ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

02 серпня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 743/903/22

Головуючий у першій інстанції - Павленко О. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/919/23

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.

секретар: Патук А.А.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: Акціонерне товариство «Українська залізниця»

Особа, яка подала апеляційну скаргу: Акціонерне товариство «Українська залізниця»

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 19 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення на роботі (суддя Павленко О.В.), ухвалене о 14 год. 12 хв. у смт Ріпки, повний текст рішення складено 24 квітня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив поновити його на посаді лісоруба Чернігівської виробничої дільниці Горностаївської майстерської дільниці ВП «Бахмацька дистанція захисних лісонасаджень» Акціонерного товариства «Українська залізниця» Регіональна філія «Південно-Західна залізниця». Позов мотивовано тим, що позивач з 2008 року постійно працював на вказаній посаді, проте 01 грудня 2022 року наказом №120/ос його було звільнено згідно з п.4 ст.40 КЗпП України за прогул без поважної причини. ОСОБА_1 вказує, що у нього були поважні причини відсутності на робочому місці, про що він повідомив керівнику ВП «Бахмацька дистанція захисних лісонасаджень» ОСОБА_2 . За доводами позивача, через військову агресію РФ він не має змоги без запізнення щодня потрапляти на робоче місце та ввечері повертатися з Чернігова в смт Ріпки. ОСОБА_1 подав керівнику ВП «Бахмацька дистанція захисних лісонасаджень» заяву про відпустку без збереження заробітної плати з 24 серпня 2022 року до 21 листопада 2022 року відповідно до ч.3 ст.12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», однак 22 вересня 2022 року начальник листом повідомив про те, що ця заява розглянута та залишена без задоволення, поставивши під сумнів поважність причин, вказаних в заяві, й вимагав приступити до роботи невідкладно. Також ОСОБА_1 17 листопада 2022 року подав заяву про відпустку без збереження заробітної плати з 22 листопада 2022 року до 19 лютого 2023 року, проте 25 листопада 2022 року йому повідомлено про залишення заяви без розгляду. Позивач вказував, що 01 грудня 2022 року начальник ОСОБА_3 , попередньо розглянувши і залишивши без задоволення заяви про відпустку без збереження заробітної плати від 22 серпня, від 24 серпня, від 17 листопада 2022 року, проігнорувавши вказані в цих заявах причини, які не можуть бути усунені позивачем самостійно, підписав наказ №120/ос про звільнення. ОСОБА_1 вважає, що відповідачем було порушено порядок накладення дисциплінарного стягнення, зокрема ст.148 КЗпП України про строки для застосування дисциплінарного стягнення, ст.149 КЗпП України (жодних письмових пояснень від працівника ніхто не вимагав, а навпаки чинилися перешкоди у прийнятті заяви про відпустку).

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 19 квітня 2023 року позов задоволено; поновлено ОСОБА_1 на посаді лісоруба Чернігівської виробничої дільниці Горностаївської майстерської дільниці ВП «Бахмацька дистанція захисних лісонасаджень» Регіональна філія «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»; рішення про поновлення на роботі звернуто до негайного виконання. Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 не залучався до виконання робіт на об`єктах критичної інфраструктури, а тому міг беззаперечно скористатися своїм правом на отримання відпустки без збереження заробітної плати.

В апеляційній скарзі АТ «Українська залізниця» просить скасувати вказане рішення суду і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що АТ «Українська залізниця» є об`єктом критичної інфраструктури, який здійснює транспортне забезпечення держави. За доводами відповідача, судом першої інстанції не враховано, що надання відпустки без збереження заробітної плати - це виключно право роботодавця, а не його зобов`язання надати таку відпустку, а враховуючи, що позивач не має статусу особи, яка виїхала за межі території України, або набув статусу внутрішньо переміщеної особи, обов`язок надання такої відпустки у відповідача відсутній. АТ «Українська залізниця» вважає безпідставним посилання суду на норму ч.1 ст.13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», оскільки ініціативи про призупинення трудового договору від жодної із сторін не було і дане питання не було предметом розгляду спору, а також не було підстав для призупинення трудового договору, так як відповідач міг забезпечити позивача роботою. Крім того, відповідач посилається на те, що суд недостатньо всебічно перевірив підстави, на які посилається ОСОБА_1 , а саме відсутність транспортного сполучення між Ріпками та Черніговом. Направивши запити до транспортних підприємств, суд першої інстанції прийняв рішення, не отримавши відповіді.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Позивач вказує, що відповідач не має документального підтвердження того, що ВП «Бахмацька дистанція захисних лісонасаджень» належить до об`єктів критичної інфраструктури певної категорії й має відповідний до Закону України «Про критичну інфраструктуру» паспорт безпеки та внесений до реєстру, тому не подав такі докази до суду першої інстанції. ОСОБА_1 посилається, що він надав суду докази того, що зазнав страждань внаслідок бойових дій у Чернігівській області в лютому-березні 2022 року, які вплинули на обставини його життя й змусили просити про відпустку без збереження заробітної плати. Щодо відсутності транспортного сполучення - позивач подав клопотання від 13 квітня 2023 року й суд долучив до справи докази: відповідь від ПрАТ «Чернігівське обласне підприємство автобусних станцій 17499» про невиконання рейсів на маршруті «Чернігів-Ріпки» та «Ріпки-Чернігів», відповідь від Департаменту приміських пасажирських перевезень АТ «Українська залізниця» про неможливість відновлення руху приміських поїздів на ділянці Чернігів-Горностаївка, який було припинено 24 лютого 2022 року.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції не відповідає.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 працює на посаді лісоруба 4 розряду Виробничого підрозділу «Бахмацька дистанція захисних лісонасаджень» Регіональна філія «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця».

Наказом №177 від 28 лютого 2022 року начальником дистанції ОСОБА_4 було оголошено простій не з вини працівників та не з вини керівництва виробничого підрозділу із 28 лютого 2022 року до відміни працівникам виробничого підрозділу, зокрема ОСОБА_1 . Під час простою працівники мають перебувати вдома. ОРГ оплачувати працівникам простій у розмірі 2/3 місячної тарифної ставки або посадового окладу (а.с.65-66).

Згідно з Наказом №305 від 31 травня 2022 року начальником дистанції ОСОБА_4 було припинено простій із 01 червня 2022 року, зокрема ОСОБА_1 (а.с.67).

Наказом начальника дистанції ОСОБА_4 від 30 травня 2022 року №129 позивачу було надано щорічну відпустку з 01 червня 2022 року по 24 червня 2022 року (а.с.68).

20 червня 2022 року ОСОБА_1 подав начальнику Виробничого підрозділу «Бахмацька дистанція захисних лісонасаджень» заяву, в якій просив надати йому відпустку без збереження заробітної плати з 27 червня 2022 року до 23 серпня 2022 року у зв`язку з тим, що через вимушений переїзд із зруйнованого будинку в м.Чернігові внаслідок воєнних дій не має можливості добиратися до місця роботи (а.с.15).

Сторони не заперечують, що таку відпустку йому було надано.

22 і 24 серпня 2022 року позивач надіслав заяви своєму роботодавцю, у яких просив надати відпустку без збереження заробітної плати з 24 серпня до 21 листопада 2022 року (на час дії в України воєнного стану), посилаючись на те, що він вимушений був переїхати з фактичного свого місця проживання у АДРЕСА_1 , оскільки під час збройної агресії рф в його будинок влучив снаряд, до смт Ріпки, а тому не має можливості добиратися на роботу, оскільки транспортне сполучення між місцем його роботи та проживання нерегулярне і він не має змоги вчасно приїжджати на роботу, а потім з роботи повернутися додому (а.с.16, 17).

Листом №ПЧЛ-5-1/478 від 22 вересня 2022 року позивача повідомлено, що його заява про надання відпустки без збереження заробітної плати на час дії в Україні військового стану розглянута та залишена без задоволення (а.с.12). Одночасно повідомлено, що ВП Бахмацька дистанція захисних лісонасаджень працює в штатному режимі та виконує обов`язки, покладені на виробничі підрозділи, які забезпечують безпеку руху поїздів. Запропоновано працівнику приступити до роботи невідкладно, а у разі неявки на роботу без поважної причини адміністрація буде вправі звільнити його за ст.40 п.4 КЗпП.

Листом №ПЧЛ-5-1/512 від 13 жовтня 2022 року ОСОБА_1 повторно повідомлено, що його заява про надання відпустки без збереження заробітної плати на час дії військового стану розглянута та непогоджена. Одночасно повідомлено, що ВП Бахмацька дистанція захисних лісонасаджень працює в штатному режимі та виконує свої функціональні обов`язки та основні завдання по забезпеченню безпеки руху поїздів, у зв`язку з чим та неможливістю виконання роботи дистанційно запропоновано приступити до роботи невідкладно, а у разі неявки на роботу без поважної причини його буде звільнено за п.4 ст.40 КЗпП України (а.с.11).

Згідно з листом №3 від 16 листопада 2022 року первинної профспілкової організації Бахмацької дистанції захисних лісонасаджень позивач повідомляється про те, що 25 листопада 2022 року відбудеться засідання профкому, на якому буде розглянуто питання стосовно його звільнення за ст.40 п.4 КЗпП України (а.с.9).

17 листопада 2022 року ОСОБА_1 надіслав начальнику «Бахмацька дистанція захисних лісонасаджень» заяву, в якій просив надати відпустку без збереження заробітної плати з 22 листопада 2022 року до 19 лютого 2023 року (на час дії в Україні воєнного стану) у зв`язку з тим, що через вимушений переїзд із зруйнованого будинку в м.Чернігові він не має можливості добиратися до місця роботи в м.Чернігові з смт Ріпки, тому що досі не відновлено рух потягу «Чернігів-Горностаївка», а маршрутки їздять нерегулярно (а.с.18).

Листом №592 від 25 листопада 2022 року Виробничого підрозділу «Бахмацька дистанція захисних лісонасаджень» позивача повідомлено, що його заява про надання відпустки була розглянута та не погоджена. Зазначено, що на даний час забезпечено організацію пасажирських перевезень на автобусно-маршрутному сполученні Ріпки-Чернігів та в зворотному напрямку. Також запропоновано працевлаштуватися до виробничого підрозділу Чернігівська дистанція колія регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця», оскільки місце проживання ОСОБА_1 територіально знаходиться в межах його обслуговування (а.с.10).

Протягом жовтня - листопада 2022 року роботодавцем складалися акти про відсутність лісоруба ОСОБА_1 на робочому місці (а.с.69-110).

Наказом №616 від 31 жовтня 2022 року Виробничого підрозділу «Бахмацька дистанція захисних лісонасаджень» було створено комісію з розслідування факту відсутності на робочому місці лісоруба ОСОБА_1 (а.с.111), а 14 листопада 2022 року голові профспілкового комітету галузевої профспілки ВП Бахмацька дистанція захисних лісонасаджень було направлено подання про отримання згоди на звільнення працівника дистанції ОСОБА_1 за прогули з 24 серпня 2022 року по 09 листопада 2022 року (а.с.112).

Листом від 30 листопада 2022 року профспілковий комітет повідомив про надання згоди на звільнення позивача (а.с.113).

На оперативній нараді Виробничого підрозділу «Бахмацька дистанція захисних лісонасаджень» 01 грудня 2022 року постановлено за порушення трудової дисципліни та невиконання правил внутрішнього трудового розпорядку лісорубом ОСОБА_1 , відсутність на робочому місці без поважних причин, звільнити згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин (а.с.125-126).

Наказом (розпорядженням) №120/ос від 01 грудня 2022 року Виробничого підрозділу «Бахмацька дистанція захисних лісонасаджень» позивача було звільнено з посади лісоруба 4 розряду Горностаївської майстерської дільниці на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин (а.с.131).

У статті 4 ЦПК України встановлено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст.139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно, сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна роботодавця, з яким укладено трудовий договір.

Трудовий договір є угодою між працівником і роботодавцем (роботодавцем-фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін - ч.1 ст.21 КЗпП України.

Основоположні права громадян, пов`язані з реалізацією права на працю, передбачені статтями 43-46 Конституції України.

Разом з тим відповідно до статті 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому відповідними Указами були продовжені строки дії воєнного стану в Україні.

Згідно з пунктом 3 вказаного Указу у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

У період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, визначає Закон України від 15 березня 2022 року «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Частинами 2 і 3 вказаного Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Згідно із Законом №2136-IX від 15 березня 2022 року главу XIX Кодексу законів про працю доповнено пунктом 2, відповідно до якого під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

З огляду на викладене вище, положення Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж Кодекс законів про працю - мають пріоритет застосування на період дії воєнного стану. Водночас, інші норми законодавства про працю, які не суперечать положенням Закону "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" також можуть або повинні застосовуватися у відносинах між працівником та роботодавцем.

У даному випадку спеціальна норма права (частини 2 і 3 статті 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану») передбачає, що у період дії воєнного стану роботодавець може відмовити працівнику у наданні будь-якого виду відпусток (крім відпустки у зв`язку вагітністю та пологами та відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку), якщо такий працівник залучений до виконання робіт на об`єктах критичної інфраструктури. Протягом періоду дії воєнного стану роботодавець на прохання працівника може надавати йому відпустку без збереження заробітної плати без обмеження строку, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про відпустки".

Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 1 Закону України «Про критичну інфраструктуру» об`єкти критичної інфраструктури - об`єкти інфраструктури, системи, їх частини та їх сукупність, які є важливими для економіки, національної безпеки та оборони, порушення функціонування яких може завдати шкоди життєво важливим національним інтересам.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 83 «Про затвердження переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави» затверджено Перелік об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, до якого віднесено, зокрема, АТ «Укрзалізниця».

Згідно з Положенням про виробничий підрозділ Бахмацька дистанція захисних лісонасаджень регіональної філії «Південно-Захілна залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» основними завданнями підрозділу є, зокрема створення нових і утримання раніше створених снігозахисних, вітрозахисних, огороджувальних і зелених насаджень в смузі відведення регіональної філії; забезпечення безпеки руху поїздів, розроблення та здійснення заходів по запобіганню аварій та транспортних подій (а.с.58-60).

Виходячи з викладеного, висновок суду першої інстанції, що ОСОБА_1 не залучався до виконання робіт на об`єктах критичної інфраструктури, є необгрунтованим.

Позивач скористався своїм правом на використання щорічної відпустки, яка була йому надана одразу після припинення простою підприємства - з 01 по 24 червня 2022 року включно, а також відпустки без збереження заробітної плати - з 27 червня 2022 року до 23 серпня 2022 року.

ОСОБА_1 не заперечував своєї відсутності на роботі в період з 24 серпня 2022 року по день звільнення. При цьому роботодавцем його заяви про надання відпустки без збереження заробітної плати були залишені без задоволення, про що йому направлялися листи, де зазначено про те, що Бахмацька дистанція захисних лісонасаджень працює в штатному режимі та виконує свої функціональні обов`язки та основні завдання по забезпеченню руху поїздів, з проханням невідкладно приступити до роботи. Крім того, позивачу було запропоновано працевлаштуватися до виробничого підрозділу Чернігівська дистанція колія регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укразалізниця», яка територіально знаходиться в межах місця проживання ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня.

Для встановлення допущення працівником прогулу необхідним є належне фіксування самого факту відсутності працівника на роботі та з`ясування поважності причини такої відсутності. Основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника.

Законодавство не містить вичерпного переліку поважних причин відсутності на роботі, тому в кожному випадку оцінка поважності причини відсутності на роботі дається, виходячи з конкретних обставин. Вочевидь, поважними причинами мають бути об`єктивні обставини, які безумовно перешкоджали працівнику з`явитися на роботу і не могли бути ним усунуті.

Як на підставу неможливості з`явитися на роботу у своїх заявах про надання відпустки без збереження заробітної плати ОСОБА_1 посилався на відсутність транспортного сполучення між смт Ріпки та м.Чернігів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_1 надав до суду першої інстанції лист Департаменту приміських пасажирських перевезень АТ «Українська залізниця», відповідно до якого відсутня технічна можливість відновлення курсування приміських поїздів дільниці Чернігів-Горностаївка. Також ПрАТ «Чернігівське обласне підприємство автобусних станцій 17499» на запит представника позивача повідомило, що рейси на маршруті «Чернігів-Ріпки» та «Ріпки-Чернігів» через автостанції підприємства не виконуються (а.с.180, 181).

Суд першої інстанції 20 березня 2023 року направив запит до ДП «Пассервіс» з проханням надати інформацію про те, чи було відновлено маршрутне сполучення в напрямку смт Ріпки - м.Чернігів та в зворотньому напрямку, починаючи з серпня 2022 року, який підприємство отримало 06 квітня 2023 року (а.с.176, 177).

Не отримавши відповіді на запит, суд ухвалив рішення.

Однак, відповідь на запит надійшла вже після розгляду справи. Так, у ній ДП «Пассервіс» надало відповідь, що підприємство здійснює з серпня 2022 року перевезення пасажирів по автобусному маршруту загального користування Чернігів-Ріпки і у зворотному напрямку. Також надало копію графіку руху, яке завірене печаткою ДП «Пассервіс» (а.с.194).

З метою уточнення даних щодо транспортного сполучення АТ «Українська залізниця» надало до Чернігівського апеляційного суду відповідь на запит товариства до ДП «Пассервіс», у якому підприємство підтвердило здійснення з 01 серпня 2022 року перевезень по автобусному маршруту загального користування м.Чернігів-смт Ріпки і у зворотному напрямку, а також надало копії договорів про організацію перевезень, паспорти автобусного маршруту регулярних перевезень, розклад руху автобусів.

Суд апеляційної інстанції, виходячи з приписів ч.2 ст.80, ч.7 ст.81 ЦПК України, з метою встановлення обставин справи та достатності доказів, приймає в якості належних надані докази і приходить до висновку, що надання позивачем доказів неможливості здійснення пасажирських перевезень лише одним із можливих перевізників, не свідчить про відсутність інших перевізників і відповідно не є підтвердженням об`єктивної неможливості позивача дістатися до місця роботи.

Колегія суддів апеляційного суду враховує, що в постанові Верховного Суду від 03 грудня 2018 року у справі № 686/21222/16-ц (провадження № 61-18573св18) зроблено правовий висновок, з посиланням на пункт 4 частини першої статті 40 КЗпП України, що невихід на роботу у зв`язку із самовільним використанням працівником відпустки, відгулів за відпрацьовані раніше дні, вихід на пенсію без попередження власника або уповноваженого ним органу визнаються прогулом і можуть бути причиною звільнення працівника.

Оскільки ОСОБА_1 самовільно, без погодження з відповідачем не вийшов на роботу після закінчення наданої йому відпустки без збереження заробітної плати з 24 серпня 2022 року, в той час як його заяви про надання відпустки без збереження заробітної плати не були погоджені роботодавцем, тобто він вчинив прогул, звільнення позивача за пунктом 4 статті 40 КЗпП України є законним. Порушень трудового законодавства зі сторони Виробничого підрозділу «Бахмацька дистанція захисних лісонасаджень» регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» при видачі наказу про звільнення не встановлено.

Матеріалами справи не підтверджено, що позивачу чинилися перешкоди у прийнятті заяв про відпустку, роботодавцем на його неодноразові заяви надавалися письмові відповіді, а на прохання роботодавця письмово повідомити причини відсутності на роботі в період з 24 серпня 2022 року по 09 листопада 2022 року ОСОБА_1 відмовився, про що 09 листопада 2022 року складено відповідний акт (а.с.127).

Також в судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача повідомив, що навіть після винесення судом першої інстанції рішення про поновлення позивача на посаді, яке підлягає негайному виконанню, ОСОБА_1 до роботи не приступив.

За встановлених у даній справі обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги і скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.7 ст.141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення без задоволення позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги відповідача Акціонерному товариству «Українська залізниця» належить компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір у розмірі 1488 грн 60 коп. за апеляційний розгляд справи.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити.

Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 19 квітня 2023 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення на роботі відмовити.

Компенсувати Акціонерному товариству «Українська залізниця» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір у розмірі 1488 грн 60 коп. за апеляційний розгляд справи.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 3 серпня 2023 року.

Головуючий: Судді: