Житомирський апеляційний суд
Справа №274/5306/22 Головуючий у 1-й інст. Хуторна І.Ю.
Категорія 60 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,

за участі секретаря судового засідання Зінчук Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №274/5306/22 за позовом ОСОБА_1 до Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 січня 2023 року, яке ухвалене під головуванням судді Хуторної І.Ю. у м.Бердичеві,

в с т а н о в и в:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 через представника звернувся до суду з позовом до Семенівської сільської ради Бердичівського району. Просив визначити йому додатковий строк тривалістю два місяці з дня набрання рішенням законної сили для подачі до Бердичівської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті батька - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Хажині Бердичівського району.

Позов обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_2 . Після смерті батька залишилося спадкове майно, а саме, земельна ділянка площею 1,7190 га на території Хажинської сільської ради Бердичівського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:000:0073, яка належала спадкодавцю на підставі державного акта серії ЖТ №086235, виданого 20 лютого 2004 року на підставі розпорядження Бердичівської райдержадміністрації від 28 грудня 2002 року №276. Постановою нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори від 16 вересня 2021 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначену земельну ділянку через відсутність факту прийняття спадщини. У встановлений законом строк він не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що у шестимісячний строк із дня смерті батька був вимушений проживати у с. Гора Полтавського району Полтавської області, де доглядав важкохвору матір ОСОБА_3 , 1932 року народження, яка була прикута до ліжка та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також він є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та під час виконання службових обов`язків отримав низку важких захворювань, у зв`язку з чим із 2008 року стан його здоров`я погіршився, що призвело до встановлення 2-ої групи інвалідності у 2018 році. Він постійно звертався до лікарів та у квітні 2018 року йому було проведена операція з видалення невритоми, але це потягло низку інших захворювань. Його важка хвороба, хвороба його матері, проживання у віддаленості від місця відкриття спадщини є причинами пропуску строку для прийняття спадщини після смерті батька. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину за законом або за заповітом після смерті спадкодавця, немає.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 січня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що обставини того, що він здійснював догляд за хворою матір`ю, а потім сам важко хворів, а також проживання у віддаленості від місця відкриття спадщини стали причинами пропуску строку на прийняття спадщини після смерті його батька, які пов`язані з об`єктивним, непереборними та істотними труднощами для вчинення ним дій для прийняття спадщини. Суд першої інстанції при ухваленні оспорюваного рішення не врахував наведених обставин, не надав належної оцінки беззаперечним доказам відповідно до ст.ст.76,81 ЦПК України, які свідчать про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини та прийняв необґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позову.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони у судове засідання не з`явилися.

Судова повістка про виклик направлена судом скаржнику за адресою, яка вказана самим ОСОБА_1 у апеляційній скарзі. Проте, судова повістка поштою повернута із посиланням на те, адресат, тобто ОСОБА_1 , відсутній за вказаною адресою (а.с.104). За положеннями пунктів 3,4 частини восьмої ст.128 ЦПК України судова повістка вважаться врученою 17 травня 2023 року в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, що є доказом своєчасного належного інформування учасника справи про час і місце розгляду справи, на чому наголошено у постанові Верховного Суду від 21 грудня 2022 року в справі №757/15603/19. Додатково скаржника суд намагався повідомити про судове засідання за телефоном, який ним зазначений також у апеляційній скарзі, але телефонограма з номера НОМЕР_1 на номер НОМЕР_2 не прийнята з тієї причини, що позивач більше цим номером не користується. ОСОБА_1 , як ініціатор апеляційного перегляду справи, мав добросовісно користуватися процесуальними правами. Доктрина базується на римській правовій максимі - ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. Крім того, ініціююча сторона має цікавитися ходом перегляду, що є показником інтересу до вирішення спору в судовому порядку. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами.

Семенівська сільська рада Бердичівського району Житомирської області повідомлена на електронну адресу (а.с.102). Про причини неявки представника не повідомила. У разі неповідомлення про причини неявки вважається, що учасник судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Крім того, явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до частини першої ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

За положеннями частини першої ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

У відповідності до частини третьої ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам надані роз`яснення, що при вирішенні питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини судам слід враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними.

Поважними причинами визнають, зокрема, тривалу хворобу; перебування спадкоємця тривалий час за межами України; відбування покарання в місцях позбавлення волі; перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Отже, законодавець не визначив конкретного переліку причин, які можуть бути визнані поважними при розгляді даної категорії справ. Сама по собі наявність перелічених вище обставин не може беззаперечно вказувати на поважність причин строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки у кожному конкретному випадку слід з`ясовувати, що стало непереборною обставиною для спадкоємця у цій ситуації. Суд у кожному конкретному випадку має визначати, чи може бути віднесена зазначена позивачем причина до поважних.

Разом із тим, суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини; необізнаність особи про наявність спадкового майна; похилий вік; непрацездатність; встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини; невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину; відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Хвороба, перебування спадкоємця в іншому регіоні України у зв`язку із відрядженням або службовою необхідністю не можуть підтверджуватись лише показаннями свідків.

Отже, обов`язковою умовою задоволення позову в даній категорії справ є доведення того факту, що існуючі перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини створили спадкоємцеві об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для своєчасного прийняття спадщини. Визначальним у такому випадку є саме критерій наявності об`єктивних, непереборних та істотних труднощів для спадкоємця.

У постанові від 23 серпня 2017 року в справі №6-1320цс17 Верховний Суд України виснував, що правила частини третьої ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Від такого правового висновку Верховний Суд наразі не відступив.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7,8).

Після смерті ОСОБА_2 , відкрилася спадщина, до складу якої входить, зокрема, земельна ділянка площею 1,7190 га, розташована на території Хажинської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та кадастровим номером :02:000:0073 (а.с.12).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за час життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (частина перша ст.1261 ЦК України).

Відповідно до довідки Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області від 06 липня 2021 року №229, ОСОБА_2 на день своєї смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті спадкодавця за даною адресою був зареєстрований ОСОБА_4 , не пов`язаний родинними стосунками, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.34 звор.).

Із спадкової справи №415/2021 щодо майна померлого ОСОБА_2 вбачається, що до Бердичівської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини 16 вересня 2021 року звернулася ОСОБА_5 , яка діяла від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу Житомирської області 07 липня 2021 року (а.с.31 зворот).

Постановою державного нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори від 16 вересня 2021 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 1,7190 га, розташовану на території Хажинської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що спадкоємець протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не подав заяву про прийняття спадщини після смерті батька (а.с.43-44).

У відповідності до частин першої та сьомої ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 обґрунтовує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини тим, що перешкодою для своєчасної подачі заяви про прийняття спадщини було те, що він здійснював догляд за хворою матір`ю, а потім сам важко захворів, а також проживав у віддаленості від місця відкриття спадщини.

Відповідно до акта від 12 жовтня 2021 року, затвердженого 13 жовтня 2021 головою Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області І.С. Процик, комісією встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , починаючи з 05 жовтня 2007 року і до 11 вересня 2008 року проживав разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у АДРЕСА_2 . Доглядав та піклувався про неї (а.с.10).

Обставини, що ОСОБА_1 здійснював догляд за хворою матір`ю та проживання у віддаленості від місця відкриття спадщини, беззаперечно не доводять поважності причин пропуску ним строку для прийняття спадщини після смерті батька, оскільки він не був позбавлений можливості подати заяву про прийняття спадщини поштою. Окрім того догляд за матір`ю ним здійснювався до 11 вересня 2008 року, а тому він не був позбавлений можливості звернутися до нотаріуса раніше.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року в справі №521/14402/16-ц.

Із копії свідоцтва про хворобу від 15 травня 2000 року № 612/у вбачається, що ОСОБА_1 має низку захворювань, пов`язаних з виконанням службових обов`язків із ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Згідно з копіями медичної документації, ОСОБА_1 у квітні 2008 року звертався до лікаря з приводу фарингіту, ГРВІ. У квітні 2018 році позивачеві проведено оперативне втручання щодо видалення пухлини головного мозку. У липні 2018 року ОСОБА_1 встановлена 2 група інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням. У жовтні 2018 року позивачу встановлена 2-а група інвалідності у зв`язку із захворюванням, що пов`язане із виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.14-19,21-22). Відповідно до копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 серії НОМЕР_4 , виданого 23 серпня 2018 року Пенсійним фондом України, та згідно з копією посвідчення № НОМЕР_6 , виданого Київською державною адміністрацією від 13 лютого 2019 року, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи безстроково, має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та для ветеранів війни - осіб із інвалідністю (а.с.6).

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на хворобливий стан його здоров`я також не доводить поважності причин пропуску ним строку для прийняття спадщини після смерті батька, оскільки надані медичні виписки свідчать про його хворобливий стан в 2000 році, 2008 році, а також упродовж 2018-2019 років, враховуючи, що батько помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а до нотаріуса скаржник звернувся аж у вересні 2021 року, тобто через 14 років, що є занадто довготривалим періодом. Доказів про неможливість ініціювання оформлення позивачем спадщини у період із 2008 до 2018 року до позову не надано. Крім того, за положеннями частини третьої ст.367 ЦПК України докази, не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Доводи апеляційної скарги щодо правового висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 26 червня 2019 року в справі №565/1145/17, безпідставні та не впливають на рішення суду першої інстанції, приймаючи до уваги те, що у справі, яка переглядається йдеться про спадкування за законом, а не за заповітом, як у справі на яку посилається скаржник, що свідчить про відмінність фактичних обставин у справах, а тому сформульовані Верховним Судом у справі №565/1145/17 висновки не є релевантними із цією справою.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність непереборних перешкод для звернення скаржника до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, а тому строк для прийняття спадщини пропущений без поважних причин та підстав для визначення додаткового строку немає.

Решта доводів апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовує та додаткового правового обґрунтування, із огляду на вищевикладене, не потребує, а ґрунтується лише на переоцінці доказів, яким правильно надана оцінка судом першої інстанції у відповідності до положень ст.89 ЦПК України.

За положеннями ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 03 серпня 2023 року.