Справа № 675/534/23
Провадження № 2-н/675/74/2023
У Х В А Л А

28 березня 2023 року м. Ізяслав

Суддя Ізяславського районного суду Хмельницької області Пашкевич Р. В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дітей,

В С Т А Н О В И В:

27 березня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Ізяславського районного суду Хмельницької області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на двох неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу, суддя приходить до висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Отже, законом передбачено вичерпний перелік вимог, за якими може бути виданий судовий наказ. Чітке формулювання вимоги є запорукою зрозумілості рішення, виключення ймовірності його неправильного виконання, тобто однакового тлумачення висновків суду як для сторін, так і для державного виконавця.

Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Тобто, за змістом п. 4 та п. 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ про стягнення аліментів може бути видано, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу (ст. 121 СК України).

Як зазначено у ч. 1 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.

Зі змісту заяви та наданих документів, на підтвердження заявлених вимог, убачається, що діти народжені у незареєстрованому шлюбі, тобто існують підстави для встановлення чи оспорювання батьківства.

В матеріалах справи містяться копії свідоцтва про народження дітей, згідно яких ОСОБА_2 не зазначений батьком.

Відповідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого Плужненською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області від 25.03.2011 року, батьком, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначено ОСОБА_5 , а батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказано ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва серії НОМЕР_2 виданого Плужненською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області від 02.02.2009 року.

Виходячи зі змісту заяви про видачу судового наказу та копій свідоцтва про народження, заявницею не долучено доказів, які б достовірно підтвердили, що ОСОБА_2 є батьком дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що унеможливлює з`ясувати наявність підстав для видачі судового наказу з урахуванням вимог п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 161 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161цього Кодексу.

Відтак, у видачі судового наказу слід відмовити.

Також слід роз`яснити, що згідно ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст. ст. 161, 165, 166, 167, 260, 353 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 , аліментів на дітей.

Роз`яснити заявниці, що відмова у видачі судового наказу унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою до суду. Заявниця у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повної ухвали суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Р. В. Пашкевич