ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2560/23 Справа № 211/7063/20 Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н.О. Суддя у 2-й інстанції - Хейло Я. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Хейло Я.В.,

суддів Мірути О.А., Тимченко О.О.,

секретар судового засідання: Тимофєєва В.О.,

сторони:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 листопада 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, яке постановлено суддею Сарат Н.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 05 грудня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2020 року позивач ОСОБА_3 ) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні дитиною.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що рішенням Довгинцівської районної в місті ради виконавчого комітету м. Кривого Рогу від 18 листопада 2020 року № 400 визначений спосіб участі відповідача ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 :

Періодичність зустрічей - тричі на тиждень , - тривалість зустрічей - щосуботи з 10-00 до 19-00, вівторок та четвер з 16-00 до 20-00 год. , - місце зустрічей - без обмежень, - за попередньою домовленістю з матір`ю дитини ОСОБА_3 . Батько дитини ОСОБА_2 проводить з малолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взимку у святкові дні - п`ять днів, влітку - два тижні.

Позивач вважає рішення Довгинцівської районної в місті ради виконавчого комітету м. Кривого Рогу від 18 листопада 2020 року № 400 таким, що порушує права дитини так як, дитина малолітня 2017 року народження, якій лише 5 років, на момент ухвалення рішення було лише 3 роки та приймаючи рішення не були враховані інтереси дитини.

В зв`язку з вищевикладеним, позивач просила суд визначити спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітньогю дитиною - донькою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 один раз на місяць протягом півгодини у присутності матері та за попередньою домовленістю з матір`ю.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 листопада 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей виконкому Довгинцівської районної в місті ради про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною - відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог повністю.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог повністю, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що без участі позивача при спілкуванні з дитиною відповідач буде свідомо, систематично та дуже з великим негативом налаштовувати дитину проти матері, що в подальшому, на думку позивача, буде дуже негативно впливати на розвиток дівчинки у майбутньому.

Вказує, що на теперішній час дитини вже п`ять років, рішення було прийнято майже два роки тому, дитина формується, зростає та потребує ретельного догляду з боку матері, щоб жодні обставини не руйнували психіку дитини та уявлення про світ.

Зазначає, що батько дитини створює обставини, внаслідок яких дитина може постраждати, а саме: ходить оголеним перед дитиною, виражається нецензурними словами.

Вважає, що відповідач байдуже ставиться до дитини, боїться, що буде з дитиною коли та буде з ним на одинці.

Узагальнення доводів та заперечень інших учасників справи

Відповідач ОСОБА_2 надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що позивач його обмовляє, позивач із за своїх особистих стосунків до нього позбавляє спілкування дитини з батьком. Просить рішення суду залишити без змін.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні наполягала на доводах апеляційної скарги, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги повністю.

Відповідач та його представник адвокат Сілкіна М.В. у судовому засіданні апеляційного суду проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили її відхилити, рішення суду залишити без зміни.

Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради Березуцька Н.І. - проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила її відхилити, рішення суду залишити без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 11).

Рішенням Довгинцівської районної в місті ради виконавчого комітету м. Кривого Рогу від 18 листопада 2020 року № 400 визначений спосіб участі відповідача ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 : - періодичність зустрічей - тричі на тиждень, тривалість зустрічей - щосуботи з 10-00 до 19-00, вівторок та четвер з 16-00 до 20-00 год., місце зустрічей - без обмежень, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини ОСОБА_3 , батько дитини ОСОБА_2 проводить з малолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взимку у святкові дні - п`ять днів, влітку - два тижні. (а.с. 8).

Згідно судового наказу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2019 року з відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини на користь позивачки ОСОБА_1 (а.с 9).

Позиція апеляційного суду

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 листопада 2022 року - залишити без змін.

Мотиви з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення в повній мірі не відповідає.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що спілкування батька з донькою необхідно здійснювати згідно порядку , встановленого рішенням виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради від 18 листопада 2020 року № 400 , якій у повній мірі відповідає найкращим інтересам дитини.

Апеляційний суд не може погодитися в повній мірі з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» у разі , коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, якій проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органу опіки з цих питань можуть бути оскаржені у суді у порядку , встановленому законом.

При розгляді справи судом встановлено, що рішенням Довгинцівської районної в місті ради виконавчого комітету м. Кривого Рогу від 18 листопада 2020 року № 400 визначений спосіб участі відповідача ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 : - періодичність зустрічей - тричі на тиждень, тривалість зустрічей - щосуботи з 10-00 до 19-00, вівторок та четвер з 16-00 до 20-00 год., місце зустрічей - без обмежень, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини ОСОБА_3 , батько дитини ОСОБА_2 проводить з малолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взимку у святкові дні - п`ять днів, влітку - два тижні.

Фактично рішення органу опіки не виконується, оскільки позивач, як мати дитини, з визначеним у рішенні способом участі батька у вихованні дитини не погоджується, оскаржує це рішення у судовому порядку та просить визначити інший спосіб, оскільки між сторонами виник спір.

Отже, суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 про визначення порядку участі батька у вихованні з дитиною шляхом спілкування один раз на місяць протягом півгодини у присутності матері та за попередньою домовленістю з матір`ю, обґрунтовано прийшов до висновку, що запропонований позивачем спосіб участі батька у вихованні дитини не відповідає найкращим інтересам дитини, проте фактично не вирішив спір між сторонами щодо способу та порядку такої участі.

Статтею 18 Конвенції ООН про права дитини визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону

і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (пункти 1 і 3 статті 9 Конвенції ООН про права дитини).

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт

з дитиною є реалізацією матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Згідно із частинами восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

За статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

За правилами частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особистої прихильності дитини, її віку, стану здоров`я та інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Отже, системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно.

Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 08 лютого 2023 року у справі № 334/1202/20.

Суд першої інстанції встановив, що після припинення шлюбних відносин сторін донька залишилась проживати разом з матір`ю. Між сторонами у справі виник спір щодо участі батька у спілкуванні з дитиною та його участі у її вихованні.

Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства).

Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судами України як джерело права.

ЄСПЛ вказував, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справах «Хант проти України», «Йогансен проти Норвегії»).

Таким чином, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Вказані висновки викладено у постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 196/1202/19.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 за місцем проживання має всі умови для виховання доньки , позитивно характеризується за місцем роботи, сплачує аліменти. Дитина до батька відноситься доброзичливо, страху не має. Жодних обставин, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітньою донькою, чи обставин, які б свідчили про таке спілкування батька з донькою, яке б перешкоджало нормальному розвитку дитини, суд не встановив.

Позбавлення відповідача права щодо його участі у спілкуванні та вихованні його доньки може позбавити дитину родинних зв`язків з батьком, любові та турботи з боку останнього, що суперечить приписам Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року.

Відповідно до частини четвертої і п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно висновку Довгинцівської районної в місті ради № 8/26-171 від 26.04.2023 року щодо розв`язання спору про визначення порядку участі ОСОБА_2 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , орган опіки підтримує спосіб участі батька у її вихованні , визначний у попередньому рішенні ради з цього питання від 18.11.2020 року.

Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновками органу опіки та піклування , якщо він є недостатньо обґрунтованим та суперечить інтересам дитини.

Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2023 року у справі № 208/4682/20 наголошував, що дитина є найбільш вразливою стороною у будь-яких сімейних конфліктах, оскільки на її долю припадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не лише спірні питання між батьками та іншими особами, а фактично визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

Заперечуючи проти рішення суду, позивач зазначала, що донька тричі на тиждень відвідує додаткові заняття та після відвідування садочку та занять о 20 годині вже лягає спати , тому спілкування з батьком у цей час не є можливим.

Враховуючи інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своєю донькою, колегія суддів частково не погоджується з визначеним способом участі батька у вихованні дитини за встановленим рішенням виконавчого комітету графіком та вважає визначити цей спосіб з врахуванням режиму та розпорядку дня дитини наступним чином : двічі на тиждень з 17 до 19 години та у суботу з 10 до 19 години, за місцем проживання батька, без присутності матері, з врахуванням графіку відвідування дитиною додаткових занять та тиждень протягом літніх місяців за погодженням з матір`ю ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що без її участі при спілкуванні з дитиною відповідач буде свідомо, систематично та дуже з великим негативом налаштовувати дитину проти матері, що в подальшому, на думку позивача, буде дуже негативно впливати на розвиток дівчинки у майбутньому суд не приймає до уваги, оскільки вони не підтверджені належними доказами та обумовлені, на думку суду, конфліктними відносинами між сторонами.

ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).

Крім того, судом першої інстанції вірно наголошено й про те, що сторони не позбавлені можливості у разі зміни вищевказаних обставин, які мають істотне значення у справі, вирішити питання про зміну порядку та способу участі у вихованні дитини.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 листопада 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визначити наступний порядок спілкування ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : двічі на тиждень з 17 до 19 години та у суботу з 10 до 19 години за місцем проживання батька за адресою АДРЕСА_1 без присутності матері, з врахуванням графіку відвідування дитиною додаткових занять та тиждень протягом літніх місяців за погодженням з матір`ю ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 квітня 2023 року.

Головуючий: Судді: