Житомирський апеляційний суд
Справа №286/446/22 Головуючий у 1-й інст. Кулініч Я. В.
Категорія 39 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №286/446/22 за заявою ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Малинський відділ державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький)

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на додаткове рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 16 лютого 2023 року, яке ухвалено під головуванням судді Кулініча Я.В. у м.Овручі,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 через адвоката Хом`яка Віктора Петровича звернувся до суду з заявою про розподіл витрат на професійну правничу допомогу. Просив поновити строк на надання доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 890 грн.

Заяву обґрунтовував тим, що в провадженні Овруцького районного суду Житомирської області перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У справі суд ухвалив 21 жовтня 2022 року рішення, яким позов задовольнив у повному обсязі. Копію рішення представник позивача отримав через модуль ЄСІТС «Електронний суд» 24 жовтня 2022 року. Пропуск строку на подання доказів та прохання його поновлення аргументує тим, що справа розглядалася без участі сторін та копію рішення позивач отримав 24 жовтня 2022 року. В своїй позовній заяві позивач зазначав орієнтовний розмір витрат, які він понесе у зв`язку з розглядом справи, зокрема, 10 000 грн. - витрати на професійну правничу допомогу, а також вказував на те, що докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення. На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано: договір про надання правової допомоги від 14 грудня 2022 року №18, акт здачі-приймання наданих послуг від 25 жовтня 2022 року та рахунки на оплату від 20 грудня 2021 року №22 та від 25 жовтня 2022 року №28. Загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 10 890 грн та складається з: 3 500 грн оплата за підготовку та подання адвокатського запиту до Малинського відділу ДВС у Коростенському районі з метою витребування копій матеріалів виконавчого провадження №55472401; 3 500 грн плата за підготовку та подання позовної заяви до Овруцького районного суду Житомирської області; 3 890 грн. гонорар успіху 10% від збереженого майна позивача.

Додатковим рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 16 лютого 2023 року стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 890 грн.

Не погодившись із додатковим рішенням суду першої інстанції, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить додаткове рішення скасувати повністю та заяву представника ОСОБА_1 адвоката Хом`яка В.П. залишити без задоволення та/або без розгляду.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що питання щодо стягнення з банку на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу розглянуте та вирішене без врахування правових позицій Верховного Суду з даного питання: Великої Палати Верховного Суду в постановах від 27 червня 2018 року в справі №826/1216/16, від 08 червня 2021 року в справі №550/936/18, Верховного Суду в постановах від 05 лютого 2019 року в справі №906/194/18, від 11 червня 2020 року в справі №821/227/17, від 09 червня 2020 року в справі №466/9758/16-ц, від 15 квітня 2020 року в справі №199/3939/18-ц, від 19 листопада 2020 року в справі №734/2313/17, від 02 липня 2020 року в справі №362/3912/18, від 31 липня 2020 року в справі №301/2534/16-ц, від 02 жовтня 2019 ороку в справі №211/3113/16-ц, від 06 листопада 2020 року в справі №760/11145/18, від 13 травня 2021 року в справі №903/277/20. Суд першої інстанції не надав оцінки тому факту, що той обсяг проведеної адвокатом роботи, а саме: кількості судових засідань, їх тривалість, складність справи, складення процесуальних документів, які наявні в матеріалах справи, не вартують тих грошових коштів, що задоволені оскаржуваним рішенням суду та підлягають стягненню з АТ КБ «ПриватБанк». Суд не надав оцінки запереченням банку, викладеним у відзиві на позовну заяву щодо витрат на правничу допомогу. Крім того, докази надані після ухвалення рішення у справі, що перешкодило банку заперечувати проти витрат на оплату правничої допомоги відповідним детальним аргументуванням. Так, докази надання послуг адвокатом є неналежними доказами здійснення витрат на правничу допомогу, оскільки: позивач не обґрунтував попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат; відсутній детальний опис робіт (наданих послуг), через що неможливо встановити вартість однієї години послуги; гонорар успіху у розмірі 10% від збереженого майна є безпідставним, оскільки майно не є предметом спору в справі; вартість підготовки та подання адвокатського запиту не може бути компенсовано, оскільки відсутнє підтвердження що саме цей запит було відправлено; рахунок про оплату від 20 грудня 2021 року про підготовку та подання позовної заяви також не може бути відшкодований за рахунок банку, оскільки позовна заява була підготовлена та подана наступного року. Зазначає, що належні та допустимі докази на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу відсутні в матеріалах справи, а тому помилковими є висновки суду про доведеність цих вимог і наявність підстав для їх відшкодування. Належних та допустимих доказів понесення витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі позивач не надав, а тому вони підлягають зменшенню та/або відшкодуванню виключно за рахунок позивача. Також не дотримано процесуального порядку подання доказів, передбаченого частиною дев`ятою ст.83 ЦПК України, а тому суд першої інстанції безпідставно взяв їх до уваги. Позивач не довів фактичності та неминучості витрат на правничу допомогу, а також обґрунтованості їх розміру, а тому не має права на компенсацію у заявленому розмірі. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. Витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи те, чи були вони фактично понесені та оцінити їх необхідність. У випадку встановлення договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат (неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо). Суд може відступити від загального правила та не розподіляти витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Хом`як В.П. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення - без змін. Посилається на те, що по-перше, твердження, викладені в апеляційній скарзі, явно суперечать матеріалам справи, оскільки порядок подання доказів порушений не був. Так, копія заяви про розподіл витрат разом з доказами понесених витрат перед поданням до суду була направлена скаржнику цінним листом з описом вкладення. Отже, скаржник мав можливість подати до суду клопотання про зменшення витрат, але таким правом не скористався. Додатково у цьому контексті зазначається, що заява про розподіл витрат подана 27 жовтня 2022 року, а додаткове рішення ухвалене 16 лютого 2023 року, інформація про подання позивачем заяви була весь час розміщена на сайті суду. До-друге, визнання в судовому порядку виконавчого напису таким, що не підлягає виконання, призводить до збереження майна клієнта в сумі 38 967,93 грн. По-третє, в заяві про розподіл, акті здачі-приймання наданих послуг та рахунках детально розписано, які послуги були надані в даній справі. Клопотання про зменшення витрат банк не заявляв, а в апеляційній скарзі неспівмірність витрат не доведена. По-четверте, докази оплати наданих послуг не були надані разом із заявою у зв`язку з відсутністю таких. Позивач не міг здійснити оплату послуг адвоката у зв`язку з перебуванням у складі ЗСУ та участю в бойових діях. У грудні 2022 року між позивачем та адвокатом була укладена додаткова угода до договору про надання правничої допомог від 14 грудня 2022 року №18, якою був погоджений інший строк оплати за послуги - до 20 червня 2023 року.

У судовому засіданні, яке проведено в режимі відеоконференції, представник позивача адвокат Хом`як В.П. щодо задоволення апеляційної скарги заперечив, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а додаткове рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Інші учасники справи або їх представники у судове засідання не з`явилися. Відповідач та треті особи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. спрямував листа від 27 липня 2023 року, у якому просить провести судове засідання у його відсутність. АТ КБ «ПриватБанк» та Малинський відділ ДВС у Коростенському районі Житомирської області про причини неявки до суду своїх представників не повідомили, а також клопотань про відкладення розгляду справи до суду не спрямовували. За положеннями частини третьої ст.131 ЦПК України у разі неповідомлення про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Окрім того, участь у судовому засіданні у суді апеляційної інстанції не є обов`язковою. За таких обставин, відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною першою ст.58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша ст.60 ЦПК України).

За змістом ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій ст.62 ЦПК України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 зазначеного Закону).

Згідно зі ст.11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої ст.2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (ст.134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст.137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (ст.141 ЦПК України).

За положеннями частин першої та третьої ст.134 ЦПК України разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до частин першої та другої ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята ст.137 ЦПК України).

При цьому, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Згідно з пунктами 1, 2 частини третьої ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц).

Із матеріалів справи вбачається та судом апеляційної інстанції встановлено, що приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. 10 серпня 2017 року був вчинений виконавчий напис, за яким було стягнуто у безспірному порядку з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 38 967,93 грн. Цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Хом`як В.П., до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.49). Вимоги задоволені у повному обсязі, тобто виконавчий напис визнаний таким, що не підлягає виконанню, та вирішено питання судового збору.

У позовній заяві означено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат, яка буде понесена позивачем ОСОБА_1 , зокрема, на професійну правничу допомогу, становить 10 000 грн. Також у позовній заяві наголошено, що докази понесення витрат на правничу допомогу будуть надані в порядку частини восьмої ст.141 ЦПК України.

Заява представника ОСОБА_1 про розподіл витрат та ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 890 грн. здана до відділення поштового зв`язку 28 жовтня 2022 року, а рішення Овруцьким районним судом Житомирської області ухвалено 21 жовтня 2022 року (21 жовтня 2022 року + 5 днів = 26 жовтня 2022 року). Отже, заява надійшла до суду першої інстанції з порушенням строку, визначеного частиною восьмою ст.141 ЦПК України.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що строк для подання доказів пропущений на один день з поважних причин, враховуючи, що справа розглянута у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, копія рішення направлена позивачу 26 жовтня 2022 року, яка отримана останнім 27 жовтня 2022 року, а наступного дня вже матеріали щодо ухвалення додаткового у справі рішення були здані до поштового відділення (а.с.103, 105,122 штемпель поштового відділення на конверті). Така активна поведінка позивача та його представника демонструє зацікавленість відповідної сторони та добросовісне користування нею процесуальними правами. Отже, суд першої інстанції правильно не залишив заяву без розгляду, оскільки строк на подання доказів пропущений з поважних причин та представником позивача заявлено клопотання про його поновлення, а тому доводи апеляційної скарги з приводу скасування додаткового рішення та залишення заяви без розгляду безпідставні та задоволенню не підлягають.

Також матеріалами справи доводиться, що 14 грудня 2021 року між Адвокатським бюро «Віктора Хом`яка» та ОСОБА_1 (клієнт) укладений договір №18 про надання правової допомоги (а.с.100-112).

У пункті 4.1 розділу 4 вищевказаного договору прописано, що правничу допомогу ОСОБА_1 оплачує в гривнях, шляхом переказу суми на рахунок адвокатського бюро за ставкою 3 500 грн за кожну дію, що має юридичне значення (складання процесуального документу, участь в судовому засіданні, надання консультації, отримання рішення, подання процесуального документа та інші дії згідно цього договору) шляхом повної попередньої оплати.

Також у п.4.1.1 п.4.1 розділу 4 сторонами договору погоджено, що у випадку ухвалення судом рішення на користь клієнта за результатами надання правничої допомоги згідно з даним договором, клієнт додатково сплачує на користь адвокатського бюро гонорар у розмірі 10% від вартості збереженого або стягнутого майна на користь клієнта, у тому числі грошових коштів, протягом 3 днів із моменту отримання рахунку на оплату.

Разом із тим, договір про надання правової допомоги містить п.4.7, який передбачає, що в акті, зазначеному в п.4.4 договору, сторони можуть визначити інший порядок оплати та/чи вартість правничої допомоги. В цьому випадку сторони керуються умовами акта.

За результатами надання правничої допомоги складається акт здачі-приймання наданих послуг, що підписується представником кожної зі сторін (п.4.4 договору про надання правової допомоги).

Представником позивача - адвокатом Хом`яком В.П. заявлено вимогу про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» 10 890 грн витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надана ксерокопія акта здачі-приймання наданих послуг від 25 жовтня 2022 року №4, який підписаний сторонами договору від 14 грудня 2021 року №18 про надання правової допомоги, а також ксерокопії рахунків на оплату від 20 грудня 2021 року №22 на суму 7 000 грн та від 25 жовтня 2022 року на суму 3 890 грн (а.с.113-115).

Відповідно до акта здачі-приймання наданих послуг від 25 жовтня 2022 року №4 Адвокатським бюро «Віктор Хом`яка» надані ОСОБА_1 наступні послуги: підготовка та подання адвокатського запиту до Малинського відділу ДВС Коростенського району Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) з метою витребування копії матеріалів виконавчого провадження №55472401 відносно ОСОБА_1 - 3 500 грн; підготовка та подання позовної заяви до Овруцького районного суду Житомирської області щодо визнання виконавчого напису, що вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. від 10 серпня 2017 року таким, що не підлягає виконанню, - 3 500 грн; гонорар успіху відповідно до п.4.1.1 договору про надання правової допомоги від 14 грудня 2021 року №18 (10% від збереженого майна) - 3 890 грн. Всього надані послуги на суму 10 890 грн. Також сторони цим актом погодили у відповідності до п.4.7 договору про надання правової допомоги від 14 грудня 2021 року №18, що строк оплати правової допомоги, пов`язаної з розглядом справи, становить 10 днів з моменту підписання даного акта, а 20 грудня 2022 року сторони підписали додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 14 грудня 2021 року №18, за умовами якої погодили, що позивач зобов`язується оплатити послуги за ведення справи вартістю 10 890 грн. протягом шести місяців із моменту підписання даної додаткової угоди, тобто до 20 червня 2023 року, а строк оплати послуг за ведення справи, визначений в акті здачі-приймання наданих послуг від 25 жовтня 2022 року №4, в порядку п.4.7 договору вважати недійсним (а.с.177). Додаткова угода є невід`ємною частиною договору про надання правової допомоги від 14 грудня 2021 року №18.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з тим, що загальний розмір витрат на правову допомогу в суді першої інстанції в сумі 10 890 грн. підтверджений належними та допустимими доказами, які разом із заявою про розподіл витрат надіслані всім учасникам справи, у тому числі відповідачу, тобто АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.116,119, 182). Представником позивача дотримані положення частини дев`ятої ст.83 ЦПК України та копії доказів, що подані до суду, заздалегідь надіслані іншим учасникам справи, зокрема, й відповідачу, а доводи апеляційної скарги з цього приводу спростовуються матеріалами справи. Отже, суд бере до уваги відповідні докази.

Окрім того, у межах додаткової угоди позивачем проведено оплату послуг адвоката в сумі 10 890 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 02 травня 2023 року №0.0..1 (а.с.178).

За таких обставин, послання банка у апеляційній скарзі на те, що у матеріалах справи відсутній детальний опис робіт розцінюється у даному випадку, як надмірний формалізм, оскільки у акті здачі-приймання наданих послуг від 25 жовтня 2022 року та у рахунках на оплату №№22,28 наявний детальний опис виконаних робіт або наданих послуг та понесені витрати документально підтверджені.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що майно не є предметом спору, предмет позову будь-якого майна не стосується та виконавчим написом не пропонується звернення стягнення на майно, а передбачено стягнення заборгованості у сумі 38 967,93 грн, а тому гонорар, визначений у порядку п.4.1.1 договору про надання правової допомоги у розмірі 10% від вартості збереженого або стягнутого майна, застосований до спірних правовідносин бути не може, на положеннях чинного законодавства не грунтуються, які передбачають, що майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. Виокремлення грошей із загальної маси речей полягає в тому, що гроші можуть виступати самостійним об`єктом певних договорів, зокрема кредиту (ст.1054 ЦК України).

Поряд із цим, гонорар має бути розумним та не завищеним, зважаючи на складність справи.

Разом із тим, у відзиві на позовну заяву представник АТ КБ «ПриватБанк» повністю заперечив розрахунок позивача щодо суми витрат на професійну правничу допомогу (а.с.70).

Так, адвокатом підготовлений та поданий до Малинського відділу ДВС у Коростенському районі Житомирської області адвокатський запит про витребування копії виконавчого провадження №5472401. Із огляду на заявлений позов, предметом доказування у справі про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, є додержання нотаріусом вимог законодавства при вчиненні виконавчого напису, а не законність здійснення виконавчого провадження, оскільки рішення, дії або бездіяльність виконавчої служби у даному випадку не оскаржувалися.

Заявник має право на компенсацію витрат на професійну правничу допомогу лише, якщо буде доведено, що такі витрати були неминучими, а їх розмір - обґрунтованим. Слід відшкодувати витрати, які мають розумний характер. Колегія суддів апеляційного суду вважає, що позивачем не доведена неминучість та обґрунтованість розміру послуги щодо адвокатського запиту до державної виконавчої служби.

Отже, оцінюючи обґрунтованість понесених ОСОБА_1 витрат на правову допомогу, враховуючи ціну позову, а також те, що справа не є складною та відноситься до категорії малозначних, яка розглянута судом у спрощеному позовному провадженні без проведення жодного судового засідання, не всі послуги пропорційні до предмета спору, а розмір гонорару дещо завищений, колегія суддів приходить до висновку про те, що справедливим буде зменшити розмір витрат, понесених на надання професійної правничої допомоги, з 10 890 грн. до 7 000 грн.

За таких обставин, у відповідності до положень ст.376 ЦПК України, апеляційний суд змінює додаткове рішення суду першої інстанції, зменшуючи суму витрат на професійну правничу допомогу з 10 890 грн до 7 000 грн, що буде співмірним зі складністю цієї справи, із наданим адвокатським бюро обсягом послуг у суді першої інстанції, а також відповідати критеріям їх реальності та розумності.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Додаткове рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 16 лютого 2023 року змінити, зменшивши суму витрат на професійну правничу допомогу з 10 890 грн до 7 000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 07 серпня 2023 року.