ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 682/48/23

Провадження № 22-ц/4820/789/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 682/48/23 за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_2 , на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 лютого 2023 року (суддя Зелінська В.І.)

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову вказує, що 09 вересня 2021 року о 20 год 00 хв. в м. Славута на перехресті вулиць Соборності-Одухи, ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом мотоциклом «Suzuki», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив виїзд на перехрестя на заборонений (жовтий) сигнал світлофора та здійснив зіткнення з автомобілем «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб автомобіль «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками та потребує відновлювального ремонту.

Позивач зазначає, що згідно акта №18/01-22-1 від 18.01.2022 вартість відновлювального ремонту автомобіля внаслідок ДТП становить 84245 грн. На теперішній час належний відповідачу транспортний засіб не відремонтований.

Вказує, що винуватець ДТП ОСОБА_3 на підставі п.13.1. ст. 31 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звільнений від обов`язку страхування своєї цивільно-правової відповідальності на території України, а обов`язок відшкодування спричинених ним збитків покладено законом на Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача відшкодування шкоди заподіяної майну позивача ОСОБА_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 85945 грн.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 лютого 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення 85945 грн шкоди, завданої пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Вважає оскаржуване рішення суду незаконним та необґрунтованим. Вказує, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову, помилково виходив з того, що позивачем ОСОБА_1 пропущений річний строк для звернення про відшкодування шкоди до страховика (МТСБУ), та не взяв до уваги доводи ОСОБА_1 щодо пропущення строків з об`єктивних причин, не врахував, що позивач вживав заходів для відшкодування шкоди у спосіб визначений законом, тобто його поведінка була добросовісною. Зазначає, що немає підстав вважати, що річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування є спеціальним строком позовної давності, передбаченим ст.258 ЦК України, адже це суперечить змісту зазначеної норми, яка не передбачає встановлення спеціальної позовної давності в інших випадках, ніж випадки передбачені в ст.258 ЦК України. Стверджує, що суд першої інстанції не обґрунтовано не взяв до уваги акт дослідження спеціаліста №18/01-22-1 від 18.01.2022, адже відповідач не спростував вартість відновлювального ремонту та не навів іншого способу визначення розміру шкоди.

Моторне (транспортне) страхове бюро України подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін. Вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та необґрунтованими.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с.9).

09 вересня 2021 року о 20 год 00 хв. в м. Славута на перехресті вулиць Соборності-Одухи, ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом мотоциклом «Suzuki», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив виїзд на перехрестя на заборонений (жовтий) сигнал світлофора та здійснив зіткнення з автомобілем «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , що спричинило пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 8.7.3, п.8.10, п.16.3 ПДР України.

Згідно постанови Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.02.2022 у справі №682/211/22, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн (а.с. 11).

ОСОБА_3 є учасником бойових дій та має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с. 12)

12 січня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до ПП «СОКІЛ» із заявою про проведення автотоварознавчого дослідження пошкодженого під час ДТП автомобіля марки «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 , який знаходився на території спеціального майданчика тимчасового зберігання транспортних засобів ГУНП в Хмельницькій області по вул. Старокостянтинівське шосе, 31 в м. Шепетівка (а.с.15).

Відповідно до акта № 18/01-22-1 про дослідження спеціаліста-автотоварознавця від 18.01.2022, замовником якого був позивач, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження складає 55 568 грн, що становить вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, які належать до заміни (а.с. 16-18).

Згідно з додатку до акта № 18/01-22-1, калькуляція вартості відновлювального ремонту автомобіля «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 , без урахування коефіцієнту фізичного зносу складає 84245 грн (а.с.18 на звороті).

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, мотивував своє рішення тим, що у даному випадку допущено порушення умов, передбачених пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки потерпілий позивач не подав страховику заяву про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди та не навів підстав, які б унеможливлювали його звернення своєчасно до Моторного (транспортного) страхового бюро України. Крім того, відсутній акт огляду пошкодженого автомобіля, який належить позивачу, що унеможливлює встановити характер та обсяг пошкоджень автомобіля та їх вартість.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В силу положень статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно положень пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Разом з тим, до відносин, що випливають із обов`язкового страхування поряд із положеннями цього Кодексу застосовуються положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон № 1961-IV).

Згідно з статтею 3 Закону №1961-IV, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).

Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.13.1 ст.13 Закону № 1961-IV, учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Відповідно до пп. 35.1, 35.2 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. До заяви додаються:

а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа;

б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником;

в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа;

г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну;

ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого;

д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого;

е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника;

є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

За змістом пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, а у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Отже, процедура отримання страхового відшкодування в порядку, передбаченому Законом № 1961-IV, детально регламентована на законодавчому рівні та передбачає вчинення потерпілим і страховиком ряду взаємних, послідовних, кореспондуючих одне одному юридично значимих дій.

До числа юридично значимих дій потерпілого, необхідних для отримання страхового відшкодування, належить, у тому числі, подання страховику заяви про страхове відшкодування.

Необхідність подання потерпілим заяви страховику про страхове відшкодування є зрозумілим, пропорційним, передбачуваним заходом та не створює надмірного тягаря для потерпілого.

Згідно з п. 37.1.4 ст. 37 зазначеного Закону, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому, зазначений в пункті 37.1.4. ст. 37 Закону № 1961-IV строк є присічним і поновленню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що з моменту вчинення дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 09.09.2021, позивач не звертався в річний строк з заявою до МТСБ України про виплату страхового відшкодування.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо того, що позивач вживав заходів для відшкодування шкоди, діяв добросовісно, а саме звернувся з позовом до винуватця ДТП ОСОБА_3 , що річний строк звернення до страховика не пропущено, через те, що його потрібно відраховувати з травня 2022 року з моменту звернення ОСОБА_1 з позовом про відшкодування шкоди до винуватця ДТП ОСОБА_3 з таких підстав.

Основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика (Постанова ВП ВС від 14.12.2021 у справі №147/66/17).

Сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє регулятивне суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в ДТП особи в позасудовому порядку. Однак, законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, ані у повному обсязі, ані в обсязі страхового відшкодування. Тоді як згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявила сторона у спорі, є підставою для відмови в позові.

З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 у справі №147/66/17 дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності.

У випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку.

Однак, звертаючись до суду, позивач не довів, що не звернення до страховика впродовж річного строку було обумовлене обставинами, які не залежали від його дій, та ним було здійснено розумних, необхідних та достатніх заходів щодо такого відшкодування, а тому з огляду на вищевикладене суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позову.

Безпідставним є посилання в апеляційній скарзі на акт дослідження спеціаліста-автотоварознавця №18/01-22-1 від 18.01.2022, як належний доказ в підтвердження заявлених вимог, оскільки за наданим доказом не можливо встановити дійсний характер та обсяг ушкоджень автомобіля на момент ДТП та відповідно дійсний розмір збитків, завданих позивачу.

Інші доводи апеляційної скарги також не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 25 квітня 2023 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай