Справа № 564/1336/23
Рядок статзвіту № 69
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Грипіч Л.А.
з участю секретаря Вознюк Ю.В.
за участі учасників судового розгляду:
позивача - не з`явився
представника позивача - не з`явився
відповідача - не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів присуджених за рішенням суду
ОСОБА_1 звернулась до Костопільського районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів присуджених за рішенням суду.
В обґрунтування позовних вимог, вказує на те, що відповідно до рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 30.10.2018 у справі №564/2624/18 розірвано шлюб між позивачем та відповідачем, а на підставі рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 11.12.2018 у справі №564/3025/18 з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
Вказує, що відповідач є працездатною особою, працює офіційно та має дохід та не має обставин, які б унеможливлювали ним сплату аліментів на утримання дитини, а тому вважає, що останній має можливість сплачувати аліменти в частині від доходів і вважає, що аліменти можуть бути визначені у розмірі 1/4 частки від усіх доходів відповідача.
Просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі на стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки всіх видів доходів ОСОБА_2 , але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 09.05.2023 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, про що повідомлено сторони.
Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, позивачу у 5-ти денний строк з дня отримання відзиву на позов подати відповідь на відзив, відповідачу у строк не пізніше 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзив подати свої заперечення на відповідь на відзив.
Правом на подання відзиву на позов відповідач не скористався.
Ухвалою суду від 07.06.2023 здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін в розгляд справи порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
Позивач ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву. Про дату, час та місце розгляду справи відповідача було повідомлено належним чином.
Відповідно до ч.4 ст.223 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладене, дійшов висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній даних, доказів та постановити заочне рішення.
Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд встановив наступне.
ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 19.08.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис про народження №298.
Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 30 жовтня 2018 року у справі №564/2624/18 розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 08.11.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис за №276. Рішення суду набрало законної сили 30.11.2018.

На підставі рішення суду від 11 грудня 2018 року у справі №564/3025/18 Костопільським районним судом Рівненської області видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 900 (дев`ятсот) грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня звернення до суду, а саме з 31 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Із довідки про реєстрацію місця проживання особи №176/09-06, виданої 12.01.2022 виконавчим комітетом Костопільської міської ради та відмітки у паспорті позивача про її зареєстроване місце проживання вбачається, що малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно приписів ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В Декларації прав людини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений соціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу.

Стаття 3 Конвенції OOH про права дитини передбачає, що усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За положеннями статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 Сімейного кодексу України). Стаття 192 Сімейного кодексу України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 Сімейного кодексу України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі №752/26176/18, провадження №61-16697св21.

Судом встановлено, що з відповідача за рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 11 грудня 2018 року у справі №564/3025/18 з відповідача ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 900 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років з 01.01.2023 становить 2833 грн.

При цьому суд враховує, що доказів наявності у відповідача постійного офіційного заробітку (доходу) позивачем не надано, а відтак розмір аліментів визначатиметься виконавцем на підставі ч.2 ст.195 Сімейного кодексу України, тобто виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Згідно розміщеної на офіційному Веб-порталі Головного управління статистики у Рівненській області інформації, середньомісячна заробітна плата по Рівненській області становила 13358 грн.

Відтак, з урахуванням ч.2 ст.195 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, який просить стягувати позивач - 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, становитиме 3339,50 грн. (13358 грн.?4).

При цьому, позивачем не доведено та належним чином не обґрунтовано можливість відповідача сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) останнього.

Більше того, в силу вимог ч.1 ст.141 Сімейного кодексу України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а відтак останні несуть рівні обов?язки щодо утримання дітей і позивачем не надано будь-яких доказів, які б свідчили, що позивач зі своєї сторони несе аналогічні розміру заявленим позовним вимогам витрати по утриманню спільної дитини.

Разом з тим, забезпечуючи право на справедливий суд, враховуючи пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб та інші встановлені обставини, що мають істотне значення для вирішення даної справи, враховуючи, що дитина потребує більше коштів на своє утримання, суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення розміру аліментів у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, що з розрахунку середньої заробітної плати по Рівненській області та визначеного прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років відповідатиме мінімальному гарантованому розміру аліментів на дитину відповідного віку і такий розмір аліментів не буде надто обтяжливим для відповідача.

Враховуючи наведене, позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, то суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 263-265, 268, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів присуджених за рішенням суду - задоволити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, присуджених за рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 11 грудня 2018 року по справі №564/3025/18 та визначити аліменти у часті від заробітку (доходу) ОСОБА_2 .

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/6 /однієї шостої/ частки від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 копійок судового збору за подання позовної заяви.

Заочне рішення може бути переглянуте Костопільським районний судом за письмовою заявою відповідача, шляхом подачі заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач:

ОСОБА_1 (жителька АДРЕСА_1 ), РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач:

ОСОБА_2 (житель АДРЕСА_2 ), РНОКПП: НОМЕР_3 .

Повне рішення складено

24 липня 2023 року.

СуддяЛ. А. Грипіч