Справа № 204/905/23
Провадження № 2/204/1245/23
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

за участю секретаря Єфімової А.О.

розглянувши у порядку спрощеного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2023 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про відшкодування моральної шкоди, у якій позивач прохав суд стягнути з відповідача грошову компенсацію в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 45 000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що з відповідачем він перебував у трудових відносинах в періоди з 06.10.2000 року по 25.06.2012 року, працюючи машиністом підземних установок 3 розряду з повним робочим днем в шахті. Під час виконання трудових обов`язків ОСОБА_1 отримав професійне захворювання: пневмоконіоз (t/t; 1/1; pi) ускладнений хронічним бронхітом II ст., в фазі затухаючого загострення, ЛН-ІІ ст. (друга ст.) (J 60). ІСХ: (дифузний кардіосклероз), гіпертонічна хвороба II ст., ст.3, CH І ст., ризик 3 (І 10.0). Хронічна попереково - крижова радикулопатія в стадії субремісії (М 54.1). На підставі цього, ОСОБА_1 вперше встановлено третю групу інвалідності за професійним захворюванням безстроково, 40% втрати професійної працездатності, встановлено потребу в медикаментозному лікуванні.

Зважаючи на вищевикладені обставини, позивач вважає, що діями відповідача, йому завдано моральної шкоди, що виразилася в ушкодженні його здоров`я, а саме: його турбує кашель, задуха при помірному фізичному навантаженні, загальна слабкість, апатія, у зв`язку з чим змінився його уклад життя, він втратив нормальні життєві зв`язки, доводиться докладати додаткові зусилля для організації свого життя, постійно відчуває душевні страждання та переживання, з`явилося почуття тривоги, особливо з урахуванням незворотності наслідків отриманого професійного захворювання, неможливості відновлення стану здоров`я. Визначаючи розмір моральної шкоди, позивач врахував ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров`я та те, що професійна працездатність в зв`язку з професійним захворюванням втрачена на 40%, визначення інвалідом третьої групи безстроково, та заподіяну йому моральну шкоду оцінює в розмірі 45 000 грн.

Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 20.03.2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 20.03.2023 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками.

Представник відповідача ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» - Бушинська Є.В. надала відзив, у якому просила відмовити в задоволенні позову, обґрунтовуючи це тим, що на підприємстві тяжке фінансове становище. На підтвердження цього надала звіт про фінансові результати за 2022 рік, де чистий фінансовий результат відсутній (код рядка 22350 «прибуток» -«______», код рядка 2355 «збиток» за звітний період (269 773), за аналогічний період попереднього року (718 737), бухгалтерську довідку про заборгованість станом на 01.01.2023 рік. Крім того зазначила, що виходячи з принципу розумності, справедливості та пропорційності, слід прийняти до уваги, що ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» здійснює витрати, пов`язані із виплатою поточної заробітної плати працівникам, забезпеченням життєдіяльності підприємства, сплатою податків та інших обов`язкових платежів до державного бюджету. Покладення на відповідача обов`язку виплати маральної шкоди в наслідок професійного за захворювання стане додатковою жорстокою санкцією у фінансовій сфері відповідача, тим самим перетвориться на непосильний тягар для ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська».

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню по наступним підставам.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приписами статті 46 Конституції України (254к/96-ВР) закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що ОСОБА_1 в період з 06.10.2000 року по 25.06.2012 року, перебував у трудових відносинах працюючи машиністом підземних установок 3 розряду з повним робочим днем в шахті на підприємстві ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» (а.с. 6-7).

Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4 від 18 листопада 2022 року, затвердженого 18 листопада 2022 року начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці, ОСОБА_1. встановлено діагноз: пневмоконіоз (t/t; 1/1; pi) ускладнений хронічним бронхітом II ст., в фазі затухаючого загострення, ЛН-ІІ ст. (друга ст.) (J 60). ІСХ: (дифузний кардіосклероз), гіпертонічна хвороба II ст., ст.3, CH І ст., ризик 3 (І 10.0). Хронічна попереково - крижова радикулопатія в стадії субремісії (М 54.1) (а.с. 8-9).

Відповідно до даного акту, зазначено, що професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи на підприємствах вугільної промисловості, а саме: ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, параметри яких перевищували допустимі норми.

Як вбачається з п. 18 зазначеного Акту, причинами виникнення хронічного професійного захворювання є пил з містом вільного діоксиду кремію від 5 % до 10 % фактична концентрація і повітрі робочої зони складала 2,7-7,2 мг/м3, при граничному - допустимі концентрації - 4 мг/м3. (а.с. 9)

Згідно довідки серії 12 ААА №120090 від 15.12.2022 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, при первинному огляді ОСОБА_1 встановлено 40% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності безстроково, встановлено потребу у медикаментозному лікуванні ( а.с. 10).

Приписами статті 153 Кодексу законів про працю України та статті 13 Закону України від «Про охорону праці» визначено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Статтею 237-1 Кодексу законів про працю України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Визначення моральної шкоди міститься у положеннях статті 23 ЦК України, у якій зазначено, що моральна шкода полягає, зокрема: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з противоправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном, або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до положень статей 153, 171 Кодексу законів про працю України та статті 22 Закону України «Про охорону праці» забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці на всіх підприємствах, в установах, організаціях покладається на власника або уповноважений ним орган.

Роботодавець повинен організувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнським об`єднанням профспілок.

Отже, порядок установлення факту трудового каліцтва на виробництві визначено законом.

Рішенням Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 року № 20-рп/2008 визнано, що зазначеними законодавчими змінами право цієї категорії громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Обґрунтовуючи вимоги про наявність факту спричинення та розміру компенсації моральної шкоди, позивач у позові, що в результаті отримання ним професійних захворювань він частково, на 40 % втратив професійну працездатність та потребує додаткових зусиль для організації свого життя. Крім того, моральну шкоду він пов`язує, з тим, що позивач протягом тривалого часу перебуває у хворобливому стані, постійно відчуває фізичний біль. У позивача змінився звичайний уклад його життя. Компенсація моральної шкоди оцінюється позивачем у розмірі 45 000 грн.

Крім того, у пункті 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рн/2004 вказано, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

Приймаючи до уваги встановлені при розгляді справи безспірні обставини: факт отримання ОСОБА_1 професійного захворювання, пов`язаного із виробництвом, яке призвело до стійкої втрати професійної працездатності в загальному розмірі 40% (встановлено при первинному огляді), необхідність лікування, суд визнає, що професійне захворювання зумовило порушення нормальних життєвих зв`язків позивача, негативно позначилося на його фізичному та психічному стані, змусило змінити спосіб життя, і таким чином, ОСОБА_1 завдано моральну шкоду.

Визнаючи розмір компенсації, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги конкретні обставини професійних захворювань, ступінь їх тяжкості, характер та глибину пов`язаних з ними моральних і фізичних страждань, ступінь вимушеного порушення нормального укладу його життя. Крім того, ушкодження здоров`я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров`я, на безпечну працю. Все це призвело до порушення його звичного укладу життя та вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, що належним чином має бути компенсовано. Виходячи із суті позовних вимог, засад розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити та стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди внаслідок професійних захворювань у розмірі 45 000 грн.

Суд не погоджується із запереченнями представника відповідача про відсутність у відповідача підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди у зв`язку із скрутним фінансовим становищем підприємства, оскільки фінансова неплатоспроможність відповідача не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом ІV Податкового кодексу України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподаткованого доходу (стаття 165 ПК України).

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логістичних неузгодженостей у податковому законодавстві» внесено зміни до п. 164.2.14а ст. 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23 травня 2020 року), згідно якої до загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України).

Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи - платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

У зв`язку з вищевикладеним, оскільки станом на 1 січня 2023 року розмір мінімальної заробітної плати становить 6700 грн., а сума визначена до стягнення моральної шкоди в розмірі 45 000 грн. перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати (6700 х 4 = 26 800), суд вважає за необхідне зазначити, що розмір моральної шкоди необхідно стягнути з урахуванням утримання з нього обов`язкових податків і зборів.

За таких обставин моральна шкода у розмірі 45 000 грн. підлягає стягненню з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а позов задоволено, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий забір за подачу позову у розмірі 1073 грн. 60 коп.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України, ст. ст. 23, 1168 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» (, місцезнаходження: Донецька область, м. Родинське, вул. Перемоги, буд. 9) про відшкодування моральної шкоди - задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди заподіяної професійними захворюваннями суму у розмірі 45 000 грн. з відрахування з цієї суми передбачених законом обов`язкових податків та зборів при виплаті.

Стягнути з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» на користь держави судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Дубіжанська