01.06.2023 Справа № 363/3800/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого-судді Чіркова Г.Є.,

при секретарі Мацьовитій Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, третя особа - ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його діда - ОСОБА_3 право власності на частину земельних ділянок:

- площею 0,0759 га кадастровий номер :03:258:6004 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- площею 0,1890 га, кадастровий номер :03:258:6007 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті діда ОСОБА_3 позивач звернувся до Вишгородської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно за заповітом у зв`язку з тим, що вказані земельні ділянки є спільною сумісною власністю, частки у праві власності не визначені, а документи про їх виділення відсутні.

Позивач подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив задовольнити позов в повному обсязі з викладених в ньому підстав.

Представник відповідача подала суду клопотання про розгляд справи у її відсутність за наявними матеріалами.

Третя особа подала суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив задовольнити позов.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №520660 від 21 лютого 2006 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі рішення 14 сесії XXIV скликання Новопетрівської сільської ради №128 від 17 вересня 2004 року є власниками земельної ділянки площею 0,2500 га, з кадастровим номером :03:2580118, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу №87 від 30 березня 2008 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 продали ОСОБА_4 належну їм на праві спільної сумісної власності на підставі зазначеного вище державного акту земельну ділянку площею 0,0610 га від загальної площі 0,2500 га з кадастровим номером :03:2580118, що знаходиться на території АДРЕСА_1 , надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Зазначене також підтверджується записом приватного нотаріуса Вишгородського нотаріального округу Шостак В.Я. на державному акті серії ЯБ №520660 від 21 лютого 2006 року.

З листа ГУ Держгеокадастру у Київській області №568/0/355-22 від 17 лютого 2022 року вбачається, що у вказаному вище державному акті на земельну ділянку зазначено кадастровий номер :03:2580118, однак, в зв`язку з відчуженням частини земельної ділянки кадастровий номер змінено на :03:258:6007, а її площа становить 0,1890 га, що також підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку серії НВ-022 від 09 лютого 2022 року.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №520661 від 21 лютого 2006 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі рішення 14 сесії XXIV скликання Новопетрівської сільської ради №128 від 17 вересня 2004 року також є власниками земельної ділянки площею 0,1032 га, з кадастровим номером :03:2580117, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу №86 від 30 березня 2008 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 продали ОСОБА_4 належну їм на праві спільної сумісної власності на підставі зазначеного вище державного акту земельну ділянку площею 0,0264 га від загальної площі 0,1023 га з кадастровим номером :03:2580117, що знаходиться на території АДРЕСА_1 , надану для введення особистого селянського господарства. Зазначене також підтверджується записом приватного нотаріуса Вишгородського нотаріального округу Шостак В.Я. на державному акті серії ЯБ №520661 від 21 лютого 2006 року.

З листа ГУ Держгеокадастру у Київській області №569/0/335-22 від 17 лютого 2022 року вбачається, що у вказаному вище державному акті на земельну ділянку зазначено кадастровий номер :03:2580117, однак, в зв`язку з відчуженням частини земельної ділянки кадастровий номер змінено на :03:258:6004, а її площа становить 0,1890 га, що також підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку серії НВ-022 від 09 лютого 2022 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Вишгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Київ) 20 квітня 2021 року.

За життя ОСОБА_3 склав заповіт від 30 липня 2008 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Новопетрівської сільської ради, Вишгородського району, Київської області та зареєстрований в реєстрі за №586, яким заповідав усе належне йому майно своєму онуку - ОСОБА_1

15 квітня 2021 року ОСОБА_1 у встановлений ст. 1270 ЦК України строк подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України.

Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 немає, що підтверджується матеріалами спадкової справи №195/2021 від 15 квітня 2021 року.

Постановою державного нотаріуса Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області від 11 листопада 2021 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що вказані земельні ділянки є спільною сумісною власністю, частки у праві власності не визначені, а документи про їх виділення відсутні.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Як убачається з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ч. 1 ст. 368 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Вимогами ч. 1 та ч. 2 ст. 370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.

У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ст. 89 ЗК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду (п. «г» ч. 1 ст. 87 ЗК України).

Згідно роз`яснень викладених в п.п. 12 та 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК України при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що зазначені вище земельні ділянки належать батьку позивача - ОСОБА_2 (третій особі по справі) та його померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 діду - ОСОБА_3 на праві спільної приватної власності. Відтак, у разі відсутності спору між співвласниками та за наявності презумпції рівності часток у спільній власності, частка кожного з них становить 1/2 від спільного майна.

Таким чином, при оформленні спадкоємцем права на спадщину враховується рівність часток співвласників зазначених земельних ділянок.

Отже позивачем в суді доведено, що частки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 становлять по 1/2 частини на кожну земельну ділянку, а відтак належне ОСОБА_3 нерухоме майно має бути ним успадковано за заповітом.

Оскільки позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом в позасудовому порядку, визнання за ним права на спадкування 1/2 частин земельних ділянок має відбутися в суді.

Відтак за позивачем слід визнати в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 право власності на частину земельних ділянок:

- площею 0,0759 га кадастровий номер :03:258:6004 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- площею 0,1890 га, кадастровий номер :03:258:6007 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що буде достатнім для захисту його порушених прав.

Питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення майна.

Відтак, заявлене позивачем право підлягає визнанню, а пред`явлений позов -задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 259, 265, 268 ЦПК України,

вирішив:

позовну заяву задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 право власності на частину земельних ділянок:

- площею 0,0759 га кадастровий номер :03:258:6004 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- площею 0,1890 га, кадастровий номер :03:258:6007 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 02 червня 2023 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного рішення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Територіальна громада в особі Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, , знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Нові Петрівці, вул. Свято-Покровська, 171.

Третя особа: ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя