Справа № 553/1139/22
Провадження № 6/553/96/2023
У Х В А Л А

Іменем України

31.07.2023м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:головуючого судді Москаленко В.В. за участю секретаря судового засідання Микуці К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтава заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернулася до Ленінського районного суду м. Полтави із заявою про відстрочення виконання рішення. В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 25.08.2022 у справі №553/1139/22 за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги ТОВ «ФК «ЦФР» залишені без задоволення. Постановою Полтавського апеляційного суду від 08.12.2022 апеляційну скаргу ТОВ «ФК «ЦФР» задоволено. Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 25.08.2022 скасовано. Ухвалене нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «ФК «ЦФР» до ОСОБА_1 задоволені у повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЦФР» заборгованість у сумі 159 032,09 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 6202,50грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 09.03.2023, замінений стягувач (позивач) - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Ленінського районного суду м. Полтави у справі № 553/1139/22 за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». 10.05.2023 Ленінським районним судом м. Полтави виданий виконавчий лист у справі. На даний час відкрите виконавче провадження № 72161515 та здійснюється примусове виконання рішення суду. Також заявник стверджує, що вона зверталась до стягувача із заявою, у якій просила розглянути можливість розстрочки за заявленим у заяві графіком, але відповіді на свою заяву не отримала. У зв`язку зі зверненням рішення суду до примусового виконання, був накладений арешт на майно боржника, та було порушене її право на добровільне виконання судового рішення, що стало підставою для її звернення 13.07.2023 до Ленінського районного суду м. Полтави з відповідною скаргою. В обґрунтування необхідності відстрочення виконання судового рішення заявниця зазначила, що в лютому 2022 року було розпочато військову агресію відносно України з боку Російської Федерації, а так, як заявниця є фізичною особою-підприємцем, дохід залежить від неї самої та від її можливостей. Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 на всій території України запроваджено карантин, у зв`язку з чим призупинялась діяльність ФОП ОСОБА_1 на період карантину. Також 31.07.2022 до будівлі, де заявниця здійснювала свою діяльність, з боку орендованих приміщень прилетіла ракета. Після цього, продовж довгого часу заявниця не мала доступу до приміщень і її майна, у зв`язку з чим нею подавалась заява до Національної поліції України. Крім того, що заявниця має витрати у зв`язку з підприємницькою діяльністю, потребує можливості для задоволення життєвих та побутових потреб умовах війни, вона має сина, який є особою з інвалідністю І групи (сліпий), який наразі перебуває за кордоном і не отримав соціальної підтримки від інших держав, а тому заявниця допомагає сину фінансово, так як він є членом її сім`ї. Також зазначає, що стягнута за рішенням суду сума є значною для її сім`ї, а виконання рішення може поставити сім`ю у скрутне фінансове становище. Враховуючи викладене, заявниця просить відстрочити виконання Постанови Полтавського апеляційного суду від 07.12.2022 по справі № 553/1139/22 до кінця воєнного стану, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ.

Заявниця (відповідач) ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, у якій підтримала заявлені вимоги, просила розглянути справу без її участі.

Представник стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заперечення на заяву про відстрочення виконання Постанови Полтавського апеляційного суду від 08.12.2022, у якій просить залишити заяву ОСОБА_1 без задоволення. В обґрунтування заперечень зазначив, що після заміни стягувача (позивача) за виконавчим листом у справі № 553/1139/22 на ТОВ «ФК «ЄАПБ», на початку травня 2023 року із боржником ОСОБА_1 була досягнута усна домовленість про щомісячне погашення заборгованості в сумі 25000,00 грн. Оскільки протягом декількох місяців після досягнення домовленості ОСОБА_1 не здійснила часткове погашення заборгованості, стягувач звернув рішення до примусового виконання. Також звернув увагу суду, на те, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» з розумінням ставиться до обставин, які ОСОБА_1 приводить в заяві про відстрочення виконання рішення, та з боку стягувача не вимагалося оплати заборгованості в повній сумі одним платежем. ТОВ «ФК «ЄАПБ» погодилося на графік платежів, які запропонувала у своєму зверненні заявниця. Тому просить відмовити у задоволенні заяви. Також у поданих запереченнях представник стягувача просив розглянути справу без його участі.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи, доводи сторін, викладених у заяві та запереченнях, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 25.08.2022 у справі №553/1139/22 за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги ТОВ «ФК «ЦФР» залишені без задоволення.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 08.12.2022 апеляційну скаргу ТОВ «ФК «ЦФР» задоволено. Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 25.08.2022 скасовано. Ухвалене нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «ФК «ЦФР» до ОСОБА_1 задоволені у повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЦФР» заборгованість у сумі 159 032,09 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 6202,50грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 09.03.2023, замінений стягувач (позивач) - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Ленінського районного суду м. Полтави у справі № 553/1139/22 за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, на його правонаступника - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

04.07.2023 постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В. (з урахуванням Постанови про зміну реєстраційних даних від 21.07.2023) відкрито виконавче провадження № 72161515 з примусового виконання виконавчого листа № 553/1139/22, виданого 10.05.2023 Ленінським районним судом м. Полтави.

Згідно з ст. 1291 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

В статті 18 ЦПК України, закріплені положення, відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до положень частин першої п`ятої статті 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Суд звертає увагу, що у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» роз`яснено, що при вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Отже, відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення наявність яких робить його виконання неможливим, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Аналогічна правова позиція була наведена зокрема у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2019 року у справі № 2-54/08; провадження № 61-15140св18.

Як на підставу для відстрочення виконання судового рішення заявниця вказує на те, що в лютому 2022 року розпочато військову агресію та запроваджено воєнний стан. 31.07.2022 до будівлі, де заявниця здійснювала свою діяльність, з боку орендованих приміщень прилетіла ракета. Після цього, продовж довгого часу заявниця не мала доступу до приміщень і її майна, у зв`язку з чим нею подавалась заява до національної поліції України. Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 на всій території України запроваджено карантин, у зв`язку з чим призупинялась діяльність ФОП ОСОБА_1 на період карантину. Також, заявниця має сина, який є особою з інвалідністю І групи (сліпий), який наразі перебуває за кордоном і не отримав соціальної підтримки від інших держав, а тому заявниця допомагає сину фінансово, так як він є членом її сім`ї.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до статей 76-83 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Наведені заявником обґрунтування щодо виникнення виключних обставин в розумінні статті 435 ЦПК України, які б давали підстави для відстрочки виконання рішення суду, та наведені підстави не можуть бути визнанні такими, що вказують на необхідність відповідного відстрочення.

Так, заявницею не надані суду належні та допустимі докази, які свідчать про неможливість здійснення підприємницької діяльності та виконання судового рішення у зв`язку із введенням воєнного стану. Надані до суду повідомлення про закриття кримінального провадження по факту не допуску до орендованого приміщення та майна, а також світлини пошкодженого майна, не є належними доказами пошкодження в результаті військових дій саме того майна, яке було орендоване заявницею та причинного зв`язку між пошкодженням цього майна та

неможливістю виконання рішення суду. При цьому, жодних обмежень щодо виконання судових рішень на період дії воєнного часу діючим законодавством не передбачено.

Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а отже підстава для призупинення діяльності ФОП ОСОБА_1 на час розгляду справи відсутня.

Щодо фінансової допомоги сину, який є особою з інвалідністю І групи, суд зазначає, що відповідно до наданої заявницею виписки по надходженням по картці/рахунку відкритого на ім`я ОСОБА_2 , за період з 01.01.2022 по 31.12.2022, заявницею здійснювалась фінансова допомога синові як до введення воєнного стану та ухвалення судового рішення у справі, так і після цього. Тож ця обставина не є виключною та існувала до ухвалення судового рішення.

Також суд бере до уваги, що заявницею самостійно пропонувався стягувачу графік погашення заборгованості за рішенням суду протягом квітня вересня 2023 року, викладений у її зверненнях від 01.03.2023 та від 02.03.2023.

Отже, наведені в обґрунтування заяви про відстрочення виконання судового рішення доводи заявника, не підкріплені належними та допустимими доказами, та не свідчать про наявність будь-якого виняткового випадку, що обумовлює об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення, чи робить його виконання неможливим.

Окремо суд звертає увагу на ту обставину, що заявник звертаючись до суду з заявою, просить суд відстрочити виконання постанови Полтавського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року в цивільній справі № 553/1139/22 до закінчення воєнного стану на території України.

Частиною п`ятою статті 435 ЦПК України визначено, що розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

При цьому суд звертає увагу на постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року №8 «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах», у пункті 4 якої зазначено, що у зв`язку з набранням чинності наказом ДСАУ від 17.12.2013 №173, яким затверджено Інструкцію з діловодства №173, порядок звернення судових рішень до виконання починаючи з 01.01.2014 регулюється цією інструкцією. Отже, незалежно від того, що у справі в порядку перегляду апеляційним чи касаційним судом ухвалено власне рішення, а також якщо воно допущено до негайного виконання, виконавчий лист видається судом першої інстанції, оскільки саме цей суд ухвалив рішення, а інші інстанції переглядали рішення суду. Крім того, це впливає на визначення суду при оскарженні дій державного виконавця.

Отже, суд зазначає, що визначений частиною 5 ст. 435 ЦПК України строк, на який може бути розстрочене (відстрочене) виконання судового рішення обчислюється саме з дати ухвалення рішення судом першої інстанції, оскільки інші інстанції переглядали рішення суду.

Тобто, чинними нормами законодавства, які регулюють порядок відстрочення виконання рішення суду, не передбачено визначення строку відстрочення - до закінчення воєнного стану на території України, в той час, як врегульований законодавством однорічний строк закінчується 25 серпня 2023 року, що окремо вказує на недоцільність відстрочення рішення суду, враховуючи нетривалий проміжок часу, який залишився до закінчення однорічного строку від дати ухвалення рішення Ленінським районним судом м. Полтави від 25.08.2022.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду.Керуючись статтями 259, 260, 435 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду або через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання цієї ухвали.Учасник справи, якому ухвалу суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В.Москаленко