Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 686/2808/23
Провадження № 2/689/254/23
РІШЕННЯ

Іменем України

07 червня 2023 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області -

головуючий - суддя Соловйов А.В

за участю секретаря судового засідання Цмикайло Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ярмолинці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2

до ОСОБА_3 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Хмельницької міської ради

про визначення місця проживання малолітньої дитини,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся із позовомпро визначення місце проживання дитини. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09.12.2016 р. між ним та ОСОБА_3 було укладено шлюб, в якому у сторін народився син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 16.05.2022 р. шлюб між сторонами розірвано. Із листопада 2022 р. малолітній син проживає разом із ним та перебуває на його утриманні. Позивач має стабільний дохід, з моменту народження піклується про сина, допомагає матеріально. Відповідач ОСОБА_3 відсутня за місцем реєстрації та на даний час проживає у м. Тернопіль, створила нову сім`ю та не має бажання проживати разом із сином.

В судове засідання представник позивача, та позивач не заявились подали заяву, в якій позов підтримали та просили проводити розгляд справи без їх участі.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, заявою від 20.05.2023 р. позов визнала та просила розглядати справу без її участі.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, на виконання ухвали суду надав висновок органу опіки та піклування, яким вважає за доцільне позов задовольнити.

Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що з 09.12.2016 р. сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Пироговецької сільської ради Хмельницького району, актовий запис №8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 від 09.12.2016 р..

В шлюбі у сторін народився син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 від 04.02.2017 р..

16.05.2022 р. шлюб між сторонами розірвано з ініціативи відповідача, що підтверджується рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 16.05.2022 р. у справі №686/1320/22.

Сторони проживають окремо, в різних населених пунктах, що підтверджується листом УДМСУ від 13.03.2023 р., копіями паспортів, актом від 24.01.2023 р., адресою, зазначеною відповідачем у заяві від 21.02.2023 р..

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ч.8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

У відповідності до п. п. 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до п. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18).

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Ст. ст. 141, 150, 153, 155 СК України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно із ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Ч. 1 ст. 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом.

Суд виходить з того, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Питання про визначення місця проживання дітей має вирішуватись, насамперед, з урахуванням прав та законних інтересів дітей.

Відповідно до положень ч. ч. 4 - 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач добровільно з листопада 2021 р. проживає окремо від дитини у м. Тернополі. Дитина з листопада 2022 року фактично проживає разом із батьком - ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 . Дитина побутово та соціально пов`язана із м. Хмельницьким, де відвідує Хмельницький заклад дошкільної освіти №25, що підтверджується довідкою Хмельницького закладу дошкільної освіти від 25.01.2023 р. №01-31/7.

Позивач займається утриманням та вихованням сина. У квартирі створені належні умови, необхідні для нормального розвитку та виховання дитини. Позивач працевлаштований, несе службу у збройних силах України у військовій частині НОМЕР_3 , на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, спиртними напоями не зловживає, до кримінальної відповідальності не притягувався, має позитивну характеристику, з дитиною має гарні взаємовідносини. Дані обставини підтверджується актом ТОВ «КК «ДомКОм Хмельницький» від 24.01.2023 р., довідками форми ОК-5, ОК-7 про доходи ОСОБА_1 , довідкою КНП «Хмельницька ЦРЛ» Хмельницького району від 25.01.2023 р., характеристикою №121/1 від 12.01.2022 р..

Наявність підстав для визначення місця проживання дитини ОСОБА_2 разом із батьком підтверджується також висновком органу опіки і піклування від 28.04.2023 р. №1097/01-31. Крім того, відповідач заявою від 20.05.2023 р. визнала позов про визначення місця проживання дитини ОСОБА_2 разом із батьком ОСОБА_1 .. Згідно із ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Таким чином, судом встановлено, що на даний час інтересам дитини відповідає проживання за місцем проживання батька, де вона на даний час фактично і проживає.

Таким чином, позов слід задовольнити. Згідно із ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання його батька - ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) 1073,60 грн. судового збору.

Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Соловйов А.В.