03.08.2023 227/1641/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2023 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Левченка А.М.,

за участю

секретаря судового засідання Черкасової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Трун Ольга Валентинівна, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське», про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ

Позивач, в інтересах якого діє адвокат Трун Ольга Валентинівна, звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що позивач з 05 березня 2018 року по 04 травня 2020 року перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі. 04 травня 2020 року був звільнений з підприємства за власним бажанням. При звільненні підприємство не провело з позивачем повного розрахунку по виплаті заробітної плати, як це передбачено ст. 116 КЗпП України, внаслідок чого виникла заборгованість. Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25 квітня 2023 року стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь позивача суму заборгованості з виплати заробітної плати у розмірі 58292,29 грн. 03 липня 2023 року рішення суду в примусовому порядку виконано у повному обсязі.

Представник позивача, вказуючи на порушення відповідачем норм трудового законодавства, просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30 березня 2023 року (згідно квитанції № 109119 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС позовну заяву про стягнення заборгованості було доставлено на адресу відповідача 30 березня 2023 року) по 03 липня 2023 року.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13 липня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» відомості щодо розміру середнього заробітку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на момент звільнення з підприємства.

Позивач в судове засідання не з`явився.

Представник позивача звернулася до суду із заявою про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності. Просить суд винести рішення по суті справи у відповідності до норм чинного законодавства.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем з 05 березня 2018 року по 04 травня 2020 року, що підтверджується записами у трудовій книжці серії НОМЕР_2 виданої на ім`я позивача.

04 травня 2020 року позивача звільнено з підприємства за власним бажанням на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України, відповідно до наказу № 125/к (запис № 24).

Статтею 43 Конституції України гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Статтею 94 Кодексу законів про працю України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, а також справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/«правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України (в редакції, чинній на час звільнення позивача з підприємства) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців ( ст.117 КЗпП України ).

З огляду на правову позицію, викладену у постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27.01.2020 по справі № 682/3060/16-ц (провадження № 61-23170сво18) звернення працівника, який у день звільнення не працював, до суду з позовом про стягнення сум, які належать йому до виплати від підприємства, установи, організації станом на день звільнення, а також середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, слід вважати пред`явленням вимоги про розрахунок, яка передбачена статтею 116 КЗпП України (якщо така вимога раніше не пред`являлась). У такому випадку відповідальність роботодавця на підставі статті 117 КЗпП України наступає після звернення звільненого працівника до суду та невиплати після пред`явлення вимоги роботодавцем всіх сум, які йому належать. Час затримки розрахунку при звільненні позивача починається з моменту коли відповідачеві стало відомо про вимогу позивача: отримання відповідачем копії позовної заяви або проведення судом судового засідання (за відсутності відомостей про дату отримання копії позовної заяви) до фактичної виплати заробітної плати.

Представником позивача долучено до матеріалів справи копію квитанції № 109119 від 30 березня 2023 року про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС - Товариство з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське», позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське», про стягнення заборгованості по заробітній платі, з додатками (час доставки 12:22).

Отже, факт пред`явлення позивачем вимоги про розрахунок, яка передбачена статтею 116 КЗпП України підтверджений.

Згідно копії рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області по справі № 227/725/23 від 25 квітня 2023 року стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 58292,29 грн, без утримання з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів (рішення суду набрало законної сили 26 травня 2023 року).

03 липня 2023 року ТОВ «Краснолиманське» перераховано на картковий рахунок позивача кошти на виконання виконавчого листа виданого Добропільським міськрайонним судом Донецької області № 227/735/23 від 22 червня 2023 року у ВП № 72141612, що підтверджується роздруківкою по картковому рахунку від 03 липня 2023 року.

Після ухвалення судового рішення про стягнення сум, належних при звільненні, роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. До такого висновку прийшов Верховний Суд України в ухвалах від 16.05.2012 (справа № 6-47110св11), від 18.07.2012 (справа № 6-14417св12), від 29.01.2014 (справа № 6-144ц13).

Крім того, невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку, що узгоджується з правовою позицією викладеною в рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі № 1-5/2012.

Відповідач обов`язок провести з позивачем розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать при звільненні у строки, зазначені в статті ст.116 КЗпП України не виконав (заборгованість було сплачено 03 липня 2023 року), а тому є підстави для застосування до відповідача відповідальності за затримку розрахунку при звільненні, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Із долученої до матеріалів справи представником відповідача довідки № 195 від 24 липня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 працював на підприємстві з 05 березня 2018 року по 04 травня 2020 року гірником очисного забою дільниці видобутку вугілля № 10-1 та його середньоденний заробіток на дату звільнення складає 418,92 грн.

Розрахунок середньоденного заробітку зроблено по тарифній ставці, оскільки працівник з січня 2020 року по квітень 2020 року знаходився у цілозмінних простоях, на лікарняному та у черговій відпустці, відпрацьованих робочих днів не має.

З урахуванням розрахункового періоду з 30 березня 2023 року по 03 липня 2023 року, кількість робочих днів становить 68, а саме: у березні 2023 року - 2; квітні 2023 року - 20, травні 2023 року - 23, червні 2023 року - 22, липні 2023 року - 1.

Ураховуючи викладене, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 30 березня 2023 року по 03 липня 2023 року становить 28456,56 грн (418,92 грн (середньоденна заробітна плата) х 68 (кількість робочих днів, що не перевищує 6 місяців)).

З огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого ст.117 КЗпП України, враховуючи

розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Відповідні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц.

Беручи до уваги розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, період затримки виплати такої заборгованості, суд вважає справедливим, пропорційним та таким, що відповідатиме обставинам справи, визначення розміру відповідальності відповідача в сумі 28456,56 грн.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 116, 117 КЗпП України, ст. ст. 2, 10, 12, 13, 27, 81, 82, 89, 141, 211, 258-259, 263, 265, 268, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Трун Ольга Валентинівна, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське», про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні- задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське», на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 28456,56 грн (двадцять вісім тисяч чотириста п`ятдесят шість гривень 56 копійок), з утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське», на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське», , юридична адреса: 01001, м. Київ, Шевченківський район, вул. Прорізна 12-а.

Суддя А.М. Левченко

03.08.2023