Житомирський апеляційний суд
Справа №274/6143/22 Головуючий у 1-й інст. Хуторна І. Ю.
Категорія 39 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря

судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №274/6143/22 за позовом представника ОСОБА_1 - адвоката Жежеля Сергія Сергійовича до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про захист прав споживача та стягнення депозитних коштів,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Жежеля Сергія Сергійовича на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 березня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Хуторної І.Ю. у м. Бердичеві,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2022 року представник позивача адвокат Жежель С.С. звернувся з даним позовом, в якому просив стягнути Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (далі АТ КБ «ПриватБанк», Банк, Товариство, Відповідач) на користь ОСОБА_1 депозитний вклад за договором № SAMDN8875 від 07.08.2008 у розмірі 1130 доларів США, що еквівалентно станом на 19.10.2022 по курсу 36,56 грн. за 1 долар США - 41 312,80 грн та проценти у розмірі 1700 доларів США, що еквівалентно станом на 19.10.2022 по курсу 36,56 грн за 1 долар США - 62 173,20 грн.

Позов мотивований тим, що 07.08.2008 ОСОБА_1 та АТ КБ "Приватбанк" уклали депозитний договір №SAMDN8875 вклад "Комбі" (далі Договір) за умовами якого ОСОБА_1 передала банку грошові кошти на депозитний вклад у сумі 1130 доларів США строком на 12 місяців із нарахуванням відсотків по вказаному банківському вкладу 10,25 % річних. Умовами Договору, серед іншого передбачено, що у випадку коли по закінченню строку вкладу сума вкладу не була перерахована на картрахунок, з дня, наступного за датою закінчення строку вкладу банк здійснює нарахування процентів на суму вкладу по ставці вкладу "до вимоги" до моменту повернення вкладу Клієнту (п. 11 Договору); сторони мають право достроково розірвати договір у відповідності до діючого законодавства, повідомивши про це іншу сторону за два банківські дні(п. 20 Договору); цей договір вступає в силу з дня його підписання; дія договору зупиняється з виплатою Клієнту всієї суми банківського вкладу разом з відсотками, які мають бути нараховані у відповідності до умов договору(п. 25 Договору); у разі наявності у Клієнта простроченої заборгованості по кредитам та/або кредитним лімітам, отриманих Клієнтом в Банку, а також по відсоткам за їх користування, банк має право на свій розсуд: - після закінчення строку банківського вкладу, внесок та нараховані відсотки перерахувати на поточний/картковий рахунок Клієнта або розірвати договір. При цьому банк направляє Клієнту письмове повідомлення із зазначенням дати розірвання договору. Внесок та нараховані відсотки перераховуються на поточний/картковий рахунок Клієнта (п. 26 Договору).

У серпні 2022 року позивачка звернулася до Бердичівського відділення Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" із заявою про розірвання Договору та повернення коштів, разом з нарахованими процентами по вкладу. Листом від 22.08.2022 ОСОБА_1 . Банком було відмовлено у поверненні коштів та процентів, з тих підстав, що вкладний рахунок типу "Комбі" на 12 місяців, був закритий 17.06.2009, а всі кошти які обліковувалися на депозитному рахунку були списані в рахунок заборгованості по кредиту.

Проте, до серпня 2022 року позивачка не зверталася до банку із заявою про розірвання вищевказаного депозитного договору та коштів від банку по депозитному вкладу в готівковому та безготівковому вигляді не отримувала.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що банк, який обслуговує платника, здійснюючи на підставі договору банківського рахунку або іншого договору про надання банківських послуг договірне списання коштів з рахунку платника, оформляє меморіальний ордер, у реквізиті "Призначення платежу" якого зазначає номер, дату договору, яким передбачено можливість застосування договірного списання. Проте, доказів про те, що вона була ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, на підставі яких банк автоматично перерахував грошові кошти, які знаходились на депозитному рахунку позивачки, на погашення заборгованості за кредитним договором немає.

Щодо порядку нарахування процентів за вказаним договором банківського вкладу, позивачка вказує, що із заявою про розірвання договору вона звернулась до банку 18.08.2022. Отже договір вважається розірваним 21.08.2022, що не суперечить умовам договору і саме до цього часу підлягають нарахуванню проценти у розмір 10, 25 % річних.

У зв`язку з чим позивачка вважає, що банком порушені її права як споживача, оскільки їй не були повернуті кошти по депозитному вкладу разом з відсотками.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 березня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі, представник позивача адвокат Жежель С.С. просить таке рішення скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення було винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права та без повного та всебічного дослідження всіх обставин справи, а тому як наслідок дане рішення має бути скасоване та ухвалено нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Зазначав, що суд прийшов до помилкового висновку, що депозитний рахунок «Комбі» № SAMDN8875 від 07.08.2008 був закритий у 2009 році, так як, відповідачем не було належним чином доведено, що саме у 2009 році депозитний договір було закрито. Судом не було взято до уваги усі аргументи, які заявлялися позивачем, та які полягали в тому, що остання у 2009 році не зверталася до банку із заявою про розірвання депозитного договору, не надала банку права в односторонньому порядку списувати кошти в рахунок погашення боргу по кредитному договору. Судом не було досліджено ту обставину чи укладався між сторонами кредитний договір та на яких умова, та чи правомірно банком списувалися з боржника кошти в рахунок невідомого боргу.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судовому засіданні, представник позивачки адвокат Жежель С.С. в режимі відеоконференції підтримав доводи апеляційної скарги та дав пояснення, які відповідають їй.

Представник відповідача адвокат Адаменко Т.С. у судовому засіданні заперечила щодо задоволення апеляційної скарги та просила рішення місцевого суду залишити без змін.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи інші учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що відповідає положенням ч.2 ст.372 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із їх недоведеності, зокрема з того, що позивач погодила з банком можливість списання грошових коштів зі своїх рахунків та, допустивши виникнення заборгованості перед банком за використання грошових коштів у межах погодженого ліміту, дії відповідача по списанню грошових коштів з депозитного рахунку слід вважати такими, що вчинені відповідно до умов Договору №SAMDN8875. Оскільки грошові кошти розміщені на депозитному рахунку, разом із нарахованими процентами, за виключенням суми списаного боргу, були повернуті позивачці, то підстави для стягнення процентів відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду мотивуючи таким.

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

З матеріалів справи вбачається, що 07.08.2008 між ОСОБА_1 та АТ КБ "ПриватБанк" було укладено депозитний договір №SAMDN8875 (вклад "Комбі) за умовами якого ОСОБА_1 розмістила у банку грошові кошти у сумі 1130 доларів США, строком на 12 місяців - до 07.08.2009 (а.с.5).

Відповідно до п. 2 Договору банк відкрив ОСОБА_1 картковий рахунок № НОМЕР_1 , видав платіжну картку "Deposit card" № НОМЕР_2 та перераховує кошти на депозитний рахунок № НОМЕР_3 .

Згідно п. 3 Договору банк нараховує відсотки по депозиту в розмірі 10, 25 % річних. Нарахування відсотків на кошти розміщені на картковому рахунку здійснюються за ставкою 0% річних.

Банк встановив кредитний ліміт на платіжній карті в розмірі 65% від суми вкладу депозиту на строк вкладу. Клієнт здійснює плату за користування кредитним лімітом, що дорівнює відсотковій ставці по вкладу плюс 4% річних, а саме: 14, 25 % (п. 4 Договору).

Відповідно до п. 6 Договору по закінченню строку вкладу, починаючи з 15-00 першого робочого дня Банку дня за днем вказаним у п.1 договору, сума вкладу перераховується на картковий рахунок. При цьому за наявності непогашеної заборгованості по кредиту клієнт доручає банку погасити за рахунок суми вкладу.

Згідно п. 15 Договору клієнт надає право банку списати кошти з свого карткового рахунку по всім зобов`язанням, які випливають з умов даного Договору.

Пунктом 22 Договору передбачено, що при достроковому розірванні договору по ініціативі клієнта у клієнта виникає обов`язок повернути банку суму заборгованості по кредиту, суму нарахованих процентів та суму фактично сплачених Банком процентів по депозитну. В цьому випадку банк здійснює нарахування процентів на суму вкладу за ставкою вкладу «на вимогу» за фактичний строк користування вкладом та виплачує клієнту суму вкладу та суму нарахованих процентів на суму вкладу за ставкою вкладу « на вимогу». Суму заборгованості по кредиту та суму зайво виплачених коштів клієнт доручає банку утримати із суми вкладу.

13.03.2008 ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступниками якого є ПАТ КБ "ПриватБанк" в подальшому АТ КБ "ПриватБанк" і ОСОБА_1 уклали кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг», на виконання умов якого позивач отримала кредитну картку із лімітом у розмірі 5050, 00 грн зі сплатою 36% процентів річних за користування кредитними коштами (а.с.35).

Відповідно до заяви про розірвання депозитного договору та повернення коштів від 18.08.2022 адресованої на ім`я керівника Бердичівського відділення АТ КБ "ПриватБанк", ОСОБА_1 просила розірвати депозитний договір № SAMDN8875 від 07.08.2008, укладений між нею та АТ КБ "ПриватБанк" та виплатити суму депозиту з усіма нарахованими процентами до дати розірвання депозитного рахунку(а.с.6).

Згідно повідомлення АТ КБ "ПриватБанк" № 20.1.0.0.0/7-220818/13767 від 22.08.2022 адресованого на ім`я ОСОБА_1 останній банком було відмовлено у задоволенні заяви про закриття вкладного рахунку типу "Комбі" відкритого 07.08.2008 та повернення суми депозиту з усіма нарахованими процентами.

Банк у повідомленні, серед іншого вказує, що оскільки ОСОБА_1 активно користувалась кредитним лімітом на момент закінчення вкладу по картці виникла заборгованість у розмірі 729,24 доларів США. Після закриття рахунку відбулось першочергове погашення зазначеної заборгованості по карті. Крім того, банк повідомив, що оскільки ОСОБА_1 було відкрито картку Універсальна НОМЕР_4 по якій обліковується прострочена заборгованість, тому за умовами укладеного договору банк був змушений використати залишок від суми залишку депозиту, що залишився на картці у розмірі 321, 05 доларів США для погашення простроченої заборгованості (а.с.7).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 1-2ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти (ч.1, 5-6 ст. 1061 ЦК України).

Відповідно до постанови Верховного Суд України від 25 грудня 2013 року № 6-140цс13 зобов`язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку без ненадання вкладнику можливості використання цих коштів - зобов`язання банку з повернення вкладу не є виконаним.

Згідно ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Доводи апеляційної скарги про те, позивач не надав банку права в односторонньому порядку списувати кошти в рахунок погашення боргу по кредитному договору колегією суддів відхиляються, оскільки в укладеному та підписаному сторонами договорі від 07.08.2008 за №SAMDN8875 (вклад «Комбі»), відповідно до п. 15 клієнт надає право банку списати кошти із свого карткового рахунку по всім зобов`язанням, які випливають з умов даного Договору.

Згідно заяви без дати її написання за підписом клієнта ОСОБА_1 , остання просила розірвати договір № SAMDN8875 від 07.08.2008 та виплатити належні їй кошти (а.с.34).

З виписки по рахунку клієнта ОСОБА_1 № НОМЕР_5 , за основною картою НОМЕР_6 за період з 07.08.2008 по 27.12.2009 вбачається, що 07.08.2008 за вказаним картковим рахунком було встановлено кредитний ліміт у розмірі 734,50 доларів США та за договором № SAMDN8875 карту було поповнено на 1130,00 доларів США. 11.08.2008 було знято 700 доларів США, 12.08.2008 знято 30 доларів США. За період із 07.09.2008 до 17.06.2009 проводилося нарахування процентів за користування кредитним лімітом та нарахування за депозитом. 16.06.2009 проведено операцію по поверненню депозиту в розмірі 1041, 29 доларів США та станом на 17.06.2009 залишок на карті становив 321, 05 доларів США. 22.06.2009 проведено операцію по списанню по с/з 95026233, переказ із карти в розмірі 321, 05 доларів США (а.с.36).

Відповідно до наданих позивачкою копії квитанцій які долучені до позову, вбачається, що 23.06.2009 здійснено обмін валюти 321,05 доларів США, що складало 2443,19 грн та цієї ж дати 2443,19 грн зараховано на картковий рахунок НОМЕР_7 .

Виписка банку про рух коштів за договором б/н із ОСОБА_1 за період з 21.08.2008 по 31.08.2019 сформована 21.12.2022 свідчить, що за ОСОБА_1 рахується борг станом на 31.08.2019 в розмірі 19 623, 89 грн. Серед іншого, із цієї довідки про рух коштів вбачається, що на номер карти НОМЕР_7 23.06.2009 було зарахування 2443,19 грн (а.с.29-33).

Крім того, відповідно до довідки про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_5 , остання зняла залишок грошових коштів із депозитного рахунку 22.06.2009 року. З 2009 року до 2022 року позивачем ніяких вимог до банку не було пред`явлено, що свідчить про ініціювання позивачем у червні 2009 року дострокового повернення депозиту за договором № SAMDN8875.

Відтак, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо встановлення обставин справи та тлумачення норм матеріального права на свій розсуд, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи, і правильності висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Жежеля Сергія Сергійовича залишити без задоволення, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 березня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений: 07 червня 2023 року.