29 березня 2023 року Деснянський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Панченко О.М.
за участю секретаря судового засідання Богослов Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ТАС» про стягнення шкоди завданої внаслідок ДТП, -
19.09.2022 року АТ «Страхова компанія «Країна» звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ТАС» про стягнення шкоди завданої внаслідок ДТП. Позовні вимоги обґрунтовуванні тим, що 19.02.2021 року між АТ «СК «Країна»»» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №23/УА/0242751, згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Ніссан», д/н НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 09.04.2021 року на пр. Шухевича, 16 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу марки «Хюндай», д/н НОМЕР_2 , під керуванням відповідача та транспортним засобом «Ніссан», д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок даної ДТП транспортному засобу марки «Ніссан», д/н НОМЕР_1 були спричинені механічні пошкодження, а його власнику, завданий матеріальний збиток. Відповідно до страхового акту АТ СК «Країна» здійснила виплату страхового відшкодування у сумі 21 280.15 грн. Згідно з постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.06.2021 року відповідача у справі визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Хюндай», д/н НОМЕР_3 була застрахована за полісом обов`язкового страхування, то керуючись ст.ст. 22,29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» СК «Країна» було відшкодовано шкоду страховою компанією відповідача у розмірі 8 995.71 грн. Згідно зі ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів`у зв`язку з пошкодженням ТЗ відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом ТЗ з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 12 284,44 грн., які позивач просив стягнути на свою користь з відповідача у справі. Посилаючись на викладене представник позивача просив позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.09.2022 року дану цивільну справу передано за підсудністю до Деснянського районного суду м. Києва.
Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М. від 12.12.2022 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі за наявними в матеріалах справи доказами. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.
В судове засідання відповідач не з`явився, повідомлявся судом про день та час розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.
Відзив на позовну заяву, в порядку ст. 178 ЦПК України відповідачем подано не було.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про день та час розгляду справи.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторони позивача та відповідача на підставі поданих доказів.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.
За вимогами Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що 19.02.2021 року між АТ «СК «Країна»»» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №23/УА/0242751, згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Ніссан», д/н НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.
09.04.2021 року на пр. Шухевича, 16 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу марки «Хюндай», д/н НОМЕР_2 під керуванням відповідача та транспортним засобом «Ніссан», д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 .
Внаслідок даної ДТП транспортному засобу марки «Ніссан», д/н НОМЕР_1 були спричинені механічні пошкодження, а його власнику, завданий матеріальний збиток.
Відповідно до страхового акту АТ СК «Країна» здійснила виплату страхового відшкодування у сумі 21 280.15 грн.
Згідно з постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.06.2021 року відповідача у справі визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.
Оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Хюндай», д/н НОМЕР_3 була застрахована за полісом обов`язкового страхування, то керуючись ст.ст. 22,29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» СК «Країна» було відшкодовано шкоду страховою компанією відповідача у розмірі 8 995.71 грн.
Згідно зі ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів`у зв`язку з пошкодженням ТЗ відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом ТЗ з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 12 284,44 грн.,
Відповідно до вимог частини 1статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, яка заподіяна неправомірними діями майну фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла.
Відповідно до частини 1статті 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до ст. 993ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно достатті 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Відповідно до частини 2статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона(страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначену у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплчувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (ст.ст. 36, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за ст. 1194 ЦК України.
Відповідно до вимог частини 2статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.12,13,81,141,263,265,354 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ТАС» про стягнення шкоди завданої внаслідок ДТП, - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О.М. Панченко