторно не забезпечив явку уповноваженого представника, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про розгляд справи. Причину неявки суду не повідомив та не подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. При цьому, в судовому засіданні 29 серпня 2016 року представник позивача просив оголосити перерву для уточнення позовних вимог (відповідач 2 - іпотекодавець у справі помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (а.с. 23 т.1).

30 травня 2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «ОКСІ БАНК» укладено договір відступлення права вимоги №114/2-8 та договір про відступлення прав за договорами іпотеки, відповідно до яких АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступив АТ «ОКСІ БАНК» право вимоги за кредитним договором 014/0005/82/73070 від 29 березня 2007 року, боржником за яким є ОСОБА_2 , та договором застави від 29 березня 2007 року, іпотекодавцем за яким є ОСОБА_4 (а.с. 28-33 т.1).

У цей же день між АТ «ОКСІ БАНК» та ТОВ «ФК «Гефест» укладено договір відступлення права вимоги №30052019 та договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки, за умовами яких первісний кредитор передає новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників та поручителів, зокрема по кредитному договору 014/0005/82/73070 від 29 березня 2007 року та по договору іпотеки №845 (а.с. 34-40).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Згідно з положеннями частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, заставою.

Окремим видом застави є іпотека.

Іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (стаття 1 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Підстави припинення зобов`язання передбачені статтями 599, 601, 604, 609 ЦК України, зокрема стаття 559 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Відсутність реального і своєчасного виконання зобов`язання не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання.

Припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).

Згідно з статтею 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавцем може бути боржник або інша особа - майновий поручитель.

У частині першій статті 17 Закону України «Про іпотеку» визначені підстави припинення іпотеки, а саме: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізація предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

У разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (частини перша та друга статті 23 Закону України «Про іпотеку»).

У статті 1281 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

У справі, що переглядається, позивач посилався на те, що банк з вимогою про виконання умов кредитного договору, укладеного 29 березня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» і ОСОБА_2 , а також договору іпотеки, укладеного між ОСОБА_4 та банком, після смерті ОСОБА_4 протягом півроку з часу, як він довідався про смерть іпотекодавця, не пред`являв своїх вимог до спадкоємця іпотекодавця відповідно до статей 1281, 1282 ЦК України, наслідком чого є позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями у зв`язку із припиненням таких зобов`язань.

Разом з тим ОСОБА_1 як власник іпотечного майна на підставі спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 (іпотекодавця за іпотечним договором) не є боржником у розумінні статті 1281 ЦК України, у зв`язку з чим наведена норма права не поширюється на спірні правовідносин, а застосуванню підлягає стаття 23 Закону України «Про іпотеку», яка визначає дійсність іпотеки (збереження права іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна) в разі переходу права власності на предмет іпотеки до набувача нерухомого майна, в тому числі і в порядку спадкування.

Вказане відповідає висновкам Верховного Суду у постанові від 01 червня 2022 року у справі № 457/623/19.

У пункті 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18) зазначено, що стаття 17 Закону України «Про іпотеку» визначає підстави для припинення іпотеки, серед яких немає такої як смерть іпотекодавця, оскільки за змістом частини першої статті 1282 ЦК України та частини першої статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, який як спадкоємець набуває статус іпотекодавця.

Відтак, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що іпотека у зв`язку з фактом набуття її предмета у власність спадкоємцем іпотекодавця не припиняється.

Посилання апелянта на те, що суд повинен був застосувати до вказаних правовідносин статтю 1281 ЦК України в редакції до 04 лютого 2019 року колегія відхиляє, оскільки норми статей 1281, 1282 ЦК України не підлягають застосуванню до правовідносин, які виникли між сторонами.

Отже, судове рішення в даній справі ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції.

Підстави для скасування рішення суду від 23 лютого 2023 року за наведених апелянтом доводів відсутні.

Що стосується апеляційної скарги на додаткове рішення Івано-Франківського міського суду від 21 березня 2023 року колегія виходить з наступного.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд вважав, що заявлені витрати на правничу допомогу в розмірі 18 000,00 грн відповідають обсягу наданої адвокатом правової допомоги, а також фактичному часу, затраченому адвокатом на підготовку процесуальних документів.

Судом встановлено, що відповідно до договору про надання правової допомоги від 15.06.2020, укладеного між Адвокатським бюро «Остащенко», в особі керуючого адвоката Остащенко О.М. та ТОВ «ФК «Гефест», в особі директора Паніна І.В., та додаткової угоди до нього від 23.12.2021 сторони погодили розмір гонорару адвоката Адвокатського бюро, який склав 1 500,00 грн за годину роботи.

Відповідно до акту виконаних робіт, підписаного 30.12.2021 року між Адвокатським бюро «Остащенко» та ТОВ «ФК «Гефест», адвокатським бюро виконано роботи з надання правової допомоги тривалісю 12 годин, вартість яких склала 18 000,00 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат в частині витрат на правничу допомогу адвоката, суд першої інстанції виходив з того, що обсяг та вартість наданої правової допомоги належним чином підтверджена.

Колегія суддів апеляційного суду не може повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу та інші, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, згідно статті 137 ЦПК України несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.

Указані висновки узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду щодо порядку стягнення витрат на правову допомогу, викладеною у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не надав заперечення на розрахунок витрат на правничу допомогу. Разом з тим в матеріалах справи відсутні також докази належного повідомлення позивача та його представника про судове засідання, в якому було ухвалено додаткове рішення.

В акті виконаних робіт, підписаного між Адвокатським бюро і ТОВ «ФК «Гефест» зазначено, що останньому надавалась правова допомога, зокрема первинна консультація тривалістю 1 год 30 хв вартістю 2 250,00 грн; аналіз відзиву з додатками тривалістю 2 години, вартістю 3 000,00 грн; збір та аналіз доказів тривалістю 2 години, вартістю 3 000,00 грн; підготовка відзиву тривалістю 4 години, вартістю 6 000,00 грн; формування відзиву для суду та для всіх учасників справи тривалістю 1 години вартістю 1 500,00 грн; відправка відзиву всім учасникам справи та суду тривалістю 1 год. 30 хв., вартістю 2 500,00 грн.(п.1 Акту виконаних робіт від 30.12.2021 року).

Матеріали справи містять відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача - адвокатом Остащенко О.М. обсягом 5 листків (а.с. 58-60 т.1).

Проаналізувавши надані представником відповідача докази на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, колегія суддів вважає за необхідне виключити із розрахунку витрати за збір та аналіз доказів, оскільки жодного підтвердження виконання адвокатом вказаної роботи не надано, нові докази до матеріалів справи не долучались.

Витрати пов`язані із формуванням відзиву для суду та для всіх учасників справи, а також відправки відзиву всім учасникам справи тривалістю 2 год 30 хв вартістю 3 750, 00 грн охоплюються колом дій щодо підготовки відзиву на апеляційну скаргу, тому дані витрати не підлягають відшкодуванню.

Також колегія вважає завищеними розмір витрат на первинну консультацію та аналіз позову з додатками вартістю 5 250,00 грн.

Зваживши на викладене, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, значення результатів розгляду для сторін та виконаної адвокатом роботи, колегія вважає за необхідне змінити додаткове рішення, шляхом зменшення суми витрат пов`язаних з правничою допомогою, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Гефест» з 18 000,00 грн до 9 750,00 грн. Зазначена сума є розумною та такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги.

Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу адвокат Остащенко О.М. просила стягнути з позивача на користь відповідача 18 000 грн понесених витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

На підтвердження цих витрат адвокатом надано договір про надання професійної правової допомоги адвоката № 1290252 від 03 квітня 2023 року, копія договору №16 від 15.06.2020 про надання правової допомоги, копія додаткової угоди № 15 від 29.03.2023 та акт виконаних робіт (а.с. 4-8 т.2).

В акті виконаних робіт від 06 квітня 2023 року зазначено, що адвокатським бюро «Остащенко» була надана ТОВ «ФК «Гефест» правова допомога тривалістю 12 годин на суму 18 000,00 грн, а саме: первинна консультація тривалістю 1 год 30 хв вартістю 2250,00 грн, аналіз апеляційної скарги 2 години вартістю 3000,00 грн, пошук практики Верховного суду України 2 години вартістю 3 000,00 грн, підготовка відзиву 4 години вартістю 6000,00 грн, формування відзиву для суду та для всіх часників справи 1 година вартістю 1 500,00 грн, відправка відзиву всім учасникам справи та суду 1 год 30 хв вартістю 2250,00 грн.

У судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 заперечував проти стягнення витрат на правничу допомогу у заявленій відповідачем сумі, посилаючись на те, що вона не відповідає співрозмірності роботи, складності справи та часу, витраченого на її виконання.

Аналізуючи надані представником ТОВ «ФК «Гефест» докази на підтвердження заявленого розміру судових витрат, та оцінюючи розмір заявлених витрат з позиції їх співмірності із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; колегія суддів уважає їх розмір завищеним, оскільки відзив адвоката Остащенко О.М. на апеляційну скаргу ОСОБА_1 аргументований подібними доводами, що і відзив на позовну заяву.

Крім того, надання первинної консультації позивачу на стадії апеляційного провадження не може впливати на розмір правничої допомоги, а аналіз апеляційної скарги та дослідження актуальної судової практики фактично є дублюючими послугами. Аналогічно не підлягають відшкодуванню витрати з формування та відправки відзиву, оскільки такі є частиною витрат, пов`язаних з підготовкою відзиву.

Таким чином, суд враховуючи заперечення сторони позивача щодо стягнення судових витрат, принципи співмірності та розумності судових витрат, дійшов висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Гефест» 6 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, що відповідатиме критерію розумної необхідності цих витрат.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 23 лютого 2023 року залишити без задоволення. Рішення Івано-Франківського міського суду від 23 лютого 2023 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на додаткове рішення Івано-Франківського міського суду від 21 березня 2023 року задовольнити частково. Додаткове рішення Івано-Франківського міського суду від 21 березня 2023 року змінити, зменшивши розмір відшкодування витрат на правничу допомогу, стягнутої з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» до 9750 (дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_3 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» (місцезнаходження м. Київ, вул. Брановицького Ігоря, 3, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 42350033) 6 000,00 грн на відшкодування витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Луганська

Є.Є. Мальцева

Повний текст постанови виготовлено 05 червня 2023 року.