ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1570/23 Справа № 219/1149/21 Суддя у 1-й інстанції - Худіна О.О. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року м.Кривий Ріг

Справа № 219/1149/21

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

сторони:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія»,

відповідачка - ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_1 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15 лютого 2022 року, яке ухвалено суддею Худіною О.О. у місті Бахмуті Донецької області та повне судове рішення складено 21 лютого 2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» (надалі ТОВ «Бахмут Енергія») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію.

Позовна заява мотивована тим, що ТОВ «Бахмут Енергія» в період з жовтня 2018 року по лютий 2021 року здійснювало постачання теплової енергії в квартиру споживачки ОСОБА_1 , що зафіксовано актами про підключення/відключення опалення багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 за спірний період.

Відповідачка є власницею квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідним Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомості майна.

ТОВ ««Бахмут-Енергія»» є єдиним постачальником теплової енергії для населення м. Бахмут та м. Соледар та здійснює свою діяльність на підставі Статуту, умов Концесійного договору, укладеного між ТОВ ««Бахмут-Енергія»» та Бахмутською міською радою та ліцензій на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії № 304 від 14 вересня 2012 року (переоформлено рішенням № 511 від 31 березня 2016 року).

Крім того, позивач зазначає, що з 19.10.2020 року між ТОВ ««Бахмут-Енергія»» та всіма споживачами послуги з постачання теплової енергії, яку надає ТОВ ««Бахмут-Енергія» існує публічний договір, текст якого опублікований на офіційному сайті ТОВ ««Бахмут-Енергія»».

В опалювальні періоди (2018 -2019 р.р., 2019-2020 р.р., 2020 2021 р.р.) позивач здійснював подачу теплової енергії в багатоквартирний будинок АДРЕСА_1 , який має окремий ввід, з подальшим розподіленням теплової енергії між споживачами з використанням внутрішньобудинкової системи опалення, в тому числі і до квартири АДРЕСА_3 .

Факт користування відповідачкою системою централізованого опалення підтверджується відповідними актами про підключення та відключення житлового будинку, в якому знаходиться квартира відповідачки. Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем. Теплопостачальник виконав свої зобов`язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідачка зобов`язана оплатити надані послуги.

В результаті порушення відповідачкою свого обов`язку оплачувати вартість товару, що постачається (тобто теплової енергії) за період з жовтня 2018 року по лютий 2021 року утворилася заборгованість у розмірі 25 432, 07 гривень, що підтверджується випискою з особового рахунку № НОМЕР_1 .

У зв`язку з відмовою сплатити заборгованість, позивач вимушений звернутися до суду з позовом, та просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за теплову енергію за період з жовтня 2018 року по лютий 2021 року у розмірі 25 432,07 гривень та судові витрати.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15 лютого 2022 року позовні вимоги ТОВ «Бахмут-Енергія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бахмут-Енергія» суму основного боргу за теплову енергію за період з жовтня 2018 року по лютий 2021 року у розмірі 25432,07 гривень, а також судовий збір в розмірі 2270,00 гривень.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення оскаржуваним рішенням суду її прав, як споживача, що підтверджується показами свідків про холодні батареї та стояки, контролерами тепломережи про недотримання температурного режиму та зварювальними роботами на тепломережі, яка веде до квартири відповідачки.

Зазначає, що свідками підтверджено факт заварювання стояка централізованого опалення у квартирі АДРЕСА_4 на четвертому поверсі при встановленні індивідуального опалення та порушення поворотної труби на першому поверсі, що вказує на несправність теплових магістралей, які ведуть до її квартири.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що за концесійним договором від 24 липня 2007 року (з додатками та змінами), позивач є концесіонером з правом здійснення керівництва (експлуатації) об`єкту концесії з метою задоволення громадських потреб у сфері надання послуг по теплопостачанню на території м. Бахмут, Соледар, Бахмутського району.

Відповідно до Інформації з ДРРПННМ від 08.02.2021 року, відповідачка ОСОБА_1 є співласницею квартири АДРЕСА_2 з 11.01.2013 року (а.с.6) та на ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 (а.с. 5).

Вказана квартира розташована у багатоквартирному будинку та підключена до об`єднаної системи централізованого опалення.

Згідно з наданим до суду розрахунком заборгованості за послугу з централізованого опалення, сума боргу відповідачки за період з жовтня 2018 року по лютий 2021 року утворилася становить 25 432, 07 гривень.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка у встановлені законом строки не вносила плату за отримані житлово-комунальні послуги, а тому заборгованість підлягає стягненню у судовому порядку.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону № 1875-IV від 24.06.2004 року, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації.

Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону № 1875-IV від 24.06.2004 року, споживачем комунальних послуг є фізична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу.

Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції Закону № 1875-IV від 24.06.2004 року, дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Отже, відповідно до зазначеної норми та за змістом Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону № 1875-IV від 24.06.2004 року, проживаючі та/або зареєстровані у квартирі споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання.

01 травня 2019 року вступив в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, який разом з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 регулюють основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, в тому числі з постачання теплової енергії.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII).

Пунктами 2, 5 частини другої статті 7 вказаного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтею 9 Закону Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_5 , а тому зобов`язана нести витрати по її утриманню.

Доводи апеляційної скарги про те, що у спірний період послуги не надавалися, у зв`язку із заварюванням стояка централізованого опалення у квартирі АДРЕСА_4 на четвертому поверсі при встановленні індивідуального опалення та порушення поворотної труби на першому поверсі, що вказує на несправність теплових магістралей, які ведуть до квартири відповідачки, колегією суддів не приймаються, з огляду на наступне.

Статтями 27 та 28 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також «Порядком проведення перевірки відповідності якості надання деяких комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг» (далі Порядок), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2018 року № 1145, визначено порядок дій споживача у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості житлово-комунальних послуг. Звернутись до виконавця комунальної послуги або управителя багатоквартирного будинку в усній формі особисто, за допомогою телефонного зв`язку або в письмовій формі за поштовою або електронною адресою, що зазначена в договорі про надання відповідних послуг, з претензією про невідповідність кількісних та/або якісних показників послуг. Зміст звернення та порядок його реєстрації повинен відповідати вимогам означеного Порядку. Для проведення перевірки відповідності якості надання комунальних послуг та/або послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, виконавець комунальної послуги або управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання відповідних послуг, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання претензії споживача. За результатами перевірки складається акт-претензія за формою згідно з додатком до Порядку. В акті-претензії зазначаються дата і час проведення перевірки, виявлені факти невідповідності якості надання комунальних послуг або послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, інформація про дату початку зниження якості відповідної послуги. Акт-претензія реєструється виконавцем комунальної послуги або управителем багатоквартирним будинком у журналі реєстрації актів-претензій. Результати перевірки якості надання комунальних послуг та/або послуг з управління багатоквартирним будинком можуть бути оскаржені в судовому порядку. Споживач також має право звернутися до відповідних уповноважених державних органів за захистом порушених прав щодо якості надання комунальних послуг та/або послуг з управління багатоквартирним будинком.

Судом першої інстанції встановлено та не спростовано у суді апеляційної інстанції, що відповідачка ОСОБА_1 зверталась письмово до позивача з приводу невідповідності температурного режиму в належній їй квартирі.

Вказані факти підтверджуються доданими та дослідженими у судовому засіданні: актами претензією від 06.11.2020 року, 17.11.2020 року, 02.12.2019 року, 13.12.2019 року, 18.12.2019 року, 26.02.2019 року, 28.10.2020 року (а.с.42-49), заявами ОСОБА_1 до ТОВ «Бахмут Енергія» (а.с. 50-62).

Також судом прийнято до уваги покази свідків, як з боку відповідачки, так із боку позивача, які підтвердили факт надання неналежної якості послуг з теплопостачання, та відновлення надання послуг.

За фактом надання послуг з теплопостачання неналежної якості, заяви відповідачки були позивачем розглянуті, проведені відповідні перерахунки, що підтверджується письмовими доказами, дослідженими під час судового розгляду, а саме: відповіді на звернення від 02.12.2018 року, від 04.01.2019 року, 18.03.2019 року, 03.05.2019 року, 24.05.2019 року, 20.11.2019 року, 22.11.2019 року, 05.12.2019 року, 26.12.2019 року (а.с. 99-112), а також акти приймання-виконання будівельних робіт (а.с. 113- 118).

Правильність нарахування суми боргу підтверджується особовим рахунком, яким підтверджено розмір боргу та факт не внесення за вказаний період оплати за опалення, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 за період з жовтня 2018 року по лютий 2021 року, у визначеному позивачем розмірі, що становить 25 432,07 гривень.

При цьому, відповідачкою ОСОБА_1 не надано доказів, що остання зверталася до відповідних уповноважених державних органів за захистом порушених прав щодо якості надання комунальних послуг або до суду.

Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду, в оскаржуваній частині, ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15 лютого 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 26 квітня 2023 року.

Головуючий:

Судді: