ЄУН № 389/1758/23
Провадження № 2-др/389/8/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2023 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у с к л а д і :

головуючого судді - Українського В.В.

за участю секретаря судового засідання - Гой І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Знам`янка Кіровоградської області заяву адвоката Комахи Тетяни Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 липня 2023 року задоволено позов ОСОБА_1 та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 18.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем, зареєстрований в реєстрі за № 17792 про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором 101523 від 27.12.2019, укладеного між боржником та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАЙМЕР», за яким право вимоги відступлене Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ».

Вирішено питання судових витрат. Так, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1610 (одну тисячу шістсот десять) грн. 40 коп. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

Представник позивача подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, вважаючи, що судом не вирішено питання про відшкодування витрат на правову допомогу та судового збору. Просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею витрати на правову допомогу в розмірі 5000 гривень та судовий збір в розмірі 1610,40 гривень, а всього 6610,40 гривень. Додала додаткову угоду №1 від 01.06.2023, квитанцію до прибуткового касового ордеру №6 від 26.06.2023 на суму 2000 гривень, копію акту приймання-передачі наданих послуг №1 від 26.07.2023.

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про відому у винесенні додаткового рішення відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частини першої-другої статті 133 ЦПУ України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з положенням пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З аналізу наведених норм процесуального закону вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат, що, однак, не зумовлює висновку про їх обов`язкову наявність у кожній справі.

За загальним правилом, питання про стягнення таких витрат має вирішуватися судом одночасно із задоволенням позову такої сторони у рішенні, постанові або ухвалі. Разом з тим, суд може розглянути це питання і після вирішення справи, але лише за наявності визначених законом передумов: заяви про це до закінчення судових дебатів.

Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Якщо ж до завершення розгляду сторона не заявила суду про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді, й, відповідно, не надала документів, які ці витрати підтверджують, суд у такому випадку не має підстав розподіляти ці витрати. Не виникне підстав для їх розподілу шляхом ухвалення додаткового судового рішення відповідно до статті 270 ЦПКУ й тоді, коли заява про розподіл витрат на правничу допомогу, як і докази, які ці витрати підтверджують, будуть подані суду вже після того, як цей суд розгляне справу й ухвалить відповідне рішення.

Заяву про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 2000 гривень, а також документи, які підтверджують понесені витрати, позивач подав до суду першої інстанції лише 02 серпня 2023 року, тобто після того, як суд ухвалив рішення по справі.

До цього позивач із заявами такого змісту не звертався, документів, які б підтверджували понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 гривень або які будуть ним понесені в майбутньому до суду не подавав, відповідно суд, ухвалюючи рішення у справі, не мав підстав та обов`язку вирішувати таке питання, як і призначати судове засідання для його вирішення.

Таким чином, саме своєчасне звернення сторони із заявою про стягнення судових витрат є передумовою розгляду судом питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частини третьої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області за даною справою ухвалене 31 липня 2023 року. При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір в розмірі 1610,40 гривень (за подачу позову та заяву про забезпечення позову). Вказану суму стягнуто рішенням суду з відповідача на користь позивача відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПУ України.

Також позивачем при зверненні до суду надані докази витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 гривень, які досліджені в судовому засіданні та рішенням суду стягнуто з відповідача на користь позивача доведену належними та допустимим доказами суму витрат на правову допомогу в розмірі 3000 гривень.

Позивачем та її представником не було заявлено про те, що ними будуть подані у строки, передбачені частиною восьмою статті 141 ЦПК України, додаткові докази про понесені судові витрати.

Враховуючи відсутність у матеріалах справи заяви позивача чи її представника про намір подати докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення, вирішення питання судових витрат в судовому засіданні під час розгляду справи та винесення рішення, а також порушення порядку для подання відповідної заяви, можна стверджувати про відсутність підстав для розгляду поданих документів, а саме квитанції до прибуткового касового ордера № 6 від 26.06.2023.

При цьому суд враховує, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 квітня 2019 року у справі № 817/1889/17.

Суд вважає, що через те, що при винесенні рішення судом вирішено питання судових витрат, а саме стягнуто з відповідача на користь позивача сплачені ним та документально підтверджені судові витрати, необхідно відмовити в задоволенні заяви про винесення додаткового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 265, 270, 273 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні вимог про ухвалення додаткового рішення за заявою адвоката Комахи Тетяни Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 .

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Український В.В.