Справа № 132/3392/22
Ухвала

Іменем України

05 червня 2023 року місто КАЛИНІВКА

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді СЄЛІНА Є.В.,

при секретарі судового засідання - ГОРДІЄНКО А.М.,

з участю: представника позивача - адвоката ДОВГАЛЮК Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Малика Олександра Володимировича про відвід судді, подану в рамках цивільної справи № 132/3392/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Калинівського районного суду Вінницької області на розгляді перебуває цивільна справа № 132/3392/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

01.06.2023 року на адресу місцевого суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Малика О.В. про відвід судді, яка обґрунтовується тим, що є обставини, що викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді Сєліна Є.В., які зводяться до незгоди з його процесуальними діями та рішеннями у справі.

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат ДОВГАЛЮК Л.І. в судовому засіданні просила у задоволенні поданої заяви про відвід судді відмовити через відсутність правових підстав для цього.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник - адвокат МАЛИК О.В. будучи належним чином повідомленими про розгляд питання про відвід судді, в судове засідання не з`явилися. Їх неявка в судове засідання згідно положень ч.8 ст.40 ЦПК України, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Вислухавши позицію представника позивача, вивчивши доводи поданої заяви, суд вважає, що заявлений відвід є необґрунтованим, зважаючи на наступне.

Стаття 36 ЦПК України визначає підстави для відводу (самовідводу) судді, а саме: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч.2 ст.40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що «Кожен має право на справедливий… розгляд його справи…незалежним і безстороннім судом…, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п.1 ст.6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії») (Постанова колегії суддів першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 вересня 2019 року, справа №277/599/15-к).

Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях у справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Відповідно до пункту 81 рішення ЄСПЛ «Салов проти України», «неупередженість» у сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді в конкретній справі тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію, тобто чи були в суді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу.

Згідно пунктів 2.1, 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

За статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого Рішенням XI З`їзду суддів України 22 лютого 2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Як вбачається із поданої заяви про відвід, позивач вважає, що наявні обставини, що викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді Сєліна Є.В., які зводяться до незгоди з його процесуальними діями та рішеннями у справі.

В контексті розгляду вищенаведених доводів, слід зауважити, що можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя.

З практики Європейського суду з прав людини, особиста безсторонність суду, що означає відсутність упередженості або прихильності, презюмується, поки не надано доказів протилежного. При ухваленні рішення про те, чи є законна підстава побоюватися, що конкретний суддя або склад суду проявили недостатню неупередженість, думка відповідної особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи може це побоювання бути об`єктивно обґрунтованим (рішення у справах «Білуха проти України», «Веттштайн проти Швейцарії», «Мікалеф проти Мальти»).

Незалежність і об`єктивність судді в кожній справі забезпечується, серед іншого, закріпленням чіткого переліку підстав для відводу судді від участі у справі.

Разом з тим, відповідно до частини 3 статті 39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим, тобто має містити посилання на конкретні обставини, що об`єктивно можуть свідчити про упередженість судді та бути підтверджені відповідними доказами.

Розглядаючи заявлені доводи для відводу, суд виходить із того, що при визначенні існування у даній справі законних підстав сумніватися в неупередженості судді Сєліна Є.В., позиція заявника, який заявляє відвід (представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Малика О.В.), має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому має наявність фактів, що дають можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими.

Сумнів в неупередженості судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечний ланцюг недовіри до суду та, відповідно, зміну його складу.

На переконання суду, в даному конкретному випадку не встановлено жодної обставини, яка б викликала розумний, об`єктивно обґрунтований сумнів в неупередженості судді Сєліна Є.В. в рамках розгляду позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Обставини на які посилається заявник у поданій ним заяві, як на підстави відводу судді, на переконання суду є надуманими.

Окрім цього, заявником не враховано, що згідно положень ч.4 ст.36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, не може бути підставою для відводу.

Отже, оскільки заявлений відвід судді не містить викладу обставин, підтверджених відповідними та належними доказами, які б достовірно свідчили про наявність підстав, передбачених ст.36 ЦПК України, та обґрунтованих доводів про упередженість судді Сєліна Є.В., суд приходить до висновку, що заява про відвід судді є безпідставною.

Згідно до ч.3 ст.40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Оскільки заява про відвід надійшла до суду 01.06.2023 року, тобто за три робочі дні (або раніше) до даного засідання (05.06.2023 року), вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.40 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Малика Олександра Володимировича про відвід судді, подану в рамках цивільної справи № 132/3392/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів - необґрунтованою.

Передати заяву на розгляд іншого судді у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя