П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 березня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого Джуги С.Д.

суддів Кожух О.А., Куштана Б.П.

з участю секретаря судового засідання: Чичкало М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , до якої приєднався ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 вересня 2022 року про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову у складі судді Бедьо В.І., у справі за позовом Ужгородської місцевої прокуратури, правонаступником якої є Ужгородська окружна прокуратура до Ужгородської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання частково недійсним рішення Ужгородської міської ради та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку,-

в с т а н о в и в :

19.08.2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила скасувати заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.12. 2015 року з тих підстав, що постановою Верховного Суду від 11.12. 2019 року у даній справі у задоволенні позову керівника Ужгородської місцевої прокуратури Закарпатської області про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки за кадастровим №211010000:31:003:0120, від 25.08.2010 р. та додаткового договору від 01.12.2015 року відмовлено.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 вересня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , до якої приєднався ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , просить скасувати ухвалу та постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову, які вжиті ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.12. 2015 року по справі №308/12760/15.

У відзиві на апеляційну скаргу Ужгородська місцева прокуратура просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , які підтримали подану апеляцію, пояснення прокурора Андрейчик А.М., яка заперечила подану апеляцію, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що у жовтні 2015 року Ужгородська місцева прокуратура, правонаступником якої є Ужгородська окружна прокуратура звернулася в суд з позовом до Ужгородської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання частково недійсним рішення Ужгородської міської ради, скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання недійсним договіру дарування земельної ділянки.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.12.2015 року вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відповідачу та іншим особам, вчиняти будь-які дії по відчуженню спірної земельної ділянки площею 0,0895 га в АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :31:003:0120 до набрання судовим рішенням у справі № 308/12760/15 законної сили.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 14 грудня 2016 року визнано незаконним та скасовано п. 1.18 рішення 5 сесії 5 скликання Ужгородської міської ради від 27.11. 2009 року за № 1301, яким затверджено проект відведення земельної ділянки ОСОБА_1 та передано у власність земельну ділянку площею 0, 0895 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруду по АДРЕСА_1 ; визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 578783 за кадастровим номером :31:003:0120; визнано недійсним договір дарування земельної ділянки за кадастровим номером :31:003:0120, укладений 25.08.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (реєстраційний номер 2429, номер правочину 4089107) та додатковий договір № 1 від 01.12. 2015 року до вказаного договору дарування (реєстраційний номер 2930).

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 14.06.2017 року рішення Ужгородського міськрайонного суду від 14 грудня 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 11.12.2019 року рішення Ужгородського міськрайонного суду від 14 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 14.06.2017 року в частині позовної вимоги про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки від 25.08.2010 року та додаткового договору № 1 від 01.12. 2015 року до вказаного договору дарування скасовано, та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у даних вимогах, в іншій частині рішення Ужгородського міськрайонного суду від 14 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 14.06.2017 року залишено без змін.

19.08.2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила скасувати заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.12. 2015 року з посиланням на те, що постановою Верховного Суду від 11.12.2019 року у задоволенні позову керівника Ужгородської місцевої прокуратури Закарпатської області про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки від 25.08.2010 р. та додаткового договору від 01.12.2015 року відмовлено.

Згідно із ч.7,ч.8 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Відповідно до ч.9, ч.10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

У п. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Матеріалами справи доведено, що рішення суду від 14 грудня 2016 року щодо визнання незаконним та скасування п. 1.18 рішення 5 сесії 5 скликання Ужгородської міської ради від 27.11. 2009 року за № 1301, яким затверджено проект відведення земельної ділянки ОСОБА_1 та передано у власність земельну ділянку площею 0, 0895 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруду по АДРЕСА_1 , визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 578783 за кадастровим номером :31:003:0120, є чинним і не скасованим.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Ужгородського суду від 16 жовтня 2020 року у справі № 308/4639/20, відмовлено у задоволенні первісного позову ОСОБА_2 до Ужгородської міської ради та Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради про витребування майна з чужого незаконного володіння та повністю задоволено зустрічний позов Ужгородської міської ради до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача: Департамент міського господарства Ужгородської міської ради, про витребування майна від ОСОБА_2 земельні ділянки за кадастровим номером :32:001:0401, площею 0,0844 га, та за кадастровим номером :32:001:0400, площею 0,0051 га, що знаходиться по АДРЕСА_2 , на користь територіальної громади міста Ужгорода.

Дане рішення залишено без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 05 липня 2021 року.

Постановою Верховного Суду від 08 березня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Ужгородського суду від 16 жовтня 2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 05 липня 2021 року залишено без змін.

Таким чином вищевказаними рішенням суду, які набрали законної сили встановлено, що спірна земельна вибула з власності територіальної громади м. Ужгорода поза її волею, на підставі незаконного рішення Ужгородської міської ради, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 набули у власність спірну земельну ділянку неправомірно, і така судовим рішенням, яке набрало законної сили, витребувана від ОСОБА_2 на користь територіальної громади м. Ужгорода.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України (ч.1 ст.18 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін» (Жовнер проти України, рішення ЄСПЛ, від 29 червня 2004 року).

З врахуванням вищенаведених обставин, а також враховуючи, що спірна земельна ділянка належить територіальній громаді м. Ужгорода і їй за судовим рішенням підлягає поверненню, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про відсутність підстав для скасування заходів забезпечення позову, однак помилково зазначив, що ОСОБА_1 не має жодного відношення до земельної ділянки, оскільки саме ОСОБА_1 неправомірно було передано у власність земельну ділянку, до неї, як одного з відповідачів, був заявлений позов, і такий щодо неї був задоволений, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивів відмови у задоволенні заяви. В цій частині доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, в іншій частині доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.4 ст.376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За наведених обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині мотивування.

Керуючись ст.ст 374,376 ,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , до якої приєднався ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 вересня 2022 року змінити в частині правового обґрунтування.

Резолютивну частину ухвали залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 27 березня 2023 року .

Головуючий:

Судді: