справа № 619/1970/23
провадження № 2/619/336/23
РІШЕННЯ

іменем України

01 серпня 2023 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

в складі: головуючого- судді Жорняк О.М.,

за участю секретаря судового засідання Молотко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Товарна біржа «Харківська товарна біржа» про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Товарна біржа «Харківська товарна біржа», про визнання за нею права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 ; визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , укладений 26.12.2000 року між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 та посвідчений 26.12.2000 року Товарною біржею "Харківська товарна біржа" за реєстровим № Н-1-998 - дійсним та визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_2 .

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що 26.12.2000 вона. придбала за договором купівлі-продажу у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_2 , і даний договір було посвідчено на ТБ «Харківська товарна біржа» за реєстровим номером № Н-1-998. В жовтні 2022 року. вона вирішила продати квартиру, однак дізналася, що не може її продати, оскільки договір, укладений на товарній біржі, не був посвідчений нотаріально. Крім того 26.12.2006 вона позичила ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 15000 доларів США за письмовим договором, де вказано, що гроші мають повертатися за першою вимогою і у випадку їх неповернення ОСОБА_3 зобов`язаний передати позивачці у власність житловий будинок АДРЕСА_1 , на придбання якого він і позичав гроші. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і єдиним спадкоємцем після його смерті є відповідач ОСОБА_2 .

Представник позивача адвокат Левков В.М. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача адвокат Петренко О.В. в судове засідання не з`явилася подала заяву про розгляд справи за її відсутність. Крім того подала до суду відзив на позовну заяву, де вказала, що заперечують позовні вимоги про визнання права власності за позивачкою на житловий будинок АДРЕСА_1 , оскільки позивачка не надала доказів вимоги повернення грошових коштів, і чинним законодавством не передбачено в рахунок боргу визнавати право власності на майно. Договір іпотеки між сторонами не укладався, а тому відсутні підстави для задоволення такої вимоги. Проти задоволення інших позовних вимог не заперечували, оскільки обставини вказані у позові відповідають дійсності.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлявся належним чином, про що мається підтвердження в матеріалах справи, з заявами до суду не звертався.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 виходячи з наступного .

Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи,згідно договору купівлі-продажу №Н-1-998 від 26.12.2000 року ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_2 .

Вказаний договір був укладений на товарній біржі «Харківська товарна біржа». За домовленістю сторін квартира була придбана за 16956 гривень

Згідно з умовами Договору ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прийняли кошти за квартиру та передали ОСОБА_1 правовстановлюючі документи та ключі від квартири. Істотні умови договору були виконані сторонами в повному обсязі. Однак договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений, оскільки була можливість оформити договір на біржі.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 12.10.2021 р. відкрита спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 Місце заведення: Приватний нотаріус Гібадулова Л.А., номер у спадковому реєстрі №68461004, номер у нотаріуса 55/2021.

Відповідно до довідки приватного нотаріуса ХМНО Гібадулової Л.А. від 29.11.2022 р. №90/02-14 , за матеріалами спадкової справи №55/2021 (номер спадкової справи у Спадковому реєстрі 68461004), заведеної ПН ХМНО Харківської області Гібадулової Л.А. після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 29.11.2022 р.наявні дані про те, що до складу спадкоємців ОСОБА_3 входить ОСОБА_2 .

Оскільки відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 склалися в момент укладення спірного договору - 26.12.2000 , то суд застосовує приписи Цивільного кодексу Української РСР (1963 року).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року), угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції, що діяла на час укладення спірного правочину, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в)якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Відповідно до вимог ст. 224 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 227 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 Кодексу).

Відповідно до вимог ст. 228 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року), продаж майна провадиться за цінами, що встановлюються за погодженням сторін, якщо інше не передбачено законодавчими актами.

За змістом ст. 153 Цивільного кодексу Української РСР(1963року), договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Статтею 154 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року), який діяв на час укладення спірного договору, передбачено, що коли сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому обумовленої форми, хоч би за законом для даного виду договорів ця форма і не потребувалась. Якщо згідно з законом або угодою сторін договір повинен бути укладений в письмовій формі, він може бути укладений як шляхом складання одного документа, підписаного сторонами, так і шляхом обміну листами, телеграмами, телефонограмами та ін., підписаними стороною, яка їх надсилає.

Згідно постанови ВС України від 24.05.2017. до 01.01.2004 право власності в набувача майна за договором виникало з моменту передання речі (постанова №640/2034/15-ц).

Верховний суд України, зокрема, зазначив, що за положеннями статті 128 ЦК УРСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Переданням визнається вручення речей набувачеві, отже вирішуючи спори, що випливають з правовідносин, які виникли до набрання чинності ЦК України та тривають до цього часу, суди, вирішуючи питання про набуття права власності на майно відповідно до положень ст. 5 цього кодексу повинні виходити з положень законодавства, яке діяло на час виникнення правовідносин, повинні встановити час та підстави виникнення права власності, з`ясувати чи належить майно до нерухомих речей та чи підлягає воно реєстрації відповідно до законодавства, яке діяло на той час та на момент виникнення спору.

Таким чином, на час укладання договору купівлі-продажу діяв ЦК УРСР положення якого не пов`язували державну реєстрацію з моментом виникнення права власності.

Зі змісту договору від 26.12.2000 вбачається, що укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на товарній біржі «Харківська товарна біржа» правочин містить всі ознаки договору купівлі-продажу, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору купівлі-продажу, передбачених ст. 153 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року), який діяв на момент укладення вказаного правочину, про що свідчать їх підписи у ньому, за наслідками укладення зазначеного договору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 передали квартиру у власність покупцю ОСОБА_1 , а остання прийняла майно і сплатила за нього певну грошову суму.

Вищевказана угода укладена відповідно до вимог законодавства, діючого на момент укладення такої угоди, угода зареєстрована на біржі, однак не посвідчена нотаріально, оскільки на час її укладення посвідчення такої угоди на законодавчому рівні не передбачалося, сторони даного договору купівлі-продажу повністю виконали умови договору.

Відповідно до вимог ст. 47 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року), який діяв на час укладення спірного договору, така угода купівлі-продажу вважається дійсною.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду у справі за № 6-1288цс17 від 06.09.201. однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

У зв`язку з тим, що сторони за Договором №Н-1-998 від 26.12.2000 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 померли, вказана обставина свідчить про неможливість подальшого нотаріального посвідчення цього правочину та наявність передбачених законом підстав для визнання в судовому порядку дійсним договору купівлі-продажу спірної квартири.

Враховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на квартиру АДРЕСА_2 підлягають задоволенню.

Розпорядженням Харківського міського голови Кернеса Г.А. від 02.02.2016 № 7 "Про перейменування об`єктів топоніміки міста Харкова", вулицю Корчагінців було перейменовано в Амосова.

За таких обставин,суд вбачає підстави для задоволення позову в цій частині.

Разом з тим позовні вимоги про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не підлягають задоволенню, оскільки позивачка не надала доказів вимоги повернення грошових коштів, відповідач заперечує вказані вимоги та чинним законодавством не передбачено визнавати право власності на майно в рахунок боргу. Договір іпотеки між сторонами не укладався, а тому відсутні підстави для задоволення такої вимоги.

Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту є неефективним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10-13,76-81,89,158, 264-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , укладений 26.12.2000 року між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 та посвідчений 26.12.2000 Товарною біржею "Харківська товарна біржа" за реєстровим № Н-1-998 - дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2 .

В іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скаргана рішеннясуду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_4 .

Третя особа: Товарна біржа «Харківська товарна біржа», , місцезнаходження: 61058, м. Харків, пр. Науки, будинок 5.

Суддя О. М. Жорняк