Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.07.2023 Справа №607/11131/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді - Позняка В.М.,

за участю секретаря с/з - Кужель К.С., позивачки ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовними вимогами до відповідача ОСОБА_3 , просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач ухиляється від батьківського обов`язку утримувати доньку та не надає матеріальну допомогу на її утримання, хоча стан здоров`я і матеріальне становище дозволяє йому виділяти кошти на утримання дитини. Вказує, що її дохід не дозволяє забезпечити дочці необхідний рівень життя, в достатній мірі піклуватися про її фізичний та духовний розвиток, забезпечити необхідним харчуванням та медичним доглядом. З цих підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 червня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

Від ОСОБА_3 надійшов відзив на позов, згідно якого не заперечує проти часткового задоволення позовних вимог, зокрема, про стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що позовні вимоги ОСОБА_1 не в повному обсязі обґрунтовані. Зазначає, що після розірвання шлюбу добровільно виконує свої обов`язки по утриманню дочки ОСОБА_4 в грошовій формі, а ще до розірвання шлюбу з позивачкою він передав дочці власну банківську картку, якою вона щомісячно користувалася, зокрема, грошовими коштами в сумі до 1000 гривень щомісячно. Тому твердження позивачки про те, що ніби-то він не підтримує дочку матеріально, є неправдивим. Окрім того, просить звернути увагу суду на те, що стан його здоров`я є незадовільним, йому встановлено третю групу інвалідності по захворюванню, пов`язаному із захистом Батьківщини, а також в нього є ряд хронічних захворювань. Також, просить врахувати, що на його утриманні перебувають ще троє осіб, а саме - дружина, з якою зареєстрував шлюб 19 травня 2023 року, її неповнолітня дочка від іншого шлюбу, а також матір пенсійного віку. Вказує, що загальна сума його щомісячного доходу на даний час складає 23 842,66, тому з урахуванням всіх осіб, які перебувають на його утриманні, витрати на одну особу складуть 4768,53 гривні, однак такий розрахунок вважає несправедливим, оскільки фінансові потреби особи з інвалідністю є більшими, ніж дитини у віці від 6 до 18 років. Також просить врахувати, що позивачка є працездатною особою, працює лікарем сімейної медицини, має стабільний щомісячний дохід. З цих підстав просить позов задовольнити частково.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача - ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав частково з підстав, викладених у відзиві на позов.

Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав:

Позивач ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 , який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 березня 2023 року у справі № 607/3241/23.

В шлюбі у сторін народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 дочка ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції 24 квітня 2009 року, актовий запис № 877.

Як вбачається з довідки № 140 від 21 червня 2023 року, виданої ДП «Фаворит-1» ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААВ № 675700, ОСОБА_3 встановлено третю групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини.

Як вбачається з свідоцтва про хворобу № 195/408 від 01 вересня 2020 року, ОСОБА_3 хворіє хронічними захворюваннями.

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 19 травня 2023 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_3 19 травня 2023 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 .

У ОСОБА_6 є неповнолітня дочка - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 24 листопада 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції.

Згідно довідки про доходи № ОЗЦ00000005 від 11 липня 2023 року, виданої Приватним підприємством «Охорона-Захід-Центр», ОСОБА_3 працює у ПП «Охорона-Захід-Центр» на посаді заступника директора, загальна сума його доходу за період з січня по червень 2023 року, без урахування аліментів, становить 76 976,62 гривень.

Окрім того, відповідно до довідки про доходи пенсіонера ОСОБА_3 , встановлено, за період з 01 січня 2023 року по 30 червня 2023 року, сума пенсії складає 66 079 гривень.

У відповідності до статті 180, 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В силу вимог ст. 182 СК суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Зважаючи на матеріальне становище платника аліментів, який є особою з інвалідністю, однак офіційно працює, з врахуванням даних про його заробітну плату, та враховуючи те, що відповідач також отримує пенсію, беручи до уваги також стан його здоров`я, наявність у нього хронічних захворювань, суд приходить до переконання, що аліменти на утримання неповнолітньої дочки слід визначити в розмірі 4000 гривень щомісяця.

Зважаючи на зростаючі потреби дитини, менший розмір аліментів, не буде достатнім для належного виховання та утримання дитини, та забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Суд також враховує, що сума аліментів, визначена для стягнення з відповідача, зокрема, в розмірі 4000 гривень становить близько 1/6 заробітку (доходу) ОСОБА_3 , хоча на підставі ч. 5 ст. 183 СК України ОСОБА_1 має право на стягнення в безспірному порядку (наказному провадженні) аліментів на утримання дочки в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів.

При цьому, належних доказів на підтвердження наявності інших осіб, яких за законом відповідач зобов`язаний утримувати, останнім надано не було.

Вимогу про більший розмір аліментів суд вважає безпідставною, недоведеною, оскільки позивачка не надала суду доказів про те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі, а також враховуючи обов`язок матері також утримувати дитину.

Окрім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_3 слід стягнути в користь держави судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 263, 265, 352, 354, 430 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182 Сімейного кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 21 червня 2023 року і до досягнення повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 1073 гривень 60 коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Повний текст рішення виготовлено 21 липня 2023 року.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_5 .

Головуючий суддяВ. М. Позняк