КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 753/2093/22
провадження № 22-ц/824/8839/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М., Борисової О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 21 березня 2023 року в складі судді Котвицького В. Л.,

встановив:

29.01.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за борговою розпискою в сумі 70 000 доларів США та 3% річних - 1 789,31 доларів США.

29 грудня 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду з клопотанням про поновлення строку для подання зустрічного позову до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики, до якого додала зустрічний позов.

Клопотання обґрунтовано тим, що розгляд справи відбувається під час дії воєнного стану в Україні. Ухвалу суду про відкриття провадження у справі ОСОБА_2 отримала 21 червня 2022 року. 12 липня 2022 року вона уклала договір №12-07/22 про надання правової допомоги з адвокатом. 29 вересня 2022 року її представником було подано до суду ряд заяв та клопотань процесуального характеру, об`єм та час підготовки яких з урахуванням обставин воєнного стану унеможливив одному правнику вчасно підготувати та подати зустрічний позов. Брак часу на підготовку зустрічного позову залежав від діючих обставин воєнного стану, як то: повітряні тривоги, вимикання електроенергії, відсутність інтернету та зв`язку тощо. Відсутність коштів для оплати експертизи та судового збору для подання зустрічного позову також були чинниками, що сприяли довготривалій підготовці зустрічного позову. Враховуючи складність справи, вона 20 жовтня 2022 року уклала договір №6 про надання правової допомоги з адвокатом Батечком О. І.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21 березня 2023 року у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку для подання зустрічного позову відмовлено. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики повернуто позивачу.

14.04.2023 ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 21 березня 2023 року скасувати, її право на звернення до суду з зустрічним позовом відновити, причини пропуску строку для подання зустрічного позову визнати поважними, а строк поновити.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що судом першої інстанції порушено права заявника, оскільки первісний та зустрічний позови взаємопов`язані між собою та їх спільний розгляд є доцільним. Вважає, що строк для подання зустрічного позову ОСОБА_2 пропустила з об`єктивних причин та підлягає поновленню.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу інші учасники справи не скористалися.

Відповідно до положень частини 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає/ не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення строку для подання зустрічного позову та повернення зустрічного позову заявнику, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 пропустила встановлений законом строк на подання зустрічного позову. Сам по собі факт запровадження в Україні воєнного стану не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку. Заявником не наведено обставин, які б доводили наявність поважних причин, що унеможливлювали чи об`єктивно перешкоджали у поданні зустрічного позову у визначений строк.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободкожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (mutatis mutandis, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine» заява № 23436/03, § 22, від 28 березня 2006 року).

Виходячи з приписів статей 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, у цьому випадку - норм ЦПК України.

Таким чином, право на пред`явлення зустрічної позовної заяви не є абсолютним, подаючи зустрічну позовну заяву заявник повинен дотримуватись вимог ЦПК України щодо її подання.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною першою статті 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 175 і 177цього Кодексу.

До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику.

Отже, зустрічна позовна заява подана до суду поза межами строку для подання відзиву підлягає поверненню судом заявнику.

Відповідно до частини сьомої статті 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 123 ЦПК України).

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 43 ЦПК України учасники справи мають право виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події (частина четверта статті 124 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Аналізуючи зазначені норми права, можна дійти висновку про те, що обрахування строку на подання відзиву на позов починається відповідно для кожного учасника справи з наступного дня після дати отримання ним ухвали місцевого суду про відкриття провадження у справі.

Реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справі перебуває у тісному зв`язку зі стадіями судового провадження і пов`язана з перебігом процесуальних строків.

Процесуальний строк, виступає одним з ключових елементів цивільно-процесуальної форми, і в цілому направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження цивільного процесу у визначених ЦПК України часових рамках.

Зокрема, під процесуальними строками, з огляду на системний аналіз ЦПК України, розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства.

Процесуальні строки, з поміж іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків.

Так, з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.

Судом встановлено, що ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18 лютого 2022 року відкрито провадження в даній справі то призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі та роз`яснено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву (а.с.25, 26).

14 червня 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю бути присутньою в судовому засіданні.

Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою ОСОБА_2 отримала 20.06.2022, що підтверджується рекомендованим листом про вручення поштового відправлення (а.с.62 т.1).

Таким чином, останнім днем для пред`явлення зустрічного позову було 05 липня 2022 року.

12 липня 2022 року ОСОБА_2 уклала договір про надання правової допомоги з адвокатом Тененікою Т. А. (а.с.93 т.1) та в цей день ознайомилась з матеріалами справи (а.с.63 т.1).

27 липня 2022 року ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву та клопотання про поновлення строку для подання відзиву (а.с.66-76 т.1)

29 вересня 2022 року представник ОСОБА_2 - адвокат Тененіка Т.А. заявила клопотання про призначення комплексної психолого-почеркознавчої експертизи, виклик свідків та витребування оригіналу розписки (а.с.90-92, 95-97, 100-102 т.1).

20 жовтня 2022 року ОСОБА_2 уклала договір про надання правової допомоги з адвокатом Батечком О. І. (а.с.114 т.1).

29 грудня 2022 року до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_2 з клопотанням про поновлення строку на його подання.

Встановивши, що ухвалою про відкриття провадження у справі був встановлений п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі та роз`яснено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву, 27 липня 2022 року ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву, натомість зустрічний позов подала 29 грудня 2022 року, тобто більш ніж через п`ять місяців після ознайомлення з матеріалами справи та отримання копії позову з додатками, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про повернення зустрічного позову заявнику.

При цьому ОСОБА_2 не позбавлена права пред`явити свій позов в загальному порядку.

Доводи апеляційної скарги про те, що розгляд справи відбувається під час дії воєнного стану, що перешкоджало їй вчасно подати зустрічний позов в передбачений законодавством процесуальний строк, колегія суддів відхиляє, оскільки заявником не надано суду належних доказів того, як саме введення воєнного стану обумовило пропуск строку на звернення до суду з зустрічним позовом.

В даному випадку предметом доказування є наявність поважних причин пропуску строку подачі відповідачем зустрічного позову.

Уклавши 12 липня 2022 року договір про надання правової допомоги з адвокатом, яка має відповідні професійні знання, будучи обізнаною зі встановленими процесуальним законодавством строками звернення до суду та підставами для їх поновлення, ОСОБА_2 розпорядилась своїми правами на власний розсуд, подавши в липні 2022 року відзив на позовну заяву, у вересні 2022 року - клопотання про призначення комплексної психолого-почеркознавчої експертизи, виклик свідків та витребування оригіналу розписки, і лише в грудні 2022 року, після укладення договору про надання правової допомоги з іншим адвокатом, зустрічну позовну заяву.

ОСОБА_2 не навела змістовних і вагомих доводів щодо вчинення нею всіх необхідних і можливих дій, які вказують на бажання реалізувати її процесуальні права з метою їх захисту в судовому порядку. Остання також не довела, що можливість вчасного подання нею зустрічного позову після отримання у червні 2022 року позовної заяви та ознайомлення у липні 2022 року з матеріалами справи, не залежала від її волевиявлення.

Натомість пропуск строку на звернення до суду через пасивну поведінку скаржниці щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі в цьому випадку не є поважною причиною пропуску строку.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судом норм права у оскарженому судовому рішенні є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення.

Таким чином, суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст. 353, 367, 375, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 21 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

О. В. Борисова