Справа № 348/1596/20
Провадження № 22-ц/4808/550/23
Провадження № 22-ц/4808/692/23
Головуючий у 1 інстанції Міськевич О. Я.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач)

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря Кузів А.В.

з участю ОСОБА_1 її представника адвоката Калинюка М.М.

представника ОСОБА_2 адвоката Госедла О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Надвірнянського районного суду від 16 лютого 2023 року та додаткове рішення Надвірнянського районного суду від 13 березня 2023 року, ухвалені в складі судді Міськевич О.Я. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Пасічнянська сільська рада Надвірнянського району Івано-Франківської області про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Пасічнянська сільська рада Надвірнянського району Івано-Франківської області про визнання заповіту недійсним.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та двох земельних ділянок, а саме: земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1385га кадастровий номер :02:001:0028, розташованої в с.Максимець, присілок Максимець-Звір Зеленської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області та земельної ділянки (кадастровий номер :02:001:0042), що знаходиться в присілку Максимець-Звір с. Максимець Надвірнянського району Івано-Франківської області. Покійний ОСОБА_3 02 вересня 2014 року склав на її користь заповіт, який посвідчений Державним нотаріусом Надвірнянської районної нотаріальної контори Шушкевич С.М., реєстраційний номер №1-1152, на підставі якого спадкодавець заповів їй земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1385 га кадастровий номер :02:001:0028, розташовану в с. Максимець, присілок Максимець-Звір Зеленської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області. За заповітом посвідченим приватним нотаріусом Надвірнянського районного нотаріального округу Кузнєцовою Н.М. 05 жовтня 2011 року, реєстраційний номер №1809, спадкодавець також заповів їй земельну ділянку (кадастровий номер :02:001:0042), що знаходиться в присілку Максимець-Звір с. Максимець Надвірнянського району Івано-Франківської області. Після смерті батька, у червні 2020 року вона звернулася до ОСОБА_4 приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу за відкриттям спадкової справи, то дізналася, що батько за життя, 03.03.2020 року склав заповіт, яким все своє майно заповів її братові ОСОБА_2 . Даний заповіт посвідчений секретарем Зеленської сільської ради Надвірнянського району та знаходиться у спадковій справі № 65982919. Вказує, що її брат ОСОБА_2 намагався примусити батька переоформити належне йому майно. Для цього в березні 2020 року, коли батько був хворий та не завжди впізнавав людей, брат запросив до домоволодіння батька секретаря Зеленської сільської ради для оформлення відповідного заповіту. Пізніше батько намагався скасувати складений заповіт та надіслав до Зеленської сільської ради заяву, що підтверджується листом від виконавчого комітету Зеленської сільської ради про відмову батькові у скасуванні заповіту, посвідченого 03.03.2020 року за №14. Стверджує, що покійний батько, який не впізнавав людей, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Спадкодавець, що склав заповіт був фізично нездоровою особою у зв`язку із чим не в змозі був здійснити відвідування будь-якого нотаріуса та самостійно не міг вчиняти будь-які нотаріальні дії. Просила визнати недійсним та скасувати заповіт №14 від 03.03.2020 року, посвідчений Зеленською сільською радою Надвірнянського району Івано-Франківської області.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 16 лютого 2023 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 , третя особа: Пасічнянська сільська рада Надвірнянського району Івано-Франківської області про визнання заповіту недійсним.

Додатковим рішенням Надвірнянського районного суду від 13 березня 2023 року заяву представника відповідача-адвоката Госедла Олексія Дмитровича про ухвалення додаткового рішення та стягнення 12 800 грн витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 11600,00 грн (одинадцять тисяч шістсот гривень) витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що воля спадкодавця не відповідає його волевиявленню, що підтверджують свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Так, заповідач ОСОБА_3 розділив своє майно між своїми дітьми, зокрема частину свого майна, яка складається з двох земельних ділянок, він заповів своїй дочці - ОСОБА_1 , що підтверджується копіями заповітів. Також посилається на те, що текст оскаржуваного нею заповіту секретар сільської ради складала самостійно в приміщенні Зеленської сільської ради без .участі заповідача ОСОБА_3 та без участі будь-яких свідків, що є порушенням п. 1.4. Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011року №3306/5.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 на додаткове рішення суду ставиться питання про скасування вказаного рішення з ухваленням нового про відмову у задоволенні заяви про його ухвалення посилаючись на те, що сума витрат на професійну правничу допомогу є значно завищеною, сума судових витрат заявлена до відшкодування істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтованому) розрахунку, розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсягом наданих адвокатом послуг. Вважає, що витрати на професійну правничу допомогу повинні становити 3 000 грн.

20 квітня 2023 року представник ОСОБА_2 адвокат Госедло О. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи апеляційної скарги заперечив. Вказує, що заповіт складений ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_8 та посвідчений 03.03.2020 року Зеленською сільською радою Надвірнянського району Івано-Франківської області є останнім воловиявленням спадкодавця і є його реалізованим правом. Серетарем виконавчого комітету Зеленської сільської ради Тимчук Н.В. перед складанням заповіту особу спадкодавця встановлено та перевірено його дієздатність. Крім того, ОСОБА_9 на момент складання заповіту займала посаду секретаря виконавчого комітету Зеленської сільської ради та була повноважена посвідчувати заповіт.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційні скарги підтримала, просить задовольнити подані нею скарги.

Представник ОСОБА_2 адвокат Госедло О. апеляційні скарги не визнав, заперечуює щодо задоволення скарг, вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що на момент посвідчення заповіту 03.03.2020 будь-якими психічними розладами не страждав, а тому мав можливість розуміти свої дії та керувати ними. Заповіт відповідає вимогам закону щодо його форми, змісту та порядку складення, прочитаний заповідачу підписаний в присутності свідків за його бажанням підписаний в зв`язку з хворобоюю , посвідчений повноважною на те особою, яка перевірила дієздатність спадкодавця і встановила дійсну волю щодо розпорядження майном на випадок його смерті, секретарем зеленської сільської ради Надвірнянського району Івано- Франківської області , додержано порядок посвідчення заповіту, зокрема послідовність всіх необхідних у цьому процесі дій, а позивачем не доведено таких порушень такого процесу, які би були наслідком недійсності заповіту.

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_2 та стягуючи з ОСОБА_1 11 600,00 грн (одинадцять тисяч шістсот гривень) витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що між відповідачем та адвокатом Госедлом О.Д. було укладено договір про надання правничої допомоги № 49 від 25.09.2020 та підтверджено про надання такої допомоги актом приймання-передачі наданих послуг від 21.02.2023, квитанції до прибуткового касового ордера № 57 від 05.10.2020, та № 05 від 21.02.2023, про оплату таких послуг на загальну суму 12800 грн. Разом з тим, ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог щодо розміру оплати за надання правничої допомоги, зокрема: за попередню консультацію до подання відзиву, узгодження правової позиції 400 грн.; складання та подання відзиву 2400 грн., участь в судових засіданнях (незалежно від часу проведення) 8800 грн. (11 судових засідань з розрахунку 800 грн за одне судове засідання), а всього 11600,00 грн. витрат на правничу допомогу, оскільки саме такий розмір оплати правничої допомоги підтверджується доказами надання представником позивача правничих послуг у справі та заява про їх відшкодування і розрахунок були надані у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

Ухвалене судом першої інстанції рішення суду відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер - ОСОБА_3 (батько позивача та відповідача ) ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Зелена Надвірнянського району Івано-Франківської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, актовий запис №14.(т.1 а.с.32) .

03.03.2020р ОСОБА_3 заповів усе своє майно, де б воно не було та з чого воно б не складалося, а також все те, на що він за законом буде мати право своєму синові ОСОБА_2 . Його заповіт посвідчений секретарем виконкому Зеленської сільської ради, Надвірнянської району Івано-Франківської області.

В зв`язку з похилим віком та станом здоров`я заповідача та на його особисте прохання заповіт посвідчено вдома за адресою: адресою АДРЕСА_1 . Зареєстровано в реєстрі за №14. ( а.с.136).

Відповідно до довідки, виданої Зеленською сільською радою, Надвірнянського району, Івано-Франківської області за №432 від 06.04.2020р. ОСОБА_2 про те, що дійсно на день смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 вони проживали разом та разом вели спільне гоподарство . (т.1 а.с. 34).

Відповідно до відки від 24.09.2020 року №87, виданою КНП «Надвірнянська центральна районна лікарня» консультативно-діагностичного центру на ім`я ОСОБА_3 . ОСОБА_3 не перебував на обліку в наркологічному кабінету та за медичною допомогою до нарколога не звертався(т.1 а.с.39)

Також ОСОБА_3 на обліку в психіатричному кабінеті не перебував та за медичною допомогою не звертався, що підтверджується довідкою від 24.09.2020 року б/н, виданою КНП «Надвірнянська центральна районна лікарня» консультативно-діагностичний центр видана на ім`я ОСОБА_10 .

З довідки, виданої виконкомом Зеленської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області за № 577 від 22.09.2020. ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 на день смерті був зареєстрований с. Максимець та проживав в АДРЕСА_1 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . На час його смерті за даною адресою був зареєстрований син ОСОБА_3 1977р.н. Заповіт від імені ШарабуракаМ. в. складався та посвідчувався виконкомом Зеленської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області за №14 від 03.03.2020р. ( а.с. 35).

Отже, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки та відповідача ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 03.03.2020 року заповів усе своє майно, де б воно не було та з чого воно б не складалося, а також все те, на що він за законом буде мати право синові ОСОБА_2 . Вказаний заповіт посвідчено вдома у заповідача за адресою: АДРЕСА_1 через його похилий вік секретарем виконкому Зеленської сільської ради, Надвірнянської району Івано-Франківської області. У зв`язку з неможливістю заповідача ОСОБА_3 прочитати і підписати заповіт текст заповіту вголос прочитано і підписано ОСОБА_5 в присутності двох свідків: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Згідно статті 1233 ЦК України встановлено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частинами другою, третьою та четвертою статті 1254 ЦК України закріплено, що заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Загальні підстави недійсності правочину визначені статтею 215 ЦК України.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійснимє правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судомне вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно зі статтею 1247 ЦК Українизаповіт складається у письмовій формііз зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251, 1252 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування(частина перша статті 1251 ЦК України).

Вказане також закріплено положеннями статті 37 Закону України«Про нотаріат», підпунктом 5 пункту «б» частини першої статті 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, що затверджений наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5 (далі - Порядок), визначено порядок посвідчення заповіту посадовими особами органів місцевого самоврядування.

Так, у пункті 1.2. розділу I цього Порядку зазначено, що нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій. Пунктом 2.1. розділу II Порядку встановлено, що нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянинне може з`явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. Відповідно до положень пункту 2.3. розділу II Порядку при вчиненні нотаріальної дії посадові особи органів місцевого самоврядування встановлюють особу, яка звернуласяза вчиненням нотаріальної дії.

Пункт 1.11 Порядку визначає, що на бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись не менше ніж при двох свідках. Свідками можуть бути особи з повною цивільною дієздатністю.

Свідками не можуть бути: нотаріус; особи, на користь яких складено заповіт; члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт.

Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім`я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка.

Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому.

Підписання заповіту іншою особою на прохання заповідача відбулося з дотриманням вимог закону та відображало дійсне волевиявлення заповідача на розпорядження своїм майном. Текст спірного заповіту був прочитаний вголос у присутності заповідача.

Вказані висновки узгоджуються із висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 28 жовтня 2019 року у справі № 484/4366/18 (провадження № 61-17401св19), від 05 листопада 2020 року у справа № 347/900/18 (провадження № 61-3275св19), від 06 серпня 2020 року у справі № 460/82/17 (провадження № 61-39647св18), 04 травня 2022 року у справі № 447/142/18 (провадження № 61-6341св21).

У статті 1257 ЦК України передбачено вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним та зазначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено,що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині 3 статті 203 ЦК України.

Зі змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює доказиза своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, вірно встановлено, що особу ОСОБА_3 та його дієздатність під час складення заповіту перевірено уповноваженою на те особою - секретарем Зеленської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, на яку покладено обов`язки із вчинення нотаріальних дій на території відповідної сільської ради рішенням виконавчого комітету сільської ради.

З урахуванням наведеного, встановивши, що заповіт відповідає вимогам закону щодо його форми та порядку укладення, особу заповідача встановлено за паспортом із зазначенням у заповіті реєстраційного номеру облікової картки платника податків, підписаний особисто заповідачем, зазначено місце складення заповіту, вказано дату й місце його посвідчення, посвідчений уповноваженою на те особою, яка перевірила дієздатність заповідача і з`ясувала його дійсну волю щодо розпорядження майном на випадок смерті, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що воля спадкодавця не відповідає його волевиявленню, що підтверджують свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , так як заповідач ОСОБА_3 розділив своє майно між своїми дітьми, зокрема частину свого майна, яка складаєтьсяз двох земельних ділянок, він заповів своїй дочці - ОСОБА_1 , що підтверджується копіями заповітів. Також посилається на те, що текст оскаржуваного нею заповіту секретар сільської ради складала самостійно в приміщенні Зеленської сільської ради без участі заповідача ОСОБА_3 та без участі будь-яких свідків, що є порушенням п. 1.4.Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011року №3306/5 з огляду на таке.

Загальні вимоги до форми заповіту встановлено у статті 1247 ЦК України.

Відповідно до положень частини другої статті 1247 ЦК України (тут і далі у редакції на дату посвідчення заповіту) заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

За змістом частини четвертої статті 207 ЦК України якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Аналогічні положення закріплено в пункті 13 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року № 22/5 (діяла на момент посвідчення заповіту), за змістом якого, якщо громадянин внаслідок фізичної вади, хвороби або з інших поважних причин не може власноручно підписати заповіт, довіреність, заяву чи інший документ, за його довіреністю і в його присутності та в присутності посадової особи виконавчого комітету, яка вчиняє нотаріальні дії, заповіт, довіреність, заяву чи інший документ може підписати інший громадянин.

Відповідно до положень частини другої статті 1248 ЦК України нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

За частинами другою-п`ятою статті 1253 ЦК України у випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути:1) нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; 2) спадкоємці за заповітом; 3) члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; 4) особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому.

Згідно частини першої статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Обставин про те, що волевиявлення заповідача залишити спадок сину ОСОБА_2 не було вільним та не відповідало його волі, не встановлено, а наявність у спадкодавця ОСОБА_2 похилого віку , хворобливий стан й неможливість у зв`язку з цим підписати заповіт особисто підтверджується підписом свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Також не підлягають задоволенню доводи апеляційної скарги поданої на додаткове рішення, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсягом наданих адвокатом послуг з таких підстав.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Зі змісту статті 58 ЦПК України слідує, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (само представництво) та (або) через представника.

Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною четвертою статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Так, у відповідності до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Такіж самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи, що 19 травня 2020 року між ОСОБА_8 та адвокатом Госедлом О.Д. укладено договір про надання правничої допомоги № 49 від 25.09.2020.

Відповідно до п. 4.1 умов договору про надання правничої допомоги № 49 від 25.09.2020, за надання правничої допомоги передбачену цим Договором, Клієнт сплачує Адвокату винагороду, виходячи з наступного розрахунку: попередня консультація до подання відзиву 400 грн.; відзив 3000 грн., одне судове засідання (незалежно від часу проведення) 800 грн. (попередня кількість судових засідань 3 загальна сума 2400 грн.), інші консультації до закінчення розгляду справи в суді першої інстанції 400 грн., адвокатський запит 400 грн.; 1 клопотання або заява 200 грн. Згідно п. 5.1 договору, розмір винагороди Адвоката за надання професійної правничої допомоги визначається Сторонами відповідно до Акту прийому-передачі наданих послуг, де визначається детальний опис наданих послуг, виходячи з розрахунку, передбаченого п. 4.1 цього Договору.

З акту приймання-передачі наданих послуг від 21.02.2023 вбачається, що сторони досягли згоди про те, що адвокатом надано клієнту всі необхідні послуги по справі № 348/1596/20, згідно доданного переліку. Загальна вартість наданих послуг складає 12800 грн. Підписанням акта клієнт підтверджує факт належного надання послуг, які адвокат надав, а клієнт отримав в повному обсязі відповідно до положень договору № 49 від 25.09.2020. Оплата за надані послуги здійснена в повному обсязі.

Відповідачем ОСОБА_2 здійснено перерахування коштів адвокату Госедлу А.Д. за надання юридичних послуг на загальну суму 12800 грн, що підтвердується відповідними квитанціями.

Таким чином вказаний розмір судових витрат погоджений адвокатом та клієнтом. Вказані послуги оплачені в повному об`ємі, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжними документами.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що розмір правничої допомоги є завищеним, оскільки віповідачкою доведено неспівмірності таких витрат.

Разом з тим, з урахуванням складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, критерію необхідності подання відзиву на позовну заяву та значимості таких дій у справі виходячи з її конкретних обставин, розміру витрат на оплату послуг адвоката судом першої інстанції зменшено розмір правничої допомоги з 12 800, 00 грн до 11 600,00 грн.

Інші доводи апеляційних скарг зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Рішення Надвірнянського районного суду від 16 лютого 2023 року та додаткове рішення Надвірнянського районного суду від 13 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 02 червня 2023 року.

Судді: В.Д.Фединяк

Л.В.Василишин

І.О.Максюта