Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

Єдиний унікальний номер №943/1834/21

Провадження №2/943/92/2023

19 січня 2023 року

Буський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Журибіда Б. М.,

при секретарі Гута О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Буську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи Служби в справах дітей Золочівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покликаючись на те, що шлюб між сторонами розірвано згідно рішення Буського районного суду Львівської області від 26.10.2010 року. Після розірвання шлюбу донька сторін залишилися проживати з позивачкою. Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не забезпечує матеріально, не цікавиться станом здоров`я дитини, не піклується про фізичний, духовний розвиток дітей. Згідно судового наказу Буського районного суду від 25.06.2018 року, з відповідача в користь позивачки на утримання доньки стягуються аліменти в розмірі 1/4 заробітку. Однак відповідач добровільно не виконує вимоги судового наказу, внаслідок чого має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 62202,43 гривні. Це свідчить про те, що останній ухиляється від свого обов`язку по утриманню та забезпеченню дитини, тому просить позбавити останнього батьківських праві відносно доньки.

Позивач до початку підготовчого судового засідання подала письмову заяву з проханням справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити.

Відповідач за викликом суду не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Клопотань про слухання справи у його відсутності, інших клопотань, пояснень, заперечень, відзив на позов, не подав.

Представник третьої особи за викликом суду не з`явилася, подала суду письмове клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника, висновок по суті позову про доцільнясть задоволення позову.

Враховуючи, що судом неодноразово відкладався розгляд даної справи через неявки відповідача, зважаючи на те, що розгляд справи був призначений завчасно, неявки відповідача є систематичними, такий проінформований судом про день та час розгляду справи належним чином, що підтверджується матеріалами справи, зокрема поштовими розписками про рекомендоване повідомлення (конверти повертаються на адресу суду з відміткою пошти, що адресат відсутній за вказаною адресою), суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних матеріалів справи, за відсутності відповідача, з постановленням заочного рішення, проти чого позивачка не заперечує.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, враховуючи клопотання позивачки, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, з постановленням заочного рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, приходить до висновку що позов слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч.1ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 , виданим 11.02.2009 року Кутівської сільської ради Буського району Львівської області, актовий запис № 1. (а.с. 12)

Шлюб між сторонами розірвано згідно рішення Буського районного суду Львівської області від 26.10.2010 року (а.с. 10).

Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст.155 цього закону, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачено, зокрема, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 30.03.2007 року №7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надано роз`яснення про те, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 С К України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п.16).

Згідно статей 9, 18 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11, батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька - це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Судом встановлено, що після розірвання шлюбу сторін, донька залишилася проживати з матір`ю, перебуває на повному її утриманні, що підтверджується актом обстеження житлово - побутових умов сім`ї № 167 від 06.09.2021 року та довідкою про склад сім`ї № 165 від 06.09.2021 року, виданою Буською міською радою Золочівського району Львівської області. (а.с. 11, 13-14)

Також, суд бере до уваги Європейську Конвенцію "Про здійснення прав дітей", ратифіковану Україною 03.08.2006 р., Конвенцію "Про юрисдикцію, відповідно до якої право, яке признається, виконується та співробітництві стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей", ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" де встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дочки ОСОБА_5 . Жодної матеріальної допомоги на її утримання не надає, не сплачує аліменти згідно судового наказу Буського районного суду від 25 червня 2018 року (цивільна справа № 440/1214/18), внаслідок чого, станом на 26 серпня 2021 року має заборгованість по аліментах в розмірі 62202,43 гривень. (а.с. 15)

Оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 141, 263, 264, 265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, ст.ст. 155, 164 СК України, суд -

ухвалив :

Заяву задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП не відомий, що зареєстрований в АДРЕСА_1 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Б. М. Журибіда