ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 квітня 2023 року

м. Харків

справа № 638/6006/22

провадження № 22-ц/818/729/23

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 16 лютого 2023 року, постановлене під головуванням судді Штих Т.В.,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2023 року позов задоволено частково. Зменшено розмір аліментів, затверджений ухвалою Недригайлівського районного суду Сумської області від 26.02.2021 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у сумі 5 000,00 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, оскільки відсутні докази погіршення матеріального становища чи стану здоров`я платника аліментів. Проте є дані про погіршення умов проживання дитини, оскільки суд першої інстанції не врахував встановлений військовий стан в Україні та те, що дитина є внутрішньо переміщеною особою і вимушена проживати в умовах набагато складніших ніж це було в місті Харкові за її зареєстрованим місцем проживання. Також судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що постійно зростаючі ціни на дитячі речі та взуття, продукти харчування, засоби гігієни, іграшки, оплату за навчання та можливість відвідування дитиною гуртків і спортивних закладів, призводить до ще більших витрат на утримання дитини.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 надала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду залишити без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку зі зміною у позивача його матеріального стану в порівнянні з його матеріальним станом на момент затвердження мирової угоди Недригайлівським районним судом Сумської області, є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини з 8000,00 грн до 5000,00 грн та є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом щодо захисту прав малолітньої дитини в даному випадку.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Ухвалою Недригайлівського районного суду Сумської області 26.02.2021 року було затверджено мирову угоду між позивачем та відповідачкою, в якій, зокрема, сторони дійшли згоди про сплату позивачем аліментів на утримання спільної доньки ОСОБА_3 в розмірі 8000,00 грн, щомісячно(а.с.9-12).

Сторони є батьками - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що станом на теперішній час його матеріальне становище значно погіршилось. На підтвердження даної обставини вказує, що з 18.11.2020 року за сумісництвом працював у ФОП ОСОБА_5 (Медичний центр «Алекс»), але з 16.03.2022 року перебуває у відпустці без збереження заробітної плати на період дії воєнного стану в Україні. Також не отримує заробітну плату в ПП «ІТЦ СТАНКОСЕРВІС» у зв`язку з припиненням діяльності підприємства на підставі введення воєнного стану в Україні. У зв`язку з припиненням дії трудового договору звільнений з посади доцента закладу вищої освіти Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна. Станом на теперішній час заробітна плата становить 15 263, 37 грн.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначаються судом.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із покращенням матеріального становища платника аліментів одержувач може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із сторін та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 26.02.2021 року ухвалою Недригайлівського районного суду Сумської області затверджено мирову угоду між позивачем та відповідачкою, в якій, зокрема, сторони дійшли згоди про сплату позивачем аліментів на утримання спільної доньки ОСОБА_3 в розмірі 8000,00 грн, щомісячно.

Матеріальний стан ОСОБА_1 , як платника аліментів, змінився: відповідно до Довідки № 3 від 17.10.2022 року вбачається, що з 18.11.2020 року ОСОБА_1 працював за сумісництвом у ФОП ОСОБА_5 (Медичний центр «Алекс») (посада - лікар-хірург), з 16.03.2022 року перебуває у відпустці без збереження заробітної плати на період дії воєнного стану в Україні. Заробітна плата з 16.03.2022 року не нараховується; відповідно до Довідки № 1-20/10 від 20.10.2022 року вбачається, що з березня 2022 року позивач не отримує заробітної плати у ПП «ІТЦ Станкосервіс», у зв`язку з неможливістю здійснювати вищевказаним підприємством своєї діяльності під час дії воєнного стану в Україні; відповідно до витягу з наказу по Харківському національному університету ім. В.Н.Каразіна № 0104-2К/318 від 25.05.2022 року, ОСОБА_6 у зв`язку з припиненням дії трудового договору звільнений з посади доцента закладу вищої освіти Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна.

Відповідно до Довідки про доходи, виданої ОСОБА_1 вбачається, що він дійсно працює в Державній установі «Інститут загальної та невідкладної хірургії ім. В.Т. Зайцева НАМНУ», загальна сума доходу за період з липня 2022 року по вересень 2022 року становить 57 597, 64 грн. Станом на теперішній час заробітна плата ОСОБА_1 становить 15 263, 37 грн на місяць.

Виходячи з положень ст. 192 СК України та враховуючи вимоги ст. 182 СК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, оскільки факт погіршення майнового стану ОСОБА_1 , підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Доводи апелянта, що погіршилися умови проживання дитини, у зв`язку із встановленим військовим станом в Україні та те, що дитина є внутрішньо переміщеною особою і вимушена проживати в умовах набагато складніших, ніж це було в місті Харкові за її зареєстрованим місцем проживання, та той факт, що постійно зростаючі ціни на дитячі речі та взуття, продукти харчування, засоби гігієни, іграшки, оплату за навчання та можливість відвідування дитиною гуртків і спортивних закладів, призводить до ще більших витрат на утримання дитини, не є підставою для відмови в позові про зменшення розміру аліментів. При цьому відповідач не позбавлена права звернутись до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину.

Висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384, ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 16 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова