Провадження № 22-з/811/201/23 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
УХВАЛА

03 серпня 2023 року суддя судової палати в цивільних справах Львівського апеляційного суду Ванівський О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Шеремети Надії Олегівни, Бойко Світлани Миколаївни та Цяцяка Романа Павловича від розгляду цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 14 травня 2021 року,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Львівського апеляційного суду знаходиться цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 14.05.2021 у справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Львівської області, Державної казначейської служби України, Міністерства внутрішніх справ України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

ОСОБА_1 подала заяву про відвід суддів Шеремети Надії Олегівни, Бойко Світлани Миколаївни та Цяцяка Романа Павловича від розгляду справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 14 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Львівської області, Державної казначейської служби України, Міністерства внутрішніх справ України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Заява про відвід обґрунтована тим, що за результатами касаційного перегляду даної справи № 461/10558/20 у Верховному Суді справу направлено на новий апеляційний розгляд, який, на її думку, повинна здійснювати інша колегія суддів, а не колегія у складі суддів Шеремети Н.О., Бойко С.М. та Цяцяка Р.П., якою, як вважає заявник, ухвалено рішення у справі № 463/1698/21 з порушенням норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що, розглядаючи справу № 463/1698/21, колегія суддів не звертала уваги на те, що внаслідок сфабрикованих кримінальних проваджень, нерозгляду кримінальних проваджень №0000434, № 0000435, № 0000436, № 0000437, № 0000438, № 0000439, № 0000440 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 175, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 212, ч. 1 ст. 212-1, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, тривалого невизнання її потерпілою, всупереч ухвалам слідчих суддів Личаківського районного суду м. Львова від 16 червня 2021 року та 17 серпня 2022 року, вона залишилася без засобів для існування та належної їй пенсії по інвалідності, а винні особи не притягнуті до відповідальності, що, на її думку, свідчить про кругову поруку як в правоохоронній системі, органах прокуратури, так і в судовій гілці влади. Зазначає, що колегія суддів відхилила всі її доводи про те, що позовні вимоги у справі № 463/1698/21 стосуються виключно відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду в межах кримінальних проваджень кримінальних проваджень №0000434, № 0000435, № 0000436, № 0000437, № 0000438, № 0000439, № 0000440, а не у зв`язку з невиконанням рішення Європейського суду з прав людини від 29 березня 2018 року у справі «Рашитов та інші проти України».

З наведених підстав не довіряє суддям, вважає їх упередженими та заінтересованими в результаті розгляду справи, у зв`язку з чим у заявника виникають сумніви у безсторонності та неупередженості суддів Шеремети Надії Олегівни, Бойко Світлани Миколаївни та Цяцяка Романа Павловича а відтак вважає, що вони не можуть розглядати дану справи та підлягають відводу.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: головуючого - судді Шеремети Н.О., суддів: Бойко С.М., Цяцяка Р.П. від 02 серпня 2023 року відвід, заявлений суддям Шереметі Н.О., Бойко С.М. та Цяцяку Р.П., визнано необґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст. 33 ЦПК України, для вирішення питання заявленого відводу визначено суддю судової палати в цивільних справах - Ванівського О.М.

Перевіривши матеріали справи, доводи заявленого відводу, суддя прийшов до висновку, що у задоволенні заяви про відвід судді слід відмовити.

Стаття 36 ЦПК України передбачає підстави для відводу (самовідводу) судді.

Стаття 37 ЦПК України передбачає недопустимість повторної участі судді в розгляді справи.

Відповідно до п.3,5 ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Виходячи зі змісту ч.4 ст. 39 ЦПК України, встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь яких сумнівів у його безсторонності (див, серед іншого (inter alia), рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп.27,28 and 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland) №33958/96, п.42, ЄСПЛ 2000-ХІІ). У кожній окремі справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства») (Pullar v.United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п.38).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

У контексті об`єктивного критерію окремо ЄСПЛ відзначає поведінку суддів, а саме необхідно визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (п.п.49,50,52 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі Білуха проти України).

Враховуючи наведене, об`єктивно обгрунтованих даних про те, що судді Шеремета Н.О., Бойко С.М. та Цяцяк Р.П. виявляють упередженість або безсторонність відносно ОСОБА_1 у заяві про відвід не зазначено і таких матеріали справи не містять.

У заяві не наведено підстав для відводу суддів, які б свідчили про те, що вони прямо чи побічно заінтересовані у результаті розгляду справи або є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності суддів.

У зв`язку з вищенаведеним, незгода ОСОБА_1 з судовим рішенням по іншій справі не є підставою для відводу суддів.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 40 ЦПК України, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Шеремети Н.О., Бойко С.М., Цяцяка Р.П. - відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Ванівський О.М.