Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2023 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді- Якимець О. І.,

за участю секретаря судового засідання Карпишиної К.С.,

представник позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за позовом Київської міської ради до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Київ Баранець Алли Миколаївни, ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Гаражний автокооператив «ІНФОРМАЦІЯ_1» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, припинення права власності, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення у придатний для використання стан,

в с т а н о в и в :

Київська міська рада (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач-1, ОСОБА_2 ), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баранець Алли Миколаївни (далі - відповідач-2, приватний нотаріус), ОСОБА_3 (далі - відповідач-3, ОСОБА_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Гаражний автокооператив «ІНФОРМАЦІЯ_1», у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 36480338 від 04.08.2017 на об`єкт нерухомого майна, що розташований на земельній ділянці, обліковий код: 91:066:0005, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000 за ОСОБА_2 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 37318812 від 28.09.2017 на об`єкт нерухомого майна, що розташований на земельній ділянці, обліковий код: 91:066:0005, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000 за ОСОБА_3 ;

- припинити право приватної власності за ОСОБА_3 на об`єкт нерухомого майна, а саме гаражний бокс НОМЕР_5 , що розташований на земельній ділянці, обліковий код: 91:066:0005, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати відповідача-3 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку орієнтовною площею 16,2 кв.м у АДРЕСА_1 (код ділянки 91:066:0005), та повернути її Київській міській раді, привівши у придатний для використання стан.

Позивач в обґрунтування позову зазначає, що відповідач-2 прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 36480338 від 04.08.2017, яким за ОСОБА_2 зареєстровано приватну власність на об`єкт нерухомого майна на АДРЕСА_1 , а саме гаражний бокс НОМЕР_5 . В подальшому приватним нотаріусом прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №37318812 від 28.09.2017, а саме зареєстровано право власності на вищезазначений об`єкт нерухомого майна за ОСОБА_3 . Позивач як єдиний розпорядник земель комунальної власності міста Києва жодних рішень щодо передачі земельної ділянки під будівництво ні ОСОБА_2 , ні ОСОБА_3 , ні іншим особам у власність чи користування не приймала, документи, що посвідчують право користування нею відсутні. А тому дані факти дають підстави вважати, що відповідач-1 здійснила самочинне будівництво об`єкту нерухомого майна на зазначеній вище земельній ділянці, яка належить на праві власності територіальній громаді м. Києва та на підставі неналежних документів здійснила реєстрацію самочинно збудованого нерухомого майна. Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) проведено обстеження земельної ділянки на АДРЕСА_1 (обліковий код земельної ділянки: 91:066:0005), за результатами якого встановлено, що на зазначеній земельній ділянці розташовані індивідуальні збірно-розрібні та цегляні гаражі гаражного автокооперативу «ІНФОРМАЦІЯ_1» у загальній кількості 327 одиниць, двоповерхова будівля мийки автомобілів та будівля охорони, про що складено акт обстеження. Дані факти свідчать про намагання відповідача-1 в незаконний спосіб заволодіти землями комунальної власності, які належать територіальній громаді м. Києва згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності».

Щодо неправомірних дій та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса позивач зазначає, що всупереч пункту 3 частини 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» приватним нотаріусом не зроблено обов`язковий запит до Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації» щодо правомірності посвідченого права власності за відповідачем-1 зазначеного об`єкта нерухомого майна.

Щодо самочинного будівництва, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її у придатний для використання стан, позивач зазначає, що право на забудову виникає у особи, яка набула права на земельну ділянку на законних підставах, після здійснення нею дій, передбачених статтями 26 - 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Листом Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 29.10.2019 повідомлено, що згідно з даними реєстрових книг КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» за адресою в АДРЕСА_1, не проводилась реєстрація права власності на гаражний бокс НОМЕР_5 в ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_1». Листом Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 24.01.2020 повідомлено, що Департаментом за адресою АДРЕСА_1 будь-які дозвільні документи, що дають право на виконання підготовчих, будівельних робіт та засвідчують готовність до експлуатації об`єкта будівництва (гаражних боксів) не видавалось та не реєструвалось. Отже, вважає, що в діях відповідача-1 наявні ознаки самовільного зайняття земельної ділянки на АДРЕСА_1 . Оскільки земельна ділянка на АДРЕСА_1 (код ділянки 91:066:0005) у Подільському районі м. Києва не була відведена у відповідності до вимог законодавства для будівництва об`єктів нерухомого майна, таке майно підлягає знесенню. Таким чином особа, що використовувала земельну ділянку з порушенням прав іншої (власника земельної ділянки), повинна привести земельну ділянку у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд за власний кошт. Станом на момент подачі позовної заяви самовільно зайнята ділянка з самочинним будівництвом на ній, в незаконний спосіб перебуває у користуванні відповідача-3. У зв`язку з наведеним, територіальна громада міста Києва в особі позивача має право вимагати від ОСОБА_3 повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, привівши її у придатний для використання стан та з метою ефективного захисту порушеного права позивача, просить припинити право приватної власності відповідача-3 на вищезазначений об`єкт нерухомого майна.

Відповідач-2 подав відзив, який містить заперечення на позов просить відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з таким. Оскаржувані у позові реєстраційні дії відповідача-2 у цій справі стосуються об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 000 гаражний бокс НОМЕР_5 , який розташований за адресою: « АДРЕСА_1 ». Зазначений гараж був побудований господарчим способом в автокооперативі «ІНФОРМАЦІЯ_1» та введений в експлуатацію у 1990 році. Зазначені особливості об`єкта нерухомості - гараж автокооперативу, побудований у 1990 році зумовлюють спеціальний порядок реєстрації права власності на нього відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Постанова № 1127). Для державної реєстрації права власності на гаражний бокс НОМЕР_5 за адресою м. Київ, гаражний автокооператив «ІНФОРМАЦІЯ_1», заявником був поданий повний комплект документів, що вимагається для реєстрації відповідно до п.п. 42, 81 Постанови №1127. Встановивши повноту, правильність та належність документів, поданих для реєстрації права на гараж відповідно до Постанови №1127, та прийшовши до висновку про відсутність підстав для зупинення чи відмови у реєстрації, відповідач-2 правомірно та законно прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на об`єкт нерухомого майна. Крім того, відповідно до Постанови №1127 рішення про присвоєння адреси обслуговуючому кооперативу при реєстрації права власності на окремий гараж не вимагається. Щодо обов`язкового запиту в органи БТІ, на які посилається позивач у позовній заяві, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відповідні запити повинні здійснюватися реєстратором лише у разі, якщо такі відомості необхідні реєстратору для проведення державної реєстрації прав, доступ до відповідних документів чи відомостей відсутній, вони не подані заявником або відсутні у державних реєстрах. В той же час, повідомляє, що у випадках первинної реєстрації прав власності на гараж, за відсутності запису у Державному реєстрі прав, відповідач-2 звертався до Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації» із запитом про наявність/відсутність державної реєстрації прав на гараж згідно з даними реєстрових книг Бюро. Крім того, відповідач-2 звертає увагу про неналежне обрання позивачем способу захисту прав, з огляду на те, що за оскаржуваним рішенням відповідачем-2 не здійснювалася реєстрація прав на земельну ділянку, а реєструвалося право власності на об`єкт нерухомого майна - гараж, відомості про що наявні у поданому позивачем витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Так само, відповідач-2 зазначає, що згідно сталої практики Верховного Суду приватний нотаріус є неналежним співвідповідачем у справі, оскільки належним відповідачем у такому спорі є особа, речове право на майно якої оспорюється та стосовно якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Також у відзиві відповідач-2 заявив клопотання про застосування строку позовної давності.

Від третьої особи на адресу суду надійшли письмові заперечення, відповідно до яких зазначає, що вищезазначений гаражний бокс розташований в гаражному автокооперативі «ІНФОРМАЦІЯ_1» та був побудований та введений в експлуатацію господарюючим способом. Автокооператив « ІНФОРМАЦІЯ_1 » було створено в 1997 році. Діяльність кооперативів в ті роки регулювалась Законом СРСР №8998-11 від 26.05.1988 «Про кооперацію в СРСР». Вважає, що реєстрація гаражного автокооперативу «ІНФОРМАЦІЯ_1» на АДРЕСА_1 без надання згоди відповідного державного органу на надання земельної ділянки для забезпечення діяльності кооперативу за вказаною адресою була б неможливою, а за відсутності доказів на підтвердження протилежного, законність користування гаражним кооперативом «ІНФОРМАЦІЯ_1» земельною ділянкою №91:066:0005 (що між іншим підтверджується витягом з бази даних міського земельного кадастру) на момент будівництва гаражів є безспірним фактом. Таким чином, зважаючи на те, що реєстрація гаражного автокооперативу «ІНФОРМАЦІЯ_1» могла мати місце лише за умови надання згоди відповідного державного органу, землевласника або землекористувача на користування земельною ділянкою за адресою реєстрації кооперативу (пр. Правди, 39), а доказів на підтвердження протилежного позивачем не надано, а також беручи до уваги, що спорудження та експлуатація гаражів є основним напрямком діяльності гаражного кооперативу та безпосередньою підставою його створення, будівництво гаражу НОМЕР_5 в гаражному автокооперативі «ІНФОРМАЦІЯ_1» перебувало в межах правового поля того часу, не є самочинним будівництвом та не підлягає знесенню з підстав, вказаних позивачем в позовній заяві. Просить у позові відмовити повністю.

Ухвалою суду від 09 січня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за позовом Київської міської ради до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Київ Баранець Алли Миколаївни, ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, припинення права власності, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення у придатний для використання стан. Розгляд справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 28 лютого 2023 року, яка внесена до протоколу судового засідання, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору гаражний автокооператив «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Ухвалою суду від 06 квітня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу №758/12190/22 до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги повністю та просила позов задовольнити у повному обсязі з підстав, які викладені у позовній заяві.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, місце і час розгляду справи.

Заслухавши представника позивача у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступні обставини.

31 січня 2020 року Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було проведено обстеження земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 (обліковий код: 91:066:0005) у Подільському районі міста Києва та за результатами якого складено Акт обстеження земельної ділянки №20-0050-07. Обстеження проведено на підставі Поряду здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель в м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 25.09.2003 № 16/890.

За результатами зазначеного обстеження земельної ділянки 31.01.2020 було встановлено, що земельна ділянка площею 1, 4548 га (обліковий код: 91:066:0005) на АДРЕСА_1 згідно з даними міського земельного кадастру обліковується за гаражним автокооперативом «ІНФОРМАЦІЯ_1»; за поданням Департаменту земельних ресурсів Київська міська рада не приймала рішень щодо передачі (надання) зазначеної земельної ділянки в користування (власність); інформація щодо державної реєстрації вказаної земельної ділянки у державному земельному кадастрі та державної реєстрації речових прав на неї у міському земельному кадастрі відсутня; зазначена земельна ділянка огороджена парканом та охороняється, в її межах розташовано індивідуальні збірно- розбірні та цегляні гаражі у загальній кількості 327 одиниць, двоповерхова будівля мийки автомобілів та будівля охорони.

Позивач зазначає, що Київська міська рада як єдиний розпорядник земель комунальної власності жодних рішень щодо передачі вищезазначеної земельної ділянки під будівництво у власність чи у користування не приймала. На думку позивача, відповідач-1 здійснив самочинне будівництво об`єкту нерухомого майна на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , та має намір у незаконний спосіб заволодіти землями комунальної власності, які належать територіальній громаді міста Києва.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (станом на 19.07.2022) вбачається, що на підставі рішення приватного нотаріуса Баранець А.М. від 04.08.2017, індексний номер: 36480338, зареєстровано за відповідачем-1 право власності на об`єкт нерухомого майна - гаражний бокс НОМЕР_5 , загальною площею 16,2 АДРЕСА_1 . Право власності було зареєстроване на підставі технічного паспорту від 22.07.2009 виданого КМБТІ; довідки гаражного автокооперативу від 13.07.2017 № 43 та №42, інформаційної довідки серія та номер 3056 від 24.07.2017 КМБТІ.

В подальшому відповідачем-2 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.09.2017, індексний номер: 37318812, зареєстровано за ОСОБА_3 право власності на вищезазначений об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000). Підстава: договір купівлі-продажу гаража (серія та номер 1017, виданий 28.09.2017, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Анцифєрова А.М.).

Також суд установив, що 03 жовтня 1985 року виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів було прийняте рішення № 985 «Про будівництво в ХІІ п`ятилітці зблокованих, одно-двоповерхових кооперативних гаражів та відкритих стоянок для транспортних засобів, належних громадянам, на замовлення Київської міської ради добровільного товариства «Автолюбитель УРСР» у відповідності з рішенням виконкому міськради від 17 серпня 1985 року № 516 «Про заходи щодо розвитку послуг з ремонту будинків, будівництву споруд для садівничих товариств, гаражів та інших будов за замовленням населення у 1986-1990 роках і в період до 2000 року», згідно з яким планувалося будівництво 100 гаражів.

На підставі рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 31 березня 1988 року № 316 «Про будівництво зблокованих, одно-двоповерхових кооперативних гаражів та відкритих стоянок для транспортних засобів, належних громадянам» було прийнято рішення про збільшення кількості місць на автостоянці по просп. Правди у м. Києві до 500.

Згідно матеріалів справи судом встановлено, що гаражний автокооператив «ІНФОРМАЦІЯ_1» (АДРЕСА_1) був зареєстрований 04 червня 1997 року, всього - 253 члени кооперативу.

Згідно з витягом з технічної документації земельна ділянка, на якій розташований автокооператив « ІНФОРМАЦІЯ_1 », зареєстрована в Головному управлінні земельними ресурсами під кадастровим номером №:91:066:0005, площа земельної ділянки складає: 14 548 кв.м.

Відповідно до Довідки гаражного автокооперативу «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 13.07.2017 №42 відповідач-1 є дійсно членом гаражного автокооперативу «ІНФОРМАЦІЯ_1» та власником гаражу НОМЕР_5 , площею 16,2 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , який побудований господарчим способом та введений в експлуатацію 1990 року, сума паю в розмірі 1500,00 грн станом на 2015 рік сплачена в повному обсязі.

Згідно з розпорядженням Київського міського голови від 03 серпня 2001 року № 969-г «Про погодження місць розташування об`єктів» гаражного кооперативу «ІНФОРМАЦІЯ_1» було погоджено місце розташування автостоянки на АДРЕСА_1 , на землях міської забудови орієнтовною площею 1,045 га, за умови виконання пункту 10.1 цього розпорядження.

Згідно з рішенням Київської міської ради від 23.10.2013 №342/9830 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гаражному автокооперативу «ІНФОРМАЦІЯ_1» надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою на АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 1,45 га для експлуатації та обслуговування гаражів та автостоянки.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Статтею 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів.

У свою чергу суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша статті 21 ЦК України).

Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Отже, підставами для визнання недійсним акта (рішення) є його невідповідність вимогам законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Крім того, варто зазначити, що необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є доведена належними доказами наявність певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача. Тобто законодавець пов`язує факт звернення до суду з наявністю вже порушених прав та інтересів позивача.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частинами першою та другою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 321 ЦК України закріплено конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Статтею 346 ЦК України передбачені підстави припинення права власності на майно, право власності припиняється у випадках встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з даними міського земельного кадастру земельна ділянка площею 1, 4548 га (обліковий код: 91:066:0005) на АДРЕСА_1 обліковується за гаражним автокооперативом «ІНФОРМАЦІЯ_1», членом якого є відповідач-1.

На даний час процес оформлення вказаної земельної ділянки не завершений та вона перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Києва.

На вказаній земельній ділянці знаходиться гараж пл. 16,2 кв.м, який ідентифікується згідно технічної документації як гараж НОМЕР_5.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду (постанова від 15.02.2018 у справі № 910/5702/17) під час вирішення питання про застосування відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки необхідно враховувати, що саме по собі встановлення судом наявності фактичного користування земельною ділянкою без документів, що посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки як самовільного її зайняття.

Зокрема, при вирішенні спору дослідженню підлягає, зокрема, наявність у особи права на отримання земельної ділянки у власність чи в користування, вжиття нею заходів до оформлення права на земельну ділянку тощо.

Судом з`ясовано, що розпорядженням Київського міського голови № 969-мг від 03.08.2001 «Про погодження місць розташування об`єктів» гаражному автокооперативу «ІНФОРМАЦІЯ_1» було погоджено місце розташування автостоянки на проспекті Правди, 39 на землях міської забудови орієнтовною площею 1,045 га.

В подальшому, на підставі Рішення Київської міської ради № 342/9830 від 23.10.2013 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гаражному автокооперативу «ІНФОРМАЦІЯ_1» на АДРЕСА_1 для експлуатації та обслуговування гаражів та автостоянки» гаражному автокооперативу «ІНФОРМАЦІЯ_1» було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 орієнтовною площею 1,45 га в короткострокову оренду на 5 років для експлуатації та обслуговування гаражів та автостоянки.

Як вбачається з витягу з земельного кадастру, земельна ділянка, на якій розташований автокооператив «ІНФОРМАЦІЯ_1», зареєстрована в Головному управлінні земельних ресурсів під кадастровим номером № :91:066:0005, площа земельної ділянки складає 14 547,93 кв.м.

Положеннями ст. 41 Земельного кодексу України та нормами Порядку набуття прав на землю із земель комунальної власності у місті Києві, затвердженого рішенням від 20.04.2017 № 241/2463 передбачено можливість передачі земельних ділянок гаражно-будівельним кооперативам.

Отже у справі встановлений факт вжиття заходів по оформленню спірної земельної ділянки за гаражно-будівельним кооперативом та його можливість претендувати на отримання цієї ділянки для здійснення своєї діяльності, а тому відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку не може розцінюватися як правопорушення з боку члена кооперативу, а відтак і бути підставою для застосування щодо нього приписів статті 212 Земельного кодексу України.

Позивач доводить зазначену обставину з покликанням на те, що земельна ділянка, на якій збудований гараж, не була відведена у відповідності до вимог законодавства для будівництва об`єктів нерухомого майна, відсутні дані щодо видачі дозвільних документів, посилаючись при цьому на положення Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України, Законів України «Про основи містобудування», «Про регулювання містобудівної діяльності».

Так, заявлені позовні вимоги про звільнення спірної земельної ділянки та повернення її Київській міській раді, привівши у придатний для використання стан фактично означає знесення належного відповідачу-1 на праві власності гаражу, оскільки будь-яке його переміщення є неможливим без його знецінення (знищення) та зміни його призначення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч. 3 ст. 376 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами ч. 4 ст. 376 Цивільного кодексу України самочинне будівництво підлягає знесенню виключно у разі якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб.

Відомості про порушення будівництвом спірного гаражу прав третіх осіб матеріали справи не містять.

Крім того, суд звертає увагу, що факт самочинного будівництва підлягає встановленню відповідно до правил передбачених ст. 376 Цивільного кодексу України, і належним способом захисту порушеного права має бути вимога про знесення самочинного будівництва. Однак у даній справі позивачем не доведено факту самочинного будівництва шляхом надання належних та допустимих доказів відповідно до ст. ст. 77-80 ЦПК України.

У разі, коли право власності на самочинно побудоване нерухоме майно зареєстровано за певною особою без дотримання визначеного статтею 376 ЦК України порядку, задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на таке майно, або вимоги про скасування державної реєстрації прав, або вимоги про припинення права власності тощо у встановленому законом порядку не вирішить юридичну долю самочинно побудованого майна та не призведе до відновлення стану єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна.

Отже, належними вимогами, які може заявити особа - власник земельної ділянки, на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, для захисту прав користування та розпорядження такою земельною ділянкою, є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Оскільки ефективним способом захисту прав власника земельної ділянки щодо усунення перешкод у користуванні нею з урахуванням обставин справи є вимога про знесення самочинного будівництва, належним відповідачем за такою вимогою є власник відповідної забудови.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 30 січня 2019 року у справі №552/6381/17, від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц та інших звертала увагу на те, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 369/14294/17 вказано, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно. Аналогічний висновок визначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16.

Як вбачається із матеріалів справи, спір у позивача виник саме з набувачем нерухомого майна, а не з приватним нотаріусом, який виконував функції державного реєстратора, тому приватний нотаріус (державний реєстратор) є неналежним відповідачем у спірних правовідносинах.

Таким чином, позовна вимога про визнання протиправною та скасування державної реєстрації права власності, заявлена до відповідача-2, не може бути звернена до приватного нотаріуса, якого позивач визначив співвідповідачем, оскільки спір про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно слід розглядати як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно. Приватний нотаріус зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений.

Відтак вимоги до державного реєстратора не підлягають до задоволення, так як він є неналежним співвідповідачем у справі, оскільки належним відповідачем у такому спорі є особа, речове право на майно якої оспорюється та стосовно якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2023 у справі №633/408/18 (провадження № 14-86цс22) у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (ч. 1 ст. 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально.

Обрання позивачем неналежного способу захисту прав є самостійною підставою для відмови у позові.

Знаходження на земельній ділянці одного власника об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) іншого власника істотно обмежує права власника землі, при цьому таке обмеження є безстроковим. Так, власник землі в цьому разі не може використовувати її ані для власної забудови, ані іншим чином і не може здати цю землю в оренду будь-кому, окрім власника будівлі чи споруди. Тому державна реєстрація будівлі, споруди на чужій земельній ділянці є фактично і реєстрацією обмеження права власника землі (пункт 84 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі №916/1608/18).

Права власника земельної ділянки порушуються в результаті факту самочинного будівництва, а не державної реєстрації права власності на самочинно побудоване майно. Державна реєстрація права власності на самочинно побудовану будівлю, споруду поза встановленим статтею 376 ЦК України порядком за особою, яка таке будівництво здійснила, лише додає до вже існуючих фактичних обмежень (які з`явились безпосередньо з факту самочинного будівництва) власника земельної ділянки в реалізації свого права власності додаткові юридичні обмеження.

За обставин, коли право власності на самочинно побудоване нерухоме майно зареєстровано за певною особою без дотримання визначеного статтею 376 ЦК України порядку, задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на таке майно, або вимоги про скасування державної реєстрації прав, або вимоги про припинення права власності тощо у встановленому законом порядку не вирішить юридичну долю самочинно побудованого майна та не призведе до відновлення стану єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна.

Отже, належними вимогами, які може заявити особа - власник земельної ділянки, на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, для захисту прав користування та розпорядження такою земельною ділянкою, є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно.

Оскільки положення статті 376 ЦК України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею, реєстрація права власності на самочинно побудоване нерухоме майно за особою - власником земельної ділянки у будь-який інший спосіб, окрім визначеного цією статтею (тобто на підставі судового рішення про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно за власником земельної ділянки), також не змінює правовий режим самочинного будівництва. За вказаних обставин особа - власник земельної ділянки не набуває право власності на самочинно побудоване нерухоме майно.

У категорії справ, за обставинами яких певна особа неправомірно зареєструвала право власності на самочинно побудоване майно, неналежною є як вимога про скасування рішення (запису) про реєстрацію права власності, так і вимога про припинення права власності.

Крім того, відмова в позові через обрання неналежного способу захисту не перешкоджає повторному зверненню до суду з вимогами, які відповідають змісту порушеного права, характеру правопорушення, та спроможні забезпечити поновлення порушеного права.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі.

Щодо клопотання відповідача-2 про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року в справі №369/6892/15-ц). Отже враховуючи, що у задоволенні позовних вимог судом відмовлено, а відтак відсутні підстави для відмови у позові шляхом застосування строку позовної давності до спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд покладає судові витрати на позивача.

Керуючись ст. 376 Цивільного кодексу України, ст. 212 Земельного кодексу України ст. ст. 12, 13, 17, 76-81, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

у позові Київської міської ради до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Київ Баранець Алли Миколаївни, ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Гаражний автокооператив «ІНФОРМАЦІЯ_1» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, припинення права власності, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення у придатний для використання стан - відмовити.

Судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду із позовом - покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи:

позивач Київська міська рада (місцезнаходження - 01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36, );

відповідач-1 ОСОБА_2 (місце проживання - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач-2 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баранець Алла Миколаївна (місцезнаходження - АДРЕСА_3 );

відповідач-3 ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 );

третя особа гаражний автокооператив «ІНФОРМАЦІЯ_1» (місцезнаходження - 04108, м. Київ, просп. Правди, 39, ).

Суддя О. І. Якимець