Справа № 466/3589/23
Провадження № 2/466/1378/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2023 року Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої - судді Білінської Г.Б.

при секретарі Філевич У.І.

за участі позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи» «Львівгаз» про визнання боргу безпідставним, -

в с т а н о в и л а:

12.04.2023 позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи» «Львівгаз» про визнання боргу безпідставним, в якому просить суд визнати нарахований ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 ) Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи» «Львівгаз» (79039, м. Львів, вул. Золота, 42; ) борг за розподіл (доставку) природного газу у сумі 253 грн. 17 коп. (двісті п`ятдесят три гривні сімнадцять копійок) безпідставним.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 02 березня 2021 року ним було укладено договір купівлі продажу 1/2 нерухомого майна в АДРЕСА_1 . Тобто, фактично з березня місяця 2021 року є споживачем комунальних послуг, зокрема, послуг за розподіл (доставку) АТ ОГС «Львівгаз» природного газу за адресою АДРЕСА_1 . Як споживачу, за вказаною адресою, присвоєно особовий рахунок № НОМЕР_1 . Відповідач систематично, щомісяця, нараховує та надсилає на його адресу рахунки на оплату послуг за розподіл (доставку) природного газу, однак у вказаних рахунках нарахована не вірна сума оскільки сума заборгованості нарахованої у розмірі 253 грн. 17 коп., яка існувала станом на 01.03.2021, належала до сплати попереднім власником будинку. Зокрема, для виправлення ситуації позивачем неодноразово працівникам Відповідача повідомлялось, що сума боргу не відповідає дійсності, однак належної реакції не відбулося. Листом від 05.10.2022 року в порядку досудового врегулювання ним було надіслано на адресу Відповідача заяву про перерахунок боргу, однак остання залишена без задоволення. Такі дії Відповідача вважає протиправними оскільки позивач не несе відповідальності за зобов`язаннями попереднього власника.

Крім цього, у позовній заяві просить звільнити позивача від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та повідомив про попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на правову (професійну правничу) допомогу, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 13 березня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та відповіді на відзив, просив позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відомостей про причину його неявки немає. 12.05.2023 відповідачем до суду направлено відзив на позов, в якому вказує, що позовні вимоги є безпідставними та не обґрунтованими, просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

При цьому, 06 червня 2023 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якому позивач спростовує доводи відповідача, щодо необґрунтованості та безпідставності позовних вимог, вважає дії відповідача неправомірними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 06 червня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Заслухавши пояснення позивача, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі продажу житлового будинку від 02.03.2021, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Фуртак В.І. вбачається, що покупці ОСОБА_1 , ОСОБА_2 придбали у продавця ОСОБА_3 1/2 частини житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповідності до п. 3.4. даного договору продавець зобов`язаний сплати заборгованості по оплаті комунальних послуг, електроенергію, газ та воду, за час проживання продавця та інших проживаючих у вказаному майні третіх осіб, не пізніше 03.03.2021, на що покупці дають свою згоду.

Як вбачається з доданої позивачем довідки про фінансовий стан рахунків за послугу з розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , рахунок № НОМЕР_1 станом до 01.03.2021 наявна заборгованість у розмірі 253,17 грн.

Згідно заяви від 05.10.2022, яка відправлена відповідачу поштовою кореспонденцією, ОСОБА_1 просив здійснити перерахунок заборгованості, яка виникла до 01.03.2021.

Однак, з квитанції з особистого рахунку за вказаною адресою вбачається, що станом на січень 2023 року створилась заборгованість у розмірі 2190,68 грн. за житлово-комунальні послуги.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач житлово-комунальних послуг зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Зобов`язання по оплаті комунальних послуг виникли у позивача з часу придбання у власність вказаної квартири та початку користування цими послугами.

Судом встановлено, що заборгованість за позивачем із сплати житлово-комунальних послуг з розподілу природного газу за період з дня укладання договору купівлі-продажу та станом до 01 березня 2021 року - наявна у розмірі 253,17 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені у статті 11 ЦК України.

Поняття зобов`язання та підстави його виникнення визначені у статті 509 ЦК України.

Відповідно до зазначеної правової норми зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як передбачено статтею 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Представник відповідача не навів доказів виникнення у позивача зобов`язань по погашенню заборгованості за житлово-комунальні послуги, яка виникла у попереднього власника квартири.

Посилання представника відповідача на те, що позивач може скористатись правом навести доводи безпідставності нарахування і виникнення боргу у іншому судовому процесі, та що позивач не вживав заходів досудового врегулювання спору, суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Статтями 3, 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Враховуючи наведене, позовна вимога є обґрунтована та підлягає до задоволення.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правову допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До матеріалів справи позивачем 28.06.2023 долучено копію Договору про надання правової допомоги від 20.08.2022, укладеного між Адвокатським бюро «Таганцова» та ОСОБА_1 , строк дії якого становить до 31.12.2023 та Акт виконання робіт про надання правової допомоги ОСОБА_1 у даній справі, з детальним описом наданих послуг, згідно якого загальна сума витрат на правову допомогу, що підлягає компенсації позивачу складає 1900, 00 грн.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 15 від 04.06.2023 вбачається, що ОСОБА_1 , на підставі наданих йому АБ «Таганцова» послуг з правової допомоги, оплатив 1900, 00 грн.

Зважаючи на те, що роботи по наданню правової допомоги адвокатом все-таки надавались, рішенням суду вимоги позивача задоволено, суд вважає за можливе на свій розсуд оцінити якість та кількість виконаних робіт, виходячи із складності справи, кількості судових засідань, тощо.

Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача 1900, 00 грн. (одна тисяча дев`ятсот гривень) в погашення, понесених ним витрат на професійну правову допомогу.

Окрім цього, в силу дії ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. Оскільки позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», а тому із відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073, 60 грн.

Керуючись ст. 4, 11, 14, 509, 526 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 81, 88, 133, 137, 141, 209, 263, 264, 265 суд, -

у х в а л и л а:

позов задовольнити.

Визнати нарахований ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 ) Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи» «Львівгаз» (79039, м. Львів, вул. Золота, 42; ) за борг за розподіл (доставку) природного газу у сумі 253 грн. 17 коп. (двісті пятдесят три гривні сімнадцять копійок) безпідставним.

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи» «Львівгаз» (79039, м. Львів, вул. Золота, 42; ) на користь держави судовий збір в розмірі 1073, 60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи» «Львівгаз» (79039, м. Львів, вул. Золота, 42; ) на користь ОСОБА_1 1 900, 00 грн. (одна тисяча дев`ятсот гривень) витрат на правничу допомогу.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцять днів.

Повний текст рішення складено 14.07.2023.

Суддя Г. Б. Білінська