Номер провадження: 22-ц/813/5225/23
Справа № 495/4387/22
Головуючий у першій інстанції Прийомова О. Ю.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

17.07.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Карташова О.Ю., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Сінько А.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 січня 2023 року,

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, в обґрунтування якого зазначила, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.03.2021 року з ОСОБА_2 стягнуто на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 2000 грн, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У зв`язку з військовим станом погіршився її матеріальний стан. Витрати на харчування, їжу, комунальні послуги значно зросли.

Відповідач добровільно не оплачує перебування дитини у дитячому садку, додаткові витрати на розвиток дитини.

В 2022 році відбулися зміни в матеріальному стані відповідача, він вступив на службу до лав ЗСУ, одержує гідні виплати, тому має можливість краще забезпечувати потреби дитини.

З огляду на вищевикладене, позивач вважає за доцільне змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача з твердої грошової суми на частку від його доходу, у зв`язку із чим і звернулась до суду з відповідним позовом.

Позивач, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просила суд змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що визначений рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.03.2021 року з твердої грошової суми, в розмірі 2000 грн, на 1/4 частину всіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області рішенням від 20 січня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів задовольнив частково.

Змінив спосіб стягнення аліментів, стягнутих за рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 17.03.2021 року у справі № 495/4387/22.

Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку/доходу/ ОСОБА_2 , щомісяця, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно.

У зв`язку із звільненням ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», відніс його за рахунок держави.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовив.

Суд першої інстанції відмовляючи у стягненні витрат на правову допомогу виходив з того, що позивачем у підтвердження обґрунтованості позову у частині стягнення витрат на правничу допомогу надано договір про надання правової допомоги та квитанція № 6, та в уточнених позовних вимогах зазначений розрахунок послуг. Однак, до матеріалів справи не надані документи,що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 січня 2023 року в частині відмови у стягненні витрат на правову допомогу скасувати, ухвалити нове рішення, яким вимоги про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 6000 грн задовольнити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не погоджується з висновками суду першої інстанції, в частині відмови у стягненні витрат на правову допомогу у розмірі 6000 грн та зазначає, що докази понесення витрат на правову допомогу містяться в матеріалах справи, а саме: договір про надання правової допомоги, квитанція до прибуткового касового ордера, розрахунок наданих послуг та їх вартість, тому вважає висновок суду про відмову у задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу необґрунтованим.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.05.2023 року ОСОБА_2 роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу, проте відзиву не надходило.

ОСОБА_2 копію апеляційної скарги та ухвали про відкриття провадження отримав 16.05.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 копію апеляційної скарги та ухвали про відкриття провадження у справі отримав 18.05.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Копія ухвали про відкриття апеляційного провадження надсилалась позивачу на адресу зазначену в апеляційній скарзі, конверт повернувся не врученим з зазначенням причини «адресат відсутній за вказаною адресою».

В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Позивач повідомлена у відповідності до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

Відповідач та його представник повістки отримали 04.06.2023 року та 01.06.2023 року відповідно, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Із тексту апеляційної скарги вбачається, що рішення суду в частині стягнення аліментів, сторонами не оскаржується, тому рішення суду в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції згідно положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку № 12 від 24 жовтня 2008 року.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що до матеріалів справи не надані документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі в оскаржуваній частині апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (частини перша та друга статті 15 ЦПК України).

Предметом розгляду у даній справі є вимога про зміну способу стягнення та розміру аліментів.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається із матеріалів справи, у заяві про збільшення розміру позовних вимог позивач просила стягнути з відповідача витрати на праву допомогу у розмірі 6000 грн.

До заяви про збільшення розміру позовних вимог позивачем додано договір про надання правової допомоги від 01.11.2022 року, квитанція Одеської обласної колегії адвокатів № 6 про сплату 6000 грн адвокату Шаркевичу В.Т. по справі № 495/4357/22.

До позовної заяви позивачем додавалась копія ордеру серії ОД № 695540 від 22.06.2022 року.

Згідно протоколу судового засідання від 20.01.2023 року у судовому засіданні представник відповідача щодо поданої позивачем заяви про збільшення розміру позивних вимог зазначив, що представником позивача не надано розрахунку, тому просив відмовити.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частиною другою статті 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21-ц (провадження № 12-14гс22) зазначено, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України. З аналізу норми статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: - фіксованого розміру, - погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

01.11.2022 року між адвокатом Шаркевичем В.Т. та Берлінською В.А. укладено договір про надання правової допомоги.

Відповідно до договору про надання правової допомоги від 01.11.2022 року сторони домовились, що гонорар становить 6000 грн.

В заяві про збільшення розміру позовних вимог позивач зазначив, що розрахунок послуг та їх вартості складається з: ознайомлення з матеріалами справи, збору матеріалів, підготовки позовної заяви про збільшення позовних вимог і подання до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 3000 грн, надання юридичних консультацій позивачу 1000 грн, участь у судових засіданнях 2000 грн.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21-ц (провадження № 12-14гс22) дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Суд при вирішенні питання про розподіл судових витрат враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

На підтвердження оплати виконаних адвокатом робіт надано квитанцію № 6, якою підтверджується сплата ОСОБА_1 по справі № 495/4387/22 суми у розмірі 6000 грн адвокату Шаркевичу В.Т.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представником позивача подавалась позовна заява та заява про збільшення розміру позовних вимог, надавались клопотання: про долучення до матеріалів справи доказів, відкладення розгляду справи, відвід судді, останній ознайомлювався з матеріалами справи, що підтверджується розпискою, приймав участь у судовому засіданні. Такі дії відповідають умовам договору про надання правової допомоги, їх виконання підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.

Апеляційний суд вважає, що розмір гонорару, визначений позивачем та його адвокатом, не є завищеним зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, зворотного представником відповідача не доведено.

Також апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що відповідачем не наведено аргументів, які могли би свідчити про неспівмірність витрат на правову допомогу.

При визначенні розміру витрат на професійну правову допомогу колегія суддів враховує складність справи та обсяг виконаних робіт адвокатом (подання заяви про збільшення позовних вимог, клопотань про долучення нових доказів, участь у судовому засіданні), відсутність як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду обґрунтованих доводів відповідача щодо не співмірності заявлених вимог, наявність між позивачем та її представником домовленостей щодо фіксованого розміру гонорару та належні докази понесення таких витрат, беручі до уваги те, що у рішенням суду вимоги про зміну способу та розміру стягнення аліментів задоволені, апеляційний суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 6000 грн підлягають задоволенню.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Апеляційний суд вважає, що рішення суду в оскаржуваній частині щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Керуючись ст.ст. 133, 141, 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 січня 2023 року в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу скасувати, та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21 липня 2023 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді Ю.П. Лозко

О.Ю. Карташов