Справа №751/5019/23
Провадження №2/751/1131/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Яременко І. В.

секретаря Шевченко А.О.,

pозглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну спpаву за позовом ОСОБА_1 до Другої чернігівської державної нотаріальної контори про зняття арешту,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Другої чернігівської державної нотаріальної контори, в якому просить зняти заборону, накладену на все майно ОСОБА_2 , зареєстровану Другою чернігівською державною нотаріальної конторою 20.09.2006 за реєстраційним номером обтяження: 3758067, № реєстра: 21-1, внутр. № 6А01062327EF552В6047 та виключити даний запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Свої вимоги мотивує тим, що 21.10.2019 її батьком ОСОБА_2 був складений заповіт, відповідно до якого їй у разі смерті батька, перейде все його майно, в тому числі рухоме та нерухоме. ІНФОРМАЦІЯ_1 її батько помер. 01.06.2020 Другою чернігівською нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа. Після відкриття спадкової справи з`ясувалось, що 20.09.2006 ОСОБА_3 , реєстратором Другої чернігівської державної нотаріальної контори було накладено заборону на нерухоме майно ОСОБА_2 22.07.2020 та 27.08.2020 Державний нотаріальний архів Чернігівської області листами повідомив Другу чернігівську державну нотаріальну контору про те, що не має можливості надати інформацію щодо накладення обтяження на нерухоме майно ОСОБА_2 11.08.2020 Перша чернігівська державна нотаріальна контора листом повідомила Другу чернігівську державну нотаріальну контору про те, що не має можливості надати інформацію щодо накладення обтяження на нерухоме майно ОСОБА_2 . Зазначає, що до ОСОБА_2 за його життя ніхто не подавав до суду або пред`являв будь-які вимоги. Після його смерті, ніхто не звертався до нотаріуса з кредиторськими вимогами. На даний час нотаріус не має можливості здійснити дії по зняттю арешту за відсутності належного повідомлення про його відсутність. Враховуючи той факт, що існуючий арешт порушує права та інтереси позивача як власника майна, позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 26.06.2023 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач відзиву на позов та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін не подав.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно заповіту від 21.10.2019, ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробив розпорядження: все своє майно, рухоме та нерухоме, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право - заповів ОСОБА_1 (а.с. 8)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

01.06.2020 Другою чернігівською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа № 288/2020 (а.с. 9)

Відповідно до актуальної інформації про державну реєстрацію обтяжень (номер запису про обтяження: 2051578) 20.09.2006 об 11:47:57, державним реєстратором реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області Фетісовою Ю.А., на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 4846647 від 08.08.2013 15:52:36 зареєстровано обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно (все майно, невизначене майно), власником якого є ОСОБА_2 , реєстраційний номер обтяження: 3758067, № реєстра: 21-1, внутр. №6А01062327EF552В6047 (а.с. 10-13, 14).

Згідно листа Державного нотаріального архіву Чернігівської області від 22.07.2020 №3398/01-17, інформацію про рік народження, паспортні дані та документи, на підставі яких Першою чернігівською державною нотаріальною конторою 01.01.1970 було накладено заборону на все майно, що належить ОСОБА_2 , надати не мають можливості, оскільки справа «Розпорядження по накладанню і зняттю заборони відчуження» за 1970 рік Першою чернігівською державною нотаріальною конторою до Державного нотаріального архіву Чернігівської області на зберігання не передавалась. У реєстрі для реєстрації заборон відчуження жилих будинків, квартир та іншого нерухомого майна та арештів, накладених судовими та слідчими органами Першої чернігівської державної нотаріальної контори за 1970 рік запис про накладання заборони відчуження майна ОСОБА_2 відсутній (а.с. 15).

Згідно листа Першої чернігівської державної нотаріальної контори від 11.08.2020 № 784/01-16, інформацію про рік народження, паспортні дані та документи, на підставі яких Першою чернігівською державною нотаріальною конторою 01.01.1970 було накладено заборону на все майно, що належало ОСОБА_2 не мають можливості, тому що справа «Розпорядження по накладенню і зняттю заборон відчуження» за 1970 рік в Першій чернігівській нотаріальній конторі не збереглася (а.с. 16)

Згідно листа Державного нотаріального архіву Чернігівської області від 27.08.2020 № 4002/01-17, запис про накладання заборони відчуження майна ОСОБА_2 знайдений лише в алфавітній книзі обліку заборон відчуження жилих будинків та арештів на жилі будинки Першої чернігівської державної нотаріальної контори за 1970 рік (а.с. 17)

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Особи, які зазнають порушення права мирного володіння майном, відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Гарантії захисту права власності закріплені у статті 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності за винятком обмежень, установлених законом.

Зазначений принцип відображено й конкретизовано в частині першій статті 321 Цивільного кодексу України, згідно з якою право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним із способів захисту права власності є гарантована статтею 391 цього Кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи те, що документи, на підставі яких 01.01.1970 було накладено заборону на все майно, що належало ОСОБА_2 не збереглися, з моменту її накладення пройшов досить значний час, в позасудовий спосіб позивач не може зняти заборону з майна та захистити своє порушене право власності, внаслідок чого вона позбавлена можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, за таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 95, 258, 259, 263- 265, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 317, 321, 391 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Другої чернігівської державної нотаріальної контори про зняття арешту - задовольнити.

Зняти заборону, накладену на все майно ОСОБА_2 , зареєстровану Другою чернігівською державною нотаріальною конторою 20.09.2006 за реєстраційним номером обтяження: 3758067, № реєстра: 21-1, внутр. №6А01062327EF552В6047 та виключити даний запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 20.07.2023.

Головуючий - суддя І. В. Яременко