Справа № 351/1057/21
Номер провадження №2/351/22/23
У Х В А Л А

Іменем України

20 липня 2023 року м.Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Собка В.М.,

з участю секретаря Яворницької А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа: Відділ Держгеокадастру у Снятинському районі ГУ в Івано-Франківської області, про визнання Державного акту на право приватної власності на землю серія ЯД №879682 від 30.04.2009, Державного акту на право приватної власності на землю серія ЯД №831045 від 30.04.2009 та свідоцтва про право на спадщину за законом №2-387 від 23.04.2001- недійсними та скасувати та заяву представника відповідачки ОСОБА_3 про стягнення судових витрат, -

В С Т А Н О В И В:

11 червня 2021 до Снятинського районного суду Івано-Франківської області надійшла вказана заява.

Ухвалою Снятинського районного суду від 06 липня 2021 року було відкрито провадження по справі.

07 жовтня 2021 року ухвалою Снятинського районного суду справу призначено до судового розгляду.

12 липня 2023 року через канцелярію суду від позивача по справі надійшла заява про залишення вищевказаного позову без розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява позивача про залишення позову без розгляду підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Оскільки подання заяви про залишення позову без розгляду є правом позивача, яке не може бути обмежено судом, то заява підлягає задоволенню.

Відтак, заявник скористався своїм правом та подав заяву про залишення заяви без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення заяви позивача ОСОБА_1 про залишення заяви без розгляду.

20 липня 2023 року від представника відповідачки ОСОБА_2 до суду надійшла заява про стягнення судових витрат, які понесені позивачко та її представником у зв`язку розглядом справи, а саме: витрати на поїздки із м. Коломия в м. Снятин для участі в судових засіданнях та назад, компенсація за витрачений заробіток та інші витрати, які передбачити не можливо.

На підставі наведеного просить суд стягнути із позивача на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 9178,53 грн., а саме : 4501,72 грн. вартість дизельного палива до автомобіля; 65,00 грн. витрати на послуги АТ «Укрпошта»; 34,00 грн. витрати на послуги нотаріуса; 600,00 грн. добові витрати на харчування та фіксування інших власних потреб в дні проведення судових засідань; 3977 грн. компенсація за втрачений заробіток.

Дослідивши матеріали справи у задоволенні заяви представника позивачки про стягнення з позивача на користь відповідачки судових витрат понесених під час розгляду справи, суд вважає відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 177 ЦПК України суду повинні бути надані докази про надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

При перегляді судом вищевказаної заяви було встановлено, що представником відповідачки подано вищезазначену заяву у трьох примірниках, однак представник відповідачки не надав суду доказів про надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Однак, представником відповідачки при подачі відзиву на позовну заяву від 12.08.2021 лише зазначено, що відповідачем та її представником у майбутньому будуть понесені судові витрати у зв`язку із розглядом даної справи, однак ні відповідачкою ні її представником не було вказано попередній (орієнтовний) розрахунок таких витрат, який є обов`язковою складовою першої заяви по суті спору.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Згідно з ч. 2 ст. 134 ЦПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Наведена норма процесуального закону надає суду право у разі невиконання стороною обов`язку подати попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат відмовити у їх відшкодуванні, за винятком суми сплаченого стороною судового збору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 р. у справі № 904/4494/18).

Крім того, вартість дизельного палива не є судовими витратами, оскільки сторона могла їхати до суду громадським транспортом. Чеки про витрати на послуги АТ «Укрпошта» не містять даних про те, що вони пов`язані із розглядом даної конкретної справи. Реєстрація довіреності також не є пов`язана саме із цією конкретно справою. Добові витрати на харчування та фінансування інших власних потреб в дні проведення судових засідань суд не розцінює як судові витрати понесені стороною з розглядом справи. Компенсація за втрачений заробіток не сторони по справі, а її представника, не підлягає до задоволення, оскільки згідно із Розпорядженнями №851-к, №59-к, №166-к, №424-к, №720-к та №863-к ОСОБА_4 надавались відпустки без збереження заробітньої плати у зв`язку із сімейними обставинами , а не з розглядом даної конкретної справи.

Керуючись ст.ст. 134, 177,257,259,260,352 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа: Відділ Держгеокадастру у Снятинському районі ГУ в Івано-Франківської області, про визнання Державного акту на право приватної власності на землю серія ЯД №879682 від 30.04.2009, Державного акту на право приватної власності на землю серія ЯД №831045 від 30.04.2009 та свідоцтва про право на спадщину за законом №2-387 від 23.04.2001- недійсними та скасувати - залишити без розгляду.

У задоволенні заяви представника відповідачки ОСОБА_3 про стягнення судових витрат - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий: Василь СОБКО