КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
номер провадження №22-ц/824/1585/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних прав:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів Мостова Г.І., Слюсар Т.А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 03 лютого 2022 року, ухвалене під головуванням судді Солом`янського районного суду міста Києва Усатової І.А.,

у цивільній справі №760/32124/18 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» за результатами розгляду якого просила стягнути з останньої 22 590 грн. майнової шкоди, 10 000 грн. моральної шкоди та 1 500 грн. витрат, пов`язаних з виготовленням звіту.

В обґрунтування позовних вимог зазначаючи, що вона проживає у квартирі АДРЕСА_1 . Обслуговування та утримання зазначеного будинку здійснює ЖЕД № 901, яке є структурним підрозділом КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва». 24 квітня 2018 року під час проведення гідравлічних випробувань, виникло підвищення тиску у внутрішньо-будинковій системі, у зв`язку з чим було пошкоджено запірну арматуру, що спричинило пошкодження приладу опалення квартири № 7 , яка розташована над квартирою позивача та призвело до залиття квартири позивача, що підтверджується актом від 04 травня 2018 року. У зв`язку з наведеним, позивачем направлено на адресу ПАТ «Київенерго» вимогу про добровільне відшкодування матеріальної шкоди, на що отримано відповідь, згідно якої, останнє не може нести відповідальність за пошкодження інженерних мереж чи обладнання, що не перебуває на його балансі. Згідно звіту від 10 травня 2018 року, матеріальний збиток заподіяний позивачу у результаті залиття її квартири складає 22 590 грн. Крім майнової шкоди, позивачу було заподіяно й моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, вимушених змінах у її житті, хвилюванні, позбавленні можливості вести свій побут, яку позивач оцінює у 10 000 грн. Також, позивач спросить стягнути з відповідача витрати пов`язані у зв`язку зі складанням звіту у сумі 1 500 грн.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 03 лютого 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у сумі 22 590 грн. та моральну шкоду у сумі 2 000 грн.

Стягнуто з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані з виготовленням звіту з оцінки завданого збитку майна та виїзду експерта у розмірі 1 500 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» подала апеляційну скаргу за результатами розгляду якої, посилаючись на порушення норм матеріального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову, відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначаючи, що позивачем не доведено вину керуючої компанії та протиправність її поведінки, у наслідок якої, відбулося залиття квартири позивача. Відповідно до інформації центральної диспетчерської служби Солом`янського району м. Києва «СЕА ОДС», з 16 квітня 2018 року по 30 квітня 2018 рік ПАТ «Київенерго» проводилися гідравлічні випробування тепломереж, які на думку скаржника, призвели до залиття квартири позивача. Зазначене ПАТ «Київенерго» інформація у листі від 06 липня 2018 року про те, що 24 квітня 2018 року значення тиску відповідало режиму теплової мережі та підвищення тиску не фіксувалось, не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Крім того, згідно звіту від 10 травня 2018 року, залиття квартири відбулося у результаті ушкоджень запірної арматури на вузлі приєднання у системі водопостачання, під час гідравлічних випробувань ПАТ «Київенерго», що спричинило підвищення тиску у внутрішньо будинковій системі та вивело з ладу пристрій опалення у квартирі № 7 , що знаходиться над квартирою позивача. Таким чином, у разі підвищення тиску у внутрішньо будинковій системі в результаті проведення гідравлічних випробувань, відповідальність за спричинену шкоду має нести ПАТ «Київенерго», а у разі доведення останнім відсутності факту підвищення тиску, така відповідальність покладається на позивача, як власника квартири.

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи..

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

На час розгляду справи до суду апеляційної інстанції сторонами в справі не було надано заперечень щодо розгляду справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Пунктами 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно приписів ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Частиною 1 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини 2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи спори про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

З вказаного вбачається, що обов`язок доказування наявності шкоди та її розміру покладається на позивача, а на відповідача - відсутність його вини в заподіянні шкоди.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 203/2378/14-ц (провадження № 61-24495св18) та від 27 травня 2021 року у справі № 761/12945/19 (провадження № 61-15575св20).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просила, зокрема, стягнути на її користь з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» майнову шкоду завдану внаслідок залиття квартири.

В обґрунтування позовних вимог посилаючись на те, що під час проведення ПАТ «Київенерго» гідравлічних випробувань 24 квітня 2018 року, виникло підвищення тиску у внутрішньо-будинковій системі, у зв`язку з чим, пошкоджено запірну арматуру, що спричинило пошкодження приладу опалення квартири № 7 , яка розташована над квартирою позивача та призвело до її залиття.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що залиття квартири позивача сталося з вини відповідача, а розмір завданих залиттям квартири збитків становить 22 590 грн.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

Так, судом при розгляді справи встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 17 червня 2005 року (а.с. 04).

Відповідно до акту про залиття, аварію, що трапилася на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 04 травня 2018 року, в будинку АДРЕСА_3 мають місце сліди залиття, а саме в кімнаті площею 22,0 кв.м. на стелі 20,0 кв.м. (гіпсокартон, водоемульсійне пофарбування) на стіні 7,0 кв.м. (тиньк/водоемульсійне пофарбування). Причиною залиття є те, що під час проведення гідравлічних випробувань, виникло підвищення тиску у внутрішньо-будинковій системі, в зв`язку з чим пошкодилась запірна арматура, що спричинило пошкодження приладу опалення у квартирі № 7 та призвело до залиття нижче розташованої квартири № 4 (а.с. 11).

Згідно звіту про оцінку ринкової вартості права вимоги відшкодування збитку, заподіяного квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 від 10 травня 2018 року, ринкова вартість об`єкта оцінки - права вимоги відшкодування збитку, заподіяного квартиті, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та майну, що знаходилося в ній на мемент залиття становить 22 590 грн. (а.с. 15-42).

Відтак, зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судом обставини справи, підтверджують, що даний спір виник з приводу залиття квартири позивача.

Відповідно до акту про залиття, аварію, що трапилася на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 04 травня 2018 року, вбачається, під час проведення щорічних гідравлічних випробувань в зв`язку з пошкодженням запірної арматури на вузлі приєднання який обслуговується ПАТ «Києвенерго» виникло підвищення тиску у внутрішньо будинковій системі що спричинило пошкодження приладу опалення у кв. 7 та призвело до залиття нищерозташованої квартири №4 ( а.с.11).

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач вказував на те, що аналіз матеріалів справи та наданих до суду доказів не дає можливості зробити висновок, що саме він є заподіювачем шкоди позивачу. Вказуючи, що до виникнення аварійної ситуації та залиття квартири позивача, призвели гідравлічні випробування тепломереж, які проводилися ПАТ «Київенерго». Таким чином, у разі підвищення тиску у внутрішньо будинковій системі в результаті проведення гідравлічних випробувань, відповідальність за спричинену шкоду має нести ПАТ «Київенерго», а у разі доведення останнім відсутності факту підвищення тиску, така відповідальність покладається на позивача, як власника квартири.

Відповідно до ухваленого рішення вбачається, що висновки суду першої інстанції про винність відповідача у заподіянні шкоди позивачу внаслідок залиття ґрунтуються на відсутності наданого відзиву та заперечень відповідача щодо позову.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слід частково погодитися з доводами апеляційної скарги, так як звертаючись до суду з позовом, позивачем на підтвердження події (залиття) було надано саме акт від 04 травня 2018 року складений членами комісії ЖЕД №901 - де зазначено, що залиття сталося під час проведення щорічних гідравлічних випробувань в зв`язку з пошкодженням запірної арматури на вузлі приєднання який обслуговується ПАТ «Києвенерго».

Та обставина, що станом на день залиття квартири позивача, ПАТ «Київенерго» проводило гідравлічні випробування у будинку АДРЕСА_5 , сторонами визнається. Крім того, зазначена обставина підтверджується листом ПАТ «Київенерго» від 06 липня 2018 року.

Посилання ПАТ «Київенерго» в листі направленому на ім`я позивача, як на спростування наявності їх винних дій при проведенні щорічних гідравлічних випробувань в будинку де розташована квартира в якій відбулося залиття, а саме : складання посадовими особами КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» акту від 04 травня 2018 року з порушенням п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, на думку колегії суддів, саме по собі не може знімати відповідальність у разі доведеності винних дій заподіювача шкоди.

Крім того, ПАТ «Київенерго» в листі від 06 липня 2018 року вказуючи що, залиття квартири ОСОБА_1 сталося через порив внутрішньо будинкової труби центрального опалення, а відтак ПАТ «Київенерго» не може нести відповідальність за пошкодження інженерних мереж чи обладнання, що не перебувають на його балансі, будь-яких доказів на підтвердження відсутності доказів саме підвищення тиску при проведенні гідравлічних випробувань, як зазначено в акті не надав.

Також слід зазначити про те, що пошкодження які призвели до затоплення квартири позивача відбулися не в цій квартирі. Згідно акту вбачається, що пошкодження приладу опалення відбулося в квартирі № 7 та призвело до затоплення нижче розташованої квартири № 4 , а саме позивача.

При цьому у ході розгляду справи не було надано доказів на підтвердження того, що відповідачем були усунуті пошкодження та відшкодовано шкоду власнику (наймачу) квартири № 7 , як на підтвердження того, що відповідач визнав наявність своїх винних дій в пошкодженні запірної арматури на вузлі приєднання, що і стало причиною залиття як відображено в акті наданого в якості доказу до позову. Щоб давало підстави суду першої інстанції для постановлення оскаржуваного рішення.

Відтак, висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях відповідача причинно-наслідкового зв`язку між його діями/бездіяльністю та шкодою завданою позивачу (співвласник 1/5 частини квартири - згідно свідоцтва про право власності на житло від 17 червня 2005 року № 34423 ) внаслідок залиття квартири ґрунтується на припущеннях та є передчасними.

При цьому слід зазначити, що суд апеляційної інстанції згідно норм діючого процесуального законодавства позбавлений можливості здійснення процесуальних дій щодо залучення до участі у справі нових учасників в якості відповідача.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Частиною 1 ст. 376 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, висновки викладені у ньому, не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим, рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового, про відмову у задоволенні позову.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у сум 1 057 грн. 20 коп.

Також слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 03 лютого 2022 року скасувати та постановити нове, за яким:

ОСОБА_1 відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» () судовий збір у сумі 1 057 грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: