Справа № 301/544/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" квітня 2023 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Чийпеш А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в Іршавський районний суд Закарпатської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей.

Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони зареєстрували шлюб 23 листопада 2002 року у виконкомі Приборжавської сільської ради Іршавського району Закарпатської області за актовим записом №21. Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

25 лютого 2022 року сторони уклали Договір про визначення місця проживання дітей, згідно якого перші 6 місяців діти проживатимуть з позивачкою, а інший час з батьком за домовленістю.

Укладаючи шлюб із ОСОБА_2 , позивачка мала на меті збудувати міцну та щасливу сім`ю. Однак, протягом останнього року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, були непорозуміння, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони є різними за характерами, кожен з них має різні погляди на життя та сімейні обов`язки. Всі їхні спроби налагодити стосунки не були успішними, їм складно знайти компроміс для підтримки тривалих, гармонійних сімейних відносин. Позивачка переконана, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Подальше сумісне життя і збереження сім`ї є неможливим.

Сторонами досягнуто домовленості щодо місця проживання їхніх дітей. На даний час діти проживають спільно з обома батьками. Однак, після розірвання шлюбу сторони планують проживати окремо та здійснювати самостійний спосіб життя. Тому між позивачкою та відповідачем досягнуто домовленості щодо подальшого місця проживання дітей та зобов`язань щодо належного піклування про дітей та їх утримання.

На день пред`явлення позову син сторін досяг шістнадцяти років, а дочка досягла десяти років. Місце проживання дітей було визначено за спільною згодою сторін, про що вони склали відповідний договір від 25.02.2022 року: обоє дітей проживатимуть зі своїм батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Домовленість щодо місця проживання дітей досягнута з дотриманням положень ст.160 СК України з урахуванням потреб і прив`язаності кожної дитини, тому це не буде травмою для дітей. Сторони не мають намірів перешкоджати один одному в здійсненні їхніх прав та обов`язків щодо дітей.

Наразі відповідач перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 просила розірвати шлюб із ОСОБА_2 , а також визначити місце проживання дітей наступним чином: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та затвердити Договір від 25.02.2022 року про визначення місця проживання дитини.

Ухвалою Іршавського районного суду від 01.03.2023 року відкрито провадження у справі, в порядку ч.6 ст.56 ЦПК України до участі у справі в якості органу, якому законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, залучено виконавчий комітет Довжанської сільської ради, для подання письмового висновку органу опіки та піклування щодо вирішення спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визначення місця проживання неповнолітніх дітей, а також справу призначено на підготовче судове засідання на 23.03.2023 року.

17 березня 2023 року ОСОБА_1 подала заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої зазначила, що вона з відповідачем разом не проживає близько двох років та спільного господарства вони не ведуть. Позивачка проживає в м. Мукачево, де і зареєстровано її місце проживання. Відповідачу відомо, що позивачка перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком, з яким бажає зареєструвати шлюб. Діти сторін проживають разом з відповідачем і позивачка проти цього не заперечує.

Ухвалою Іршавського районного суду від 05.04.2023 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті на 27.04.2023 року.

У судове засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, подали заяви, згідно яких позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов у повному обсязі, справу розглянути без їх участі (а.с. 65, 99-100).

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи були належним чином повідомлені. Представник відповідача подала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила такі задовольнити та розглянути справу по суті без участі відповідача та його представника (а.с.105).

Представник виконавчого комітету Довжанської сільської ради у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки до суду не повідомив (а.с. 97).

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на підтвердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги про розірвання шлюбу задовольнити, а у задоволенні позовних вимог про визначення місця проживання дітей відмовити, виходячи з таких підстав.

Сторони зареєстрували шлюб 23 листопада 2002 року у виконкомі Приборжавської сільської ради Іршавського району Закарпатської області за актовим записом №21, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 від 23.11.2002 року (а.с.5).

Подружжя припинило шлюбні відносини, близько двох років проживають окремо, не ведуть спільного господарства, миритися та поновлювати сімейні відносини не бажають. Шлюб сторін носить формальний характер, подальше його збереження для сторін є неможливим.

Згідно з ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав.

За таких обставин, суд вважає шлюб між сторонами розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін.

Що стосується позовної вимоги ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей з відповідачем та затвердження Договору між батьками про визначення місця проживання дітей, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. (ч.3 ст.12, ч. 1, 3 ст.13, ч.1 ст.81 ЦПК України).

Позивач це особа на захист прав, свобод та інтересів якої заявлено позов.

ОСОБА_1 просила визначити місце проживання дітей з батьком - відповідачем ОСОБА_2 та затвердити Договір між сторонами щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини від 25.02.2022 року.

Судом встановлено, що сторони є батьками двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13), та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14).

З позовної заяви та приєднаних матеріалів справи вбачається, що сторони після припинення шлюбних відносин проживають окремо: позивачка проживає за адресою АДРЕСА_2 (а.с.64), а відповідач за адресою АДРЕСА_1 (а.с.15). Неповнолітній син сторін - ОСОБА_3 та їх малолітня дочка - ОСОБА_4 залишились проживати з батьком за адресою АДРЕСА_1 .

Вказана обставина підтверджується позовною заявою, поданими сторонами до суду заявами, а також характеристиками на дітей з навчальних закладів, Актом оцінки потреб сім`ї від 09.03.2023 року, висновком оцінки потреб сім`ї від 09.03.2023 року (а.с.47,49,50,5357, 58-60).

Судом на виконання вимог ч.4 та ч.5 ст.19 СК України, відповідно до ч.6 ст.56 ЦПК України при відкритті провадження у справі до участі у справі в якості органу, якому законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, залучено виконавчий комітет Довжанської сільської ради, для подання письмового висновку органу опіки та піклування щодо вирішення спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визначення місця проживання неповнолітніх дітей.

16 березня 2023 року до суду надійшов лист виконавчого комітету Довжанської сільської ради №06-14/50/440 від 13.03.2023 року з додатками, згідно якого 09.03.2023 року ОСОБА_1 подала в Службу у справах дітей Довжанської сільської ради нотаріально посвідчену заяву №439 від 04.03.2023 року про надання згоди своїм дітям ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на проживання разом з їх батьком ОСОБА_2 . Питання визначення місця проживання дітей при роздільному проживанні батьків не є спірним, оскільки між батьками щодо зазначених обставин відсутні протиріччя, а натомість існує взаємоузгоджена обопільна домовленість. Через відсутність спору подання ними відповідного висновку вважали недоцільним (а.с.45-60).

Згідно вимог ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Аналогічні положення містить ст. 29 ч.2 та ч.3 ЦК України, згідно якої фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до вимог ст. 7 ч.3,4,7 СК України, сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як встановлено судом, син сторін на день розгляду даної справи досяг 16-річного віку, а дочка 12-річчя. Тобто, неповнолітній ОСОБА_3 вправі вирішувати самостійно з ким з батьків проживати, а місце проживання малолітньої ОСОБА_4 визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Судом може вирішуватися тільки спір щодо місця проживання малолітньої дитини, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина (ст. 161 ч.1 СК України).

Судом встановлено, що неповнолітній син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який досяг 16-річного віку, вже проживає з батьком, відповідачем по справі, тобто самостійно визначив своє місце проживання. Дана обставина підтверджується копією довідки Довжанської сільської ради №19 від 19.08.2023 року (а.с.15).

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 також відсутній і будь-який спір щодо місця проживання їхньої малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки вони обоє, як батьки, погоджуються на проживання дитини з батьком.

Ні сама позивачка, ні відповідач не заперечують проти того, щоб їх діти і надалі залишалися проживати з батьком - відповідачем ОСОБА_2 . Вказана обставина підтверджується як позовною заявою та поданими сторонами до суду заявами, так і Договором про визначення місця проживання дитини від 25.02.2022 року.

Вказаний договір між сторонами був укладений 25.02.2022 року, тобто задовго до звернення до суду з даним позовом (14.02.2023 року), і його умови сторонами виконуються.

Згідно Договору про визначення місця проживання дитини від 25.02.2022 року батьки погодили, що перші шість місяців діти проживатимуть з матір`ю, оскільки батько служить добровольцем у ЗСУ. Потім після повернення батька з ЗСУ - діти житимуть з батьком.

Згідно пункту 4.2.1 Договору, батьки зобов`язуються переглянути умови цього договору протягом одного місяця при:

- досягненні дочкою ОСОБА_4 десятирічного віку (місце проживання самої дитини буде визначено з урахуванням бажань самої дитини);

- по досягненні 14 років сином - ОСОБА_3 , коли він самостійно буде визначати місце свого проживання.

Як встановлено судом, син сторін на день розгляду даної справи досяг 16-річного віку, а дочка 12-річчя. Зміни до договору сторонами не вносилися.

Згідно ст. 9 СК України, подружжя, батьки дитини, батьки та діти можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства.

Будучи батьками неповнолітнього сина та малолітньої дочки сторони відповідно до ч.2 ст.160 СК України досягли згоди як щодо місця проживання своїх дітей, так і щодо виховання та утримання останніх, уклавши між собою письмовий Договір, затвердження якого судом законом не передбачено.

Отже, ніякого спору між сторонами щодо визначення місця проживання малолітніх дітей не має і в силу закону суд не може визначати місце проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Тим паче, що на день розгляду справи умови договору не відповідають вимогам ст. 160 СК України щодо визначення виключно самими батьками місця проживання неповнолітнього та малолітньої, яка досягла 10 років.

Оскільки позивачкою ОСОБА_1 не надано суду доказів порушення, невизнання чи оспорювання її прав, а також існування між сторонами спору щодо визначення місця проживання малолітніх дітей, суд вважає відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей з відповідачем та затвердження судом договору між батьками щодо місця проживання дітей.

При цьому, відповідач ОСОБА_2 (батько дітей), не заперечуючи проти визначення місця проживання дітей з ним, з таким позовом до суду не звертався.

Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України суд вважає стягнути з відповідача в користь позивачки судові витрати по справі у виді 1073,60 грн. судового збору, що був сплачений позивачкою за позовну вимогу про розірвання шлюбу при зверненні до суду (а.с. 2).

Керуючись ст. 24, 105 ч.3, 112, 160, 161 СК України, ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України,

р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований 23 листопада 2002 року у виконкомі Приборжавської сільської ради Іршавського району Закарпатської області за актовим записом №21 - розірвати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком та затвердження Договору від 25.02.2022 року про визначення місця проживання дитини - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканки АДРЕСА_2 , судові витрати в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 27 квітня 2023 року.

Головуюча: М. О. Пітерських