печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2023 р. суддя Печерського районного суду м. Києва Матійчук Г.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до його подання, -

В С Т А Н О В И В:

05.06.2023 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до його подання, у якій просить зобов`язати ОСОБА_2 надавати мобільний телефон ОСОБА_3 для його спілкування з ОСОБА_1 через відеозв`язок (Viber, Telegram, Google Meet тощо), щоденно у проміжок часу з 13 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв. та з 19 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що починаючи із 26.05.2023 року заявник не мав жодного зв`язку із його сином ОСОБА_3 , його мати ОСОБА_2 на зв`язок не виходить, жодної інформації не надає, на телефонні дзвінки та повідомлення у месенджерах не відповідає, у зв`язку із чим ОСОБА_1 вимушений звернутись до суду із позовом про спосіб та порядок участі у спілкування та вихованні сина.

У зв`язку з чим, ще до подання позовної заяви позивач вимушений звернутись із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, адже вважає, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист і поновлення його порушених прав та інтересів.

Згідно положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України розгляд заяви про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали заяви дійшов висновку, що подана заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями ст. 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Підставою для звернення до суду із заявою про забезпечення позову, як зазначає заявник, є те, що ОСОБА_2 не дає заявнику спілкуватись із його сином ОСОБА_3 , на зв`язок не виходить, жодної інформації не надає, на телефонні дзвінки та повідомлення у месенджерах не відповідає, у зв`язку із чим ОСОБА_1 вимушений звернутись до суду із позовом про спосіб та порядок участі у спілкуванні та вихованні сина.

Вказує, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист і поновлення його порушених прав та інтересів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Європейський суд з прав людини у рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Поняття «законність» у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справах «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»).

Разом з тим, зі змісту заяви та зазначених у заяві майбутніх позовних вимог, будь-якої реальної загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачем можливого рішення суду про задоволення позову не вбачається.

Також не вказано, яким чином не забезпечення позову може утруднити виконання можливого рішення суду.

При цьому, із вимоги заяви про забезпечення позову вбачається, що фактично заявник просить суд визначити спосіб та порядок участі батька у спілкуванні із сином ще до ухвалення рішення.

За таких обставин, дослідивши матеріали заяви та враховуючи її обставини, характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що невжиття зазначених заявником заходів не може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також вплинути на ефективний захист прав або інтересів заявника, а тому заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 149, 150, 353-355, 15.5) Перехідних положень ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до його подання - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному вебпорталі судової влади України за вебадресою: http://court.gov.ua/fair/sud2606.

Суддя Г. О. Матійчук