Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/1943/21

Провадження № 2/126/27/2023

"13" квітня 2023 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Хмель Р. В.

зі секретарем Дончик О.А.

за участі позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд з даним позовом, в якому просить ухвалити рішення суду, яким стягнути з держави, через Державну казначейську службу України, за рахунок коштів державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь 10000 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також судові витрати.

В обгрунтування поданого позову зазначає, що СД ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області здійснювалося досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження №0000061 від 03.03.2021 за заявою ОСОБА_2 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, а саме умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

24.03.2021, в рамках проведення досудового розслідування у вищевказаному кримінальному правопорушенні дізнавачем позивачу було вручено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

07.04.2021 позивачу було надано обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні. Відповідно до формулювання обвинувачення обвинувачення 02.03.2021 близько 16 год. 30 хв., позивач, перебуваючи з тильної сторони від входу до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за адресою АДРЕСА_1 , під час розмови з ОСОБА_3 , умисно, наніс один удар кулаком своєї правої руки в ділянку лівої щоки обличчя та поверхневої рани, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

07.04.2021 при ознайомленні із матеріалами кримінального провадження у порядку ст.290 Кримінального процесуального кодексу України, у наданих стороною обвинувачення матеріалах досудового розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000061 від 03 березня 2021 року позивачем виявлено той факт, що дізнавач, у якості доказу, що характеризує його особу, як обвинуваченого, долучив до кримінального провадження вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 22.07.2011, у кримінальній справі №1-164/11, яким його визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч.І ст.366, ч.2 ст.368 КК України.

Однак, даний вирок Бершадського районного суду Вінницької області не є остаточним рішенням у кримінальній справі, оскільки був оскаржений позивачем у касаційному порядку та після повернення справи на додаткове досудове розслідування, за результатом його проведення, старшим слідчим Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції Мельником О.Д. винесено постанову про закриття кримінального провадження, у зв`язку із відсутністю в діянні ОСОБА_1 складу інкримінованих злочинів.

ОСОБА_1 , вважає, що дізнавачем сектору дізнання ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Химичем Є.М. умисно долучено до матеріалів кримінального провадження вирок, суду, яким його визнано винним у вчиненні службових злочинів, з метою формування враження про його, нібито, схильність до вчинення злочинних дій.

Таким чином, внаслідок зазначених упереджених та незаконних дій органу, що здійснював досудове розслідування, які полягають у наданні суду недостовірної інформації, з метою формування хибної думки, щодо схильності позивача до вчинення злочинів, порушено його Конституційні права, на повагу до людської честі та гідності.

Такими діями працівників ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області порушено та принижено честь та гідність позивача, в результаті чого заподіяно моральну шкоду.

Викладені обставини, призвели до втрати позивачем нормальних життєвих зв`язків та викликали необхідність у додаткових зусиллях для організації свого життя. Такі дії призвели до погіршення його позитивної соціальної оцінки в очах оточуючих, набутої суспільної оцінки, ділових і професійних якостей, спричинивши моральні страждання.

Завдану моральну шкоду ОСОБА_1 оцінює в розмірі 10 000 грн.

Вищевказані обставини стали причиною звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 31.08.2021 відкрито спрощене позовне провадження.

Від представника ГУНП у Вінницькій області, Бешлей І. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив в задоволенні позову відмовити, оскільки позивачем не доведено факт душевних страждань, спричинених йому діями дізнавача.

Крім того, не погоджуючись з позовними вимогами позивача, представник Державної казначейської служби Соцький Є. також надіслав відзив, в якому просив в задоволенні позову відмовити, обгрунтовуючи це тим, що позивачем не доведено факту завдання йому моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач поданий ним позов підтримав та просив його задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що 22.07.2011 у справ №1-164/11 було ухвалено обвинувальний вирок, відносно ОСОБА_1 , яким останноьго було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366 та ч.2 ст. 368 КК України. (а.с.8-11)

Постановою Бершадського районного суду Вінницької області у справі №126/1004/13-к було прийнято рішення вищевказану кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1 направити прокурору Бершадського району для організації проведення додаткового розслідування. (а.с. 5-7).

За результатами проведення додаткового розслідування ст. слідчим Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області Мельник О.Д. кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 було закрито у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу злочинів, передбачених ст.ст. 366, 368 КК України. (а.с.14)

03.03.2021, дізнавачем СД ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, за заявою ОСОБА_3 до ЄРДР було внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 125 КК України. Вказаному кримінальному провадженню присвоєно №0000061, підозрюваною особою вказано ОСОБА_1 (а.с. 12)

Зі змісту позову вбачається, що під час проведення досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0000061 від 03.03.2021 року, дізнавачем СД ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Химич Є.М. у якості характеризуючих даних позивача було надано вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 22.07.2011, при цьому не взято до уваги, що в подальшому кримінальне провадження за результатами якого було ухвалено вказаний вирок, постановою слідчого закрито, у зв`язку із відсутністю в його діях складу інкримінованих йому злочинів.

Як стверджує позивач, дізнавачем СД ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області умисно долучено до матеріалів кримінального провадження вирок суду, яким його визнано винним у вчиненні злочинів, аби сформувати про нього враження особи схильною до вчинення злочинів. На думку позивача такі дії дізнавача принижують його честь та гідність, в результаті чого заподіяли йому моральну шкоду.

Дослідивши відповідні докази, які надано позивачем, як на підставу звернення до суду, суд зазначає наступне.

Так, порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду чітко регламентується нормами чинного законодавства.

Зокрема, згідно статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Порядок) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Також, відповідно до ст. 2 України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; закриття справи про адміністративне правопорушення.

Загальні підстави відповідальності за завдану матеріальну та моральну шкоду визначені в параграфі 1 главі 82 Цивільного кодексу України, зокрема в ст. 1166 та ст. 1167 ЦК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (за наявності в її діях складу цивільного правопорушення).

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ч. 3 статті 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб та розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин ,які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості, при цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути спів мірний із заподіяною шкодою.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судам необхідно враховувати роз`яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою від 25.05.2001 року № 5), відповідно до п. 9 цієї постанови розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен навести в рішенні відповідні мотиви, а позивач надати усі необхідні докази, які повинні бути досліджені у судовому засіданні за процесуальними нормами.

Таким чином, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за статтями 1166, 1167 Цивільного кодексу України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювана шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювана шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювана шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Таким чином, позивач має довести не лише протиправність поведінки відповідача, але й наявність самої шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи законодавство, яке регулює порядок та підстави відшкодування моральної шкоди, позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження того, що діями дізнавача йому завдано моральних чи фізичних страждань, втрат немайнового характеру. Зокрема, відсутні докази, які б підтверджували пережитий позивачем психологічний стрес, порушення нормального ходу його життя, дискомфорту, посилення душевних страждань, погіршення психологічного стану здоров`я.

Суд вважає, що обставини, на які посилається позивач, характеризуючи свій стан внаслідок понесених моральних страждань, є загальними абстрактними твердженнями, а не конкретними фактами, що мають відношення до спору сторін.

За таких обставин, суд доходить висновку, що позовна заява ОСОБА_1 є необгрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України та враховуючи, що позивач не справляє судовий збір у випадку, передбаченому п.13 ст.2 Закону України «Про судовий збір», покладає судові витрати на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 233, 263-265, 353, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідачі: Головне управління Національної поліції у Вінницькій області, , м.Вінниця, Вінницька область, вул. Театральна, 10.

Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, м.Вінниця, вул. Пирогова, 29.

Суддя Р. В. Хмель