2-2343/11
6/465/25/23
У Х В А Л А

судового засідання

30.05.2023 року м.Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді Мартинишин М.О.

з участю секретаря Кондрашин В.Р.

представника заявника Бовгиря О.П.

представника боржників ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», з участю: ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про заміну сторони стягувача

встановив:

Заявник звернувся до суду із заявою про заміну вибулого стягувача, з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» у справі №2-2343/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0(№ 1).

В обґрунтування заяви покликаються на те, що 07.10.2011 року Франківським районним судом м. Львова ухвалено рішення у справі №2-2343/11, яким було задоволено позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0(№ 1).

08.12.2011 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого банк відповідно до умов цього договору відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у Реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором.

10.08.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір №2301/К про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором 0(№ 1). У зв`язку із наведеним, просить замінити сторону стягувача по даній справі.

Представник заявника у судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву підтримав в повному обсязі, пояснення дав аналогічні викладеним до заяви. Просить заяву задоволити.

Представник боржників у судовому засіданні заяву заперечив та пояснив, що заміна сторони можлива виключно після вирішення судом питання про можливість поновлення строків для звернення таких виконавчих документі до виконання. Заява ТзОВ «Вердикт Капітал» у даній справі надійшла до суду 26.08.2020 року, тобто через шість з половиною років після спливу строку для пред`явлення таких виконавчих листів до виконання. Відтак проведення заміни сторони у справі, з огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21), можлива виключно після з`ясування судом дійсної мети такої дії та відновлення таких виконавчих проваджень і вирішення питання про можливість поновлення строків для звернення таких виконавчих документі до виконання. Натомість заявник не просить суд поновити строк для пред`явлення виконавчих листів у справі, тому просив у задоволенні заяви відмовити через сплив строку звернення виконавчих документів у цій справі до виконання та за відсутністю заяви про поновлення цього строку із наведених мотивів поважності причин його пропуску.

Представник стягувача в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, а тому суд вважає за можливе розглядати заяву у його відсутності, оскільки його неявка не є перешкодою для вирішення даної заяви.

Заслухавши пояснення представника заявника та представника боржників, вивчивши подану заяву про заміну сторони стягувача та письмові пояснення представника боржників та долучені його докази по справі, в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 07.10.2011 року Франківським районним судом м. Львова було винесено заочне рішення по справі №2-1486/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, на підставі якого позов задоволено та стягнуто з солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь Публічного Акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість в сумі - 814544 грн. (вісімсот чотирнадцять тисяч п`ятсот сорок чотири) грн. 12 коп., судовий збір у розмірі 1700 ( одна тисяча сімсот) грн. 00 коп. та кошти на оплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 120 (сто двадцять) грн. 00 коп.

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами.

10.08.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» (далі - Банк) та ТОВ «Вердикт Капітал» (далі - Новий кредитор) було укладено договір № 2301/К про відступлення прав вимоги (далі - договір).

Згідно з п. 1 договору за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк, відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права, вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави та/або договорами та/або контрактами, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку 1 до цього договору. Новий кредитор сплачує Баку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.

Згідно з Додатком № 1 до договору № 2301/К про відступлення прав вимоги від 10.08.2020 року ПАТ «Дельта Банк» було відступлено право вимоги ТОВ «Вердикт Капітал», зокрема до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за кредитним договором № 0(№ 1)ю

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України).

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (частина перша статті 517 ЦК України).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження» (в подальшому - «Закон») органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (частина перша статті 1 Закону).

Частина четверта статті 4 Закону регулює питання повернення виконавчого документа стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Зокрема, однією з підстав відповідно до пункту 2 частини четвертої цієї статті є пропуск встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Стаття 11 Закону регулює загальні строки виконавчого провадження, а стаття 12 - строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання, поновлення пропущеного строку. Строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем (частина перша статті 11 Закону). Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону).

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником (частина п`ята статті 15 Закону).

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або із спливом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки, якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини четвертої статті 4 Закону). Тобто за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження як завершальної стадії судового процесу спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Інше тлумачення закону (зокрема, про можливість здійснювати заміну сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того, чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу) означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути в невизначеному стані протягом тривалого строку. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства прав (постанова Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13).

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Законодавець не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України - 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом. Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Але заміна учасника справи не обов`язково означає заміну сторони відкритого виконавчого провадження (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17).

На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України.

Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник не позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження відкривається на підставі пред`явлення виконавчого документа до виконання, а частина п`ята статті 442 ЦПК України передбачає можливість заміни стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження.

Вчинення процесуальних дій безпосередньо в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, спрямованих на виконання судового рішення, можливе лише за умови відкритого виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва з метою реалізації правонаступником судового рішення у виконавчому провадженні без розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим відповідно до умов законодавства, позбавлене процесуальної мети.

Право правонаступника стягувача на звернення з виконавчим документом до виконання залежить не тільки від реалізації процесуального правонаступництва, але й дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання, передбачених Законом. А якщо ці строки пропущені, то разом з питанням правонаступництва має вирішуватись питання поновлення цих строків, оскільки за відсутності підстав поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні підстави для процесуального правонаступництва, так як відсутня дійсна процесуальна мета такого правонаступництва.

Вищенаведена правова позиція знайшла своє відображення у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження №14-197цс21) і в силу положень, передбачених частиною 4 статті 263 ЦПК України, підлягає врахуванню при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Враховуючи правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21), а саме, що «заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу. Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим. Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництво, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі. За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва. Якщо ж виконавче провадження не закінчене,але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання,у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені,то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва».

Із долучених до матеріалів справи копій відповіді Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 17.02.2023 №16114 вбачається, що проведеною перевіркою даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, встановлено, що на виконанні у Відділ перебувало виконавче провадження №32120761 з примусового виконання виконавчого листа №2-2343/11 від 24.10.2011 виданого Франківським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в розмірі 814 544,12 грн., судового збору у розмірі 1700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 120 грн. 13.04.2012 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 12.11.2012 року державним виконавцем керуючись п.10.ч.1 ст.49 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Повторно вищевказаний виконавчий документ на примусовому виконанні у відділ не перебував та не перебуває.

Із відповіді Пустомитівського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 22.02.2023 №8406 вбачається, що відповідно до даних, що міститься в Автоматизованій системі виконавчого провадження, на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-2343/11 виданого Франківським районним судом м.Львовавід 24.10.2011 року про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в сумі 814 544,12 грн., судового збору у розмірі 1700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 120 грн. 23.07.2012 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 29.12.2012 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого провадження на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» Повторно вищевказаний виконавчий лист №2-2343/11, виданий Франківським районним судом м.Львовавід 24.10.2011 року до відділу не пред`являвся.

Крім цього, відповіддю Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 17.02.2023 №16113 стверджується, що проведеною перевіркою даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень та Автоматизованої системи виконавчого провадження, встановлено, виконавчий лист №2-2343/11 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» або правонаступника цього кредитора ПАТ «Дельта Банк» заборгованості в розмірі 814 544,12 грн., судового збору у розмірі 1700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 120 грн. на примусовому виконанні у відділ не перебував та станом на 17.02.2023 року на примусовому виконанні не перебуває.

Крім цього, відповіддю Пустомитівського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 14.03.2023 №10012 стверджується, що згідно даних з Автоматизованої системи виконавчого провадження виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк», або правонаступника кредитора - ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 814 544,12 грн., судового збору у розмірі 1700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 120 грн. у відділ не перебувало та станом на даний момент не перебуває.

Натомість із заявою про заміну сторони виконавчого провадження Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернулось до суду 26.08.2020 року, тобто після спливу строку для пред`явлення таких виконавчих листів до виконання.

Заявником не вказано про можливість поновлення такого строку; з таким клопотанням заявник до суду не звертався та будь-яких доводів з цього приводу не навів, хоча інша сторона зайняла активну позицію заперечення щодо заяви саме з цієї підстави; окрім цього, в матеріалах справи відсутні дані про те, що такий строк підлягає поновленню та будь-яких доводів щодо цього не наводилося.

Зважаючи на те, що заявником було пропущено строк для пред`явлення виконавчих документів до виконання та такий поновленню не підлягає (протилежного не доведено та заявник незважаючи на те, що таке питання у справі піднято на це жодним чином не посилався).

За наведених обставин, відсутні підстави для процесуального правонаступництва, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», з участю: ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про заміну сторони стягувача.

Керуючись ст.ст. 247, 258-260, 353-355, 442 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», з участю: ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про заміну сторони стягувача - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 05.06.2023 року.

Суддя: Мартинишин М.О.