Справа № 454/576/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2023 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Адамович М. Я. ,

за участю секретаря Калиш В.О.,

прокурора Прокуда Н.М.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м.Сокаль справу за позовом керівника Червоноградської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Червоноградської міської ради Львівської області до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в:

Прокурор звернувся в суд та просить витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь територіальної громади Червоноградської міської ради земельну ділянку площею 0,3000га, кадастровий №:21:005:0079, розташовану в с.Острів Червоноградського району Львівської області; стягнути з відповідача сплачену суму судового збору.

Свої вимоги мотивує наступним.

До суду направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_2 за ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України щодо службового підроблення рішення сільської ради про затвердження проекту землеустрю щодо відведення відповідачу ОСОБА_1 спірної земельної ділянки.

Вказане рішення на сесії сільської ради не приймалося та депутати не голосували з приводу цього питання.

Факт підробки протоколу поіменного голосування депутатів та рішення сільської ради підтверджується доказами, зібраними під час кримінального провадження.

Тому, земельна ділянка, на яку відповідач набув право власності на підставі вищевказаного рішення Острівської сільської ради, повинна бути витребувана в останнього на користь Червоноградської міської ради, яка є правонаступником всіх прав та обов`язків Острівської сільської ради.

Відповідач подав заяву про визнання позову та просив врахувати таку заяву при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішенням Острівської сільської ради №1214 від 20.10.2020р. створено лічильну комісію у складі: голови ОСОБА_3 , секретаря Сало О.С., члена комісії ОСОБА_4

03.11.2020р. ОСОБА_1 звернувся до Острівської сільської ради Сокальського району Львівської області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,3000га кадастровий №:21:005:0079 в с.Острів.

Рішенням Острівської сільської ради Сокальського району Львівської області №1302 від 05.11.2020р. затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства площею 0,3000га, кадастровий №:21:005:0079 ОСОБА_1 ; змінено цільове призначення з 16.00 землі запасу на цільове призначення 01.03 для ведення особистого селянського господарства; надано відповідачу ОСОБА_5 у власність вказану земельну ділянку.

Голова лічильної комісії Острівської сільської ради Кузьмик Р.В. 29.10.2020р. виїхав за межі України та станом на 19.04.2021р. не повертався, що стверджується відповіддю Державної прикордонної служби України.

Згідно протоколів допиту свідків від 02.06.2021р., 04.06.2021р., 20.06.2021р., 07.07.2021р., депутати ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , показали, що рішення про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,3000га, кадастровий №:21:005:0079 не виносилося на розгляд сесії Острівської сільської ради Сокальського району Львівської області та голосування з приводу цього питання не відбувалося.

Згідно протоколу допиту свідка від 30.06.2021р., ОСОБА_1 показав, що заяви про затвердження проектів землеустрою щодо земельних ділянок підписувала його мати. Він забирав вказані рішення в приміщенні Острівської сільської ради. На сесії сільської ради він ніколи не був присутній.

Згідно висновку експерта №92 від 15.06.2021р., частини реквізитів об`єкти зовні схожі на рукописні цифрові й символічні бланкові записи, написи чи особисті підписи, які містяться на поверхнях аркушів протоколів, складених по факту поіменного голосування депутатів Острівської сільської ради з приводу затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, в тому числі відповідачу ОСОБА_1 , виконано (виготовлено) електрографічним способом, тобто за допомогою (з використанням) електрографічного/друкованого пристрою.

З Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 09.12.2022р. встановлено, що на підставі рішення Острівської сільської ради Сокальського району Львівської області №1302 від 05.11.2020р. за відповідачем ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,3га кадастровий №:21:005:0079.

Вартість даної земельної ділянки станом на 01.02.2023р. становить 57563,95грн., що стверджується відповідною довідкою.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, обвинувального акта, постанови від 19.07.2021р., ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України за те, що він, будучи сільським головою Острівської сільської ради Сокальського району Львівської області (службовою особою), склав в видав завідомо неправдиві офіційні документи, а саме рішення сільської ради, в тому числі про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства площею 0,3000га, кадастровий №:21:005:0079 ОСОБА_1 . Потерпілим в даному кримінальному провадження визнано Червоноградську міську раду Львівської області.

Рішенням Червоноградської міської ради Львівської області №16 від 10.12.2020р. реорганізовано Острівську сільську раду Сокальського району Львівської області, шляхом приєднання до Червоноградської міської ради, яка є правонаступником всіх прав та обов`язків Острівської сільської ради.

Листом від 09.12.2022р. голова Червоноградської міської ради Львівської області повідомив Червоноградську окружну прокуратуру, що Червоноградською міською радою не вживалися заходи щодо витребування від ОСОБА_1 спірної земельної ділянки.

Листом від 09.01.2023р. Кервіник Червоноградської окружної прокуратури повідомив Червоноградську міську раду Львівської області про звернення до суду з даним позовом в інтересах держави в особі Червоноградської міської ради.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до ст. ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 ЦК України, добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна.

Відповідно до положень ст.330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу, майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до статей 386, 387 ЦК України, Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з ч.1 ст.388 ЦК, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Захист порушених прав власника майна, що було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача (добросовісного набувача) цього майна з підстав, передбачених ст.ст.387 та 388 ЦК.

Таким чином, правова природа вказаного способу захисту цивільного права полягає у тому, що він застосовується лише в разі визнання договору недійсним чи нікчемності договору, як підстави позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі, тобто не стороні недійсного правочину.

Також, відповідно до ст.388 ЦК України, власник може витребувати майно від добросовісного набувача лише в разі, коли воно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння поза їх волею, та коли такий набувач набув майно за відплатним договором.

В даному випадку кінцевою метою позову (повернути майно у своє володіння) та основним засобом захисту права власності є речово-правовий (віндикаційний позов), суть якого - витребування власником свого майна з чужого володіння, що може бути досягнуто виключно з обов`язковою наявністю такої передумови, як визнання судом недійсним договору про відчуження раніше переданого попередньому набувачу (покупцю) цього ж майна.

Відповідно до висновку Великої палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28.11.2018р. у справі №504/2864/13-ц, власник, з дотриманням вимог статей 387 і 388 Цивільного кодексу України, може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (близький за змістом підхід сформулював Верховний Суд України у висновку, викладеному у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14). Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

Судом встановлено, що рішення Острівської сільської ради, на підставі якого ОСОБА_1 набув у власність спірну земельну ділянку, не приймалося Острівською сільською радою та питання про передачу йому у власність спірної земельної ділянки не ставилося на розгляд сесії та на головування.

Зазначене свідчить про те, що спірна земельна ділянка вибула у володіння відповідача не з волі територіальної громади с.Острів Сокальського району Львівської області, правонаступником якої на даний час є Червоноградська міська рада Львівської області.

За таких підстав, належним захистом прав територіальної громади є витребування земельної ділянки від останнього її набувача, яким є відповідач.

Відповідно до ст.ст.141, 142 ЦПК України, у зв`язку з визнанням відповідачем позову до почату розгляду справи по суті, з нього слід стягнути на користь прокуратури 50 відсотків сплаченого нею судового збору та 50 відсотків судового збору повернути прокуратури з державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Витребувати на користь територіальної громади Червоноградської міської ради Львівської області з незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,3000га кадастровий №:21:005:0079, розташовану в АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівської обласної прокуратури () 50 відсотків судового збору в сумі 1342 (одна тисяча триста сорок дві) грн.

Повернути Львівській обласній прокуратурі () з державного бюджету 50 відсотків судового збору в сумі 1342 (одна тисяча триста сорок дві) грн., сплачених Львівською обласною прокуратурою при поданні позову, відповідно до платіжного доручення №145 (внутрішній номер 255538192) від 06.02.2023р.

Рішення може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.

Червоноградська окружна прокуратура Львівської області, , місцезнаходження: вул.Св. Володимира,15, м.Червоноград, Львівська область.

Позивач: Сокальська міська рада Львівської області, , місцезнаходження: пр-т Шевченка,19, м.Червоноград, Львівська область.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий: М. Я. Адамович