ПОСТАНОВА

Іменем України

01 червня 2023 року м. Кропивницький

справа № 396/857/22

провадження № 22-ц/4809/595/23

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Єгорової С. М. (суддя-доповідач), Карпенка О. Л., Чельник О. І., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2022 року у складі головуючого судді Майстер І. П.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

У серпні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит - Капітал" (далі ТОВ "ФК "Кредит - Капітал") звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути заборгованість за кредитним договором №3134589 від 04.11.2021 у розмірі 44750 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до умов кредитного договору №3134589 від 04.11.2021, укладеного між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 , остання отримала кредит в сумі 10000 гривень та зобов`язалась його повернути до 04.12.2021, сплатити комісію та проценти за користування кредитом до моменту повного фактичного виконання сторонами зобов`язань.

В подальшому між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" було укладено договір відступлення прав вимоги №81-МЛ від 23.02.2022, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги, в тому числі за укладеним між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 кредитним договором №3134589 від 04.11.2021.

Станом на 25.07.2022 відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту, сплаті відсотків та комісії, має заборгованість перед позивачем в сумі 44750 грн 00 коп., яку в добровільному порядку сплатити не бажає, що спонукало ТОВ "Фінансова компанія " Кредит - Капітал" звернутися до суду з цим позовом.

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Кредит-Капітал" заборгованість за кредитним договором №3134589 від 04.11.2021 в сумі 44750 грн 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Кредит-Капітал" витрат по сплаті судового збору в сумі 2 481 грн 00 коп.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 44750 грн, що складається із: 10000 грн - тіло кредиту - отримана на картковий рахунок за наданими ОСОБА_1 банківськими реквізитами сума кредитних коштів, яка не повернута в установлений сторонами строк, 33750 грн - проценти, 1000 грн - комісія, що підлягає стягненню.

Суд зазначив, що визначена кредитним договором комісія та нараховані проценти є складовою загальної вартості кредиту, їх розмір і порядок нарахування передбачені умовами укладеного між сторонами договору та враховується при обчисленні загальної вартості кредиту для позичальника. Зазначене повністю узгоджується з положеннями Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності на час укладення між сторонами кредитного договору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Представник відповідача адвокат Цоток Т. М. подала апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставить питання про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, просить стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 4400,00 грн.

Зазначила, що суд першої інстанції неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Суд неналежно дослідив копію платіжного доручення № 60315974 від 04 листопада 2021 року про перерахування ТОВ "Мілоан" на ім`я отримувача ОСОБА_1 кредитних коштів згідно з договором в сумі 10000 грн (а.с. 21), яке не містять жодного підпису та печатки банку, та на думку відповідача не є належним і допустимим доказом перерахування коштів на її ім`я, оскільки не свідчить про вчинення кредитодавцем юридично значимих дій, а саме проведення платежу банком.

Матеріали справи також не містять доказів надання грошових коштів позивачем відповідачу.

Виписка з особового рахунку ОСОБА_1 за кредитним договором №60315974 від 04 листопада 2021 року про заборгованість у сумі 44750,00 грн, не підтверджує факт перерахування грошових коштів за договором споживчого кредиту, оскільки вона не по банківському рахунку ТОВ «Мілоан» первісного кредитора. Також у матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості.

Зазначає, що судом не встановлено, що кредитний договір є строковим, строк кредитування за п.1.4. становить 30 днів, тобто до 04.12.2021, відповідно до п.1.5.2 проценти за користування кредитом становлять 3750,00 грн, згідно графіку платежів за договором (Додаток №1 до договору) загальна вартість кредиту становить 14750,00 грн.

Вважає, що суд при визначенні розміру процентів у сумі 33750,00 грн невірно застосував норми матеріального права, вважаючи що у кредитодавця є право нараховувати та стягувати відсотки за невиконання кредитних зобов`язань поза межами строку кредитування, тобто вже після 04.12.2021, який визначений сторонами кредитного договору.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Вважає рішення суду законним й обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги безпідставними.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (ч. 4 ст. 19 ЦПК).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК).

У порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій ст. 274 ЦПК України (ч.ч.1-2 ст. 274 ЦПК).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Фактичні обставини справи

04.11.2021 між ТОВ «Мілоан» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 3134589, відповідно до пункту 1.2 якого ОСОБА_1 отримала грошові кошти в сумі 10000,00 грн, строком на 30 днів з 04.11.2021 (пункт 1.3 кредитного договору), з терміном повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 04.12.2021 (пункт 1.3 договору), зі сплатою комісії за надання кредиту - 1000,00 грн за ставкою 10,00 % від суми кредиту за договором (пункт 1.5.1 кредитного договору), відсотків за користування кредитом у сумі 3750,00 грн за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (пункт 1.5.2 кредитного договору).

Для укладання вищевказаного електронного кредитного договору сторони вчинили наступні дії в ІТС товариства та поза нею:

04 листопада 2021 року 10 год. 47 хв заповнення заяви;

04 листопада 2021 року 10 год. 47 хв автоматична перевірка, ;

04 листопада 2021 року 10 год. 47 хв заповнення заяви;

04 листопада 2021 року 10 год. 51 хв автоматична перевірка;

04 листопада 2021 року 10 год. 51 хв заповнення заяви;

04 листопада 2021 року 10 год. 52 хв автоматична перевірка;

04 листопада 2021 року 10 год. 52 хв перевірка у БКІ;

04 листопада 2021 року 10 год. 52 хв скоринг;

04 листопада 2021 року 10 год. 52 хв перевірка у БКІ;

04 листопада 2021 року 10 год. 52 хв скоринг;

04 листопада 2021 року 10 год. 52 хв підтвердження зміни умов;

04 листопада 2021 року 10 год. 53 хв обробляється;

04 листопада 2021 року 10 год. 53 хв підписання договору;

05 листопада 2021 року 12 год. 20 хв оброблено.

Відповідно до довідки про ідентифікацію за підписом представника ТОВ "Мілоан", клієнт ОСОБА_1 , з якою укладено договір № 3134589 від 04 листопада 2021 року ідентифікована товариством. Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор «U82168»; час відправки ідентифікатора позичальнику 04 листопада 2021 року о 23 год. 20 хв.; номер телефону НОМЕР_1 (а.с. 23).

Анкета-заява на кредит № 3134589 від 04 листопада 2021 року містить надані позичальником згоди, процес оформлення та розгляду заяви, прийняття рішення по заяві та погоджені умови кредитування по заяві (а.с. 14).

Відповідно до графіку розрахунків до кредитного договору від 04.11.2021 № 3134589 встановлено дату платежу 04.12.2021, до сплати: кредит в сумі 10000,00 грн, комісія за надання кредиту в сумі 1000,00 грн, проценти в сумі 3750,00 грн, а всього в сумі 14750,00 грн.

Відповідно до розрахунку суми заборгованості, який зазначений в позовній заяві і відповіді на відзив, борг ОСОБА_1 перед ТОВ "Мілоан", правонаступником якого відповідно до договору відступлення прав вимоги №81-МЛ від 23.02.2022 є ТОВ "ФК "Кредит - Капітал" становить 44750,00 грн, з яких: 10000,00 грн - основна сума боргу, 1000 грн - комісія за надання кредиту, 3750,00 грн - проценти за користування кредитом відповідно до п.1.5.2. Договору за 30 днів з 04.11.2021 до 04.12.2021, 30000,00 грн - проценти відповідно до умов п. 1.6, 2.3.1.2 Договору за користування кредитними коштами протягом наступних 60 днів після раніше визначеного строку кредитування.

Згідно наданих позивачем доказів: довідки про ідентифікацію клієнта ОСОБА_1 , з якою укладено договір № 3134589 від 04.11.202 (а.с. 23), копії картки обліку виконання договору №3134589 від 04.11.2021 (а.с.24), копії платіжного доручення №60315974 від 04.11.2021 про перерахування ТОВ "Мілоан" 10000,00 грн на відкритий у Приватбанку картковий рахунок на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 21), довідки хронології вчинення дій щодо укладення кредитного договору у формі електронного правочину №3134589 від 04.11.2021 (а.с.22) суд встановив, що між ТОВ "Мілоан" і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір у електронній формі, на підставі якого відповідач отримала кредитні кошти в сумі 10000,00 грн, якими могла розпорядитись на власний розсуд.

23.02.2022 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ ФК "Кредит-Капітал" укладено Договір відступлення прав вимоги №81-МЛ, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги, в тому числі й за кредитним договором №3134589 від 04.11.2021, укладеного між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 (а.с.26-30,32-33).

Відповідно до копії витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №81-МЛ від 23.02.2022 за кредитним договором №3134589 від 04.11.2021, укладеного між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 , дата закінчення дії договору зазначена 10.12.2021, сума виданого кредиту - 10000 грн, залишок по тілу кредита - 10000,00 грн, залишок по відсоткам - 33750,00 грн, залишок по комісії - 1000,00 грн, загальна сума заборгованості - 44750,00 грн (а.с.112).

Новим кредитором ТОВ ФК "Кредит-Капітал" на адресу позичальника ОСОБА_1 були надіслані повідомлення-вимога по кредитному договору №3134589 від 04.11.2021, повідомлення про відступлення прав вимоги, досудова вимога (а.с.34-37, 41 зв. ст., а.с.44).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Суд встановив, що оспорюваний договір був укладений сторонами в електронній формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У справі, що переглядається, судом установлено, що договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому позивач через особистий кабінет на веб-сайті відповідача подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого відповідач надіслав позивачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який заявник використав для підтвердження підписання кредитного договору.

Встановивши, що без здійснення вказаних дій позивачем кредитний договір не був би укладений сторонами, суди дійшли обґрунтовано висновку, що цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).

Аргументи апеляційної скарги про безпідставне стягнення з ОСОБА_1 процентів (плати за користування кредитом) після закінчення строку кредитування є необґрунтованими.

Можливість стягнення процентів (плати за користування кредитом) після закінчення строку кредитування передбачено пунктом 2.2.3 кредитного договору, який укладено між сторонами. Тому суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення процентів (плати за користування кредитом) після закінчення строку кредитування у розмірі 30000 грн за наступні 60 днів після закінчення визначеного строку кредитування.

У частинах другій, третій, п`ятій статті 100 ЦПК України визначено, що електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Порушень порядку надання і отримання доказів у суді не встановлено, оцінка доказів зроблена судом першої інстанції в повному обсязі. При цьому зі змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що у суду не було сумніву щодо відповідності паперової копії електронного доказу оригіналу. Крім того, позивач із клопотанням про витребування оригіналу електронного доказу до суду не зверталась.

Спірний кредитний договір укладено між сторонами в електронній формі на підставі оформлення ОСОБА_1 та подання ТОВ «Мілоан» відповідної анкети-заяви на кредит №60315974 від 04 листопада 2021 року, підписання позичальником одноразовим ідентифікатором та відправлення товариству електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір.

Відповідачем не надано суду доказів, що анкета-заява та кредитний договір заповнені за допомогою фінансового номеру засобів телефонного зв`язку, який не належить ОСОБА_1 , зазначені у них персональні дані належать іншій особі.

У кредитному договорі сторонами погоджено всі його істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів та їх повернення, умови кредитування, розмір відсоткової ставки, комісії та порядок їх сплати.

Суд дійшов правильного висновку, що правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, за яким з рахунку ТОВ «Мілоан», перераховано кошти шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки ОСОБА_1 , зареєстрованої останньою у особистому кабінеті на сайті miloan.ua.

Встановлено, що ТОВ "Мілоан" перерахувало на ім`я відповідача ОСОБА_1 кредитні кошти згідно з договором в сумі 10000 грн, що підтверджується копією платіжного доручення №60315974 від 04 листопада 2021 року (а.с. 21).

ОСОБА_1 не спростовано факту перерахування 10000 грн на вказану нею платіжну картку VISA, та доказів того, що кошти не надходили на її картку.

Встановлено, що відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим виникла кредитна заборгованість у сумі 44750,00 грн, що складається із: 10 000 грн простроченого тіла кредиту; 1000 грн заборгованості за комісією (пункт 1.5.1 договору); 3750 грн прострочені відсотки за період з 05 листопада 2021 року по 04 грудня 2021 року (пункти 1.5.2 договору); 30 000 грн прострочені відсотки за період з 05 грудня 2021 року по 02 лютого 2022 року (пункт 1.6., 2.3.1.2 договору), яка правомірно стягнута судом на користь ТОВ ФК "Кредит-Капітал", до якого перейшло право вимоги.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Виходячи з викладеного, судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, дотримано норми процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін із підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України.

Оскільки оскаржене судове рішення залишене без змін, а скарга без задоволення, то згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу, і поверненню не підлягає.

Керуючись ст. 7, 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня їїприйняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді С. М. Єгорова

О. Л. Карпенко

О. І. Чельник