Номер провадження: 22-ц/813/1736/23
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Князюка О. В.,

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря Дерезюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Французький бульвар 17» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок самоуправства ОСББ, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Французький бульвар 17» та просив зобов`язати ОСББ «Французький бульвар 17» видати дистанційний пульт від паркану ОСОБА_1 . Стягнути з ОСББ «Французький бульвар 17» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10 000 грн. завдану внаслідок неможливості користуватися власним майном квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1 .

Наприкінці 2019 року ОСББ «Французький бульвар 17» було встановлено паркан з автоматичною секцією на в`їзді у двір будинку.

Позивач стверджує, що сплатив кошти на реконструкцію прибудинкової території, а саме встановлення паркану, проте пульт від автоматичних воріт ОСББ йому не надає та він не має можливості потрапити на прибудинкову територію та обслуговувати власну квартиру. Зазначає, що у результаті квартира позивача втратила придатний для нормального існування стан.

02.03.2020 року позивачем було подано заяву до ОСББ «Французький бульвар 17» з проханням видати в користування пульт від автоматичних воріт, але 01.04.2020 року було отримано відповідь, що видати пульт від воріт не представляється можливим.

Позивач вважає, що в наслідок вищевикладеного йому було заподіяно моральну шкоду, що полягає у фізичному болі та душевних стражданнях пов`язаних з тим, що він не має можливості користуватися всіма благами та комфортом у власній квартирі, якими користувався до встановлення автоматичних воріт. Моральну шкоду позивач оцінює в 10 000 гривень.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2021 року у задоволенні вищевказаного позову відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

22.06.2021 року ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду, відповідно до вимог якої, апелянт просить суд скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Французький бульвар 17» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок самоуправства ОСББ.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Позивач вважає оскаржуване рішення суду незаконним, прийнятим за результатами неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, за наявності повної недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, із суттєвим порушенням норм процесуального права та допущенням неправильного застосування норм матеріального права, а висновки суду першої інстанції викладені у оскаржуваному рішенні, в повному обсязі не відповідають обставинам справи.

Апелянт зазначає, що жодних рішень щодо обмеження співвласників багатоквартирного будинку у користуванні об`єктами їхньої спільної сумісної власності, а саме прибудинковою територією, загальними зборами співвласників не ухвалювалося. Між тим позивачу ключ від воріт не видавався. Відповідач відмовив позивачу на вимогу останнього щодо видачі вказаного ключа. Такі дії відповідача, як на думку апелянта, мають наслідком перешкоджання позивачу у користуванні власним майном, що спричиняє моральну шкоду позивачу. Вищевказані вимоги позову ОСОБА_1 вважає ефективним способом захисту його порушених прав.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСББ «Французький бульвар 17» заперечує проти апеляційної скарги. Просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити. Рішення суду першої інстанції просить залишити без змін.

Відзив на апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що позивачем не доведено факту сплати будь-якої суми за виготовлення пульта від автоматичних воріт та того, що позивач не має можливості потрапити на прибудинкову територію, а також не доведено факту втрати його квартирою придатного для існування стану з вини ОСББ.

Крім того зазначає, що всупереч вимогам ст.ст. 81, 82 ЦПК України позивачем не доведено обставин зазнання ним моральної шкоди від вчинених відповідачем дій, протиправності таких дій та обґрунтованості розміру її визначення, через що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.09.2021 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Французький бульвар 17» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок самоуправства ОСББ.

Ухвалою від 19.01.2022 року справу було призначено до розгляду на 31 березня 2022 року на 09 годину 30 хвилин в приміщенні Одеського апеляційного суду.

31.03.2022 року розгляд справи було відкладено на 24.11.2022 року на 11:15 год.

24.11.2022 року розгляд справи було відкладено на 25.05.2023 року на 09:30 год.

17.02.2023 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява представника ОСББ «Проспект Шевченка 29-А» - Михайленко М.М. про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що між сторонами ведеться позасудове врегулювання спору.

Проте, 21.02.2023 року від представника по ОСОБА_2 адвоката Клименко М.А. надійшло клопотання про розгляд справи, відповідно до якого, представник зазначає, що після відповідних перемовин сторони про прискорення розгляду справи судом по суті та прийняття рішення по справі.

Позивач вважає, що дії апелянта під час розгляду справи Одеським апеляційним судом, спрямовані на безпідставне затягування та перешкоджання розгляду справи, що є зловживанням правом.

З огляду на зазначені обставини, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення заяви представника ОСББ «Проспект Шевченка 29-А» - Михайленко М.М. про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що між сторонами ведеться позасудове врегулювання спору, у зв`язку з тим, що вказане обґрунтування поданої заяви заперечується представником позивача.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що справа перебуває в провадженні апеляційного суду з липня 2021 року, та у сторін було достатньо часу та можливості для врегулювання спору.

25.05.2023 року від представника ОСББ «Французький бульвар 17» надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою. Судом відхиляється подана представником заява з огляду на її необґрунтованість, оскільки представником не надано суду жодних підтверджень щодо хвороби чи перебуванні на лікарняному.

25.05.2023 року в судове засідання з`явився ОСОБА_1 , апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, та просив суд її задовольнити.

Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у її якнайшвидшому розгляді, усвідомленість учасників справи про розгляд справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, наявності у справі достатніх матеріалів для її розгляду по суті, колегія суддів ухвалила справу розглянути за зазначеною явкою учасників справи.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням загальних зборів співвласників ОСББ «Французький бульвар 17» від 18.02.2018 р., що оформлено протоколом № 5, вирішено зокрема встановити огорожу прибудинкової території.

Пунктом 14 Статуту ОСББ «Французький бульвар 17» визначено, що Об`єднання доручає Правлінню в межах повноважень, визначених статутом зокрема огороджувати прибудинкову територію в межах, визначених містобудівною документацією згідно з ч. 3 ст. 42 Земельного кодексу України.

Правлінням ОСББ «Французький бульвар 17» запропоновано співвласникам на вибір декілька варіантів встановлення огорожі з хвірткою та автоматичними воротами, замовлено встановлення огорожі та виходячи з вартості і потреб співвласників запропоновано кожному співвласнику сплатити необхідну суму за виготовлення чіпу від хвіртки та пульту від воріт.

З Доповнення до протоколу № 5 загальних зборів членів ОСББ «Французький бульвар 17» від 18.02.2018р. вбачається, що ОСОБА_1 виявив бажання оплатити вартість встановлення огорожі в сумі 4350 гривень та виготовлення 4 ключів (чіпів) від хвіртки загальною вартістю 200 грн., а загалом 4 550 гривень. Від сплати за виготовлення та від отримання пульта від автоматичних воріт позивач відмовився, про що свідчить його особистий підпис.

В подальшому ОСОБА_1 оплатив на рахунок ОСББ «Французький бульвар 17» 4 550 гривень, що визнається сторонами, та отримав 4 ключі (чіпи) від хвіртки, що підтверджується його особистим підписом у Відомості осіб, що оплатили та отримали пульт від воріт та чіпи від хвіртки.

Мотивувальна частина

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Як передбачено ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 2 статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Згідно ст. 369 ЦК України, розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Частиною першою статті 42 Земельного Кодексу України передбачено, що земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

Згідно з підпунктом г частини 2, частини 3 ст.89 ЗК України передбачено, що у спільній сумісній власності перебувають зокрема земельні ділянки співвласників багатоквартирного будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом.

Згідно з підпунктом 4, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Згідно ч. 3 ст. 42 ЗК України порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками

Отже, земельна ділянка належить співвласникам житлового будинку на праві спільної сумісної власності, яка разом з загальним майном і неподільною часткою житлового комплексу (допоміжні приміщення, конструктивні елементи будинку, його технічне обладнання) є майном співвласників, які визначають порядок його користування.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Згідно ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори.

Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників.

До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься зокрема питання про використання спільного майна ; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників; визначення обмежень на користування спільним майном;

Для керівництва поточною діяльністю об`єднання обирається правління. Правління має право приймати рішення з питань діяльності об`єднання, визначених статутом.

Правління є виконавчим органом об`єднання і підзвітне загальним зборам.

Статтею 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що співвласник зобов`язаний зокрема:

-виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання;

-виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень;

-дотримуватися вимог правил утримання житлового будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм;

-своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі;

-виконувати передбачені статутними документами обов`язки перед об`єднанням.

Так, з матеріалів справи вбачається, що загальними зборами співвласників ОСББ «Французький бульвар 17» прийнято рішення про встановлення огорожі прибудинкової території, а Правлінням, на виконання цього рішення, замовлено встановлення огорожі з хвірткою та автоматичними воротами і видано співвласникам, які виявили бажання, необхідну кількість ключей від хвіртки та воріт.

З Доповнення до протоколу № 5 загальних зборів членів ОСББ «Французький бульвар 17» від 18.02.2018р. вбачається, що ОСОБА_1 виявив бажання оплатити вартість встановлення огорожі в сумі 4350 гривень та виготовлення 4 ключів (чіпів) від хвіртки загальною вартістю 200 грн., а загалом 4 550 гривень. Від сплати за виготовлення та від отримання пульта від автоматичних воріт позивач відмовився, про що свідчить його особистий підпис.

В подальшому ОСОБА_1 оплатив на рахунок ОСББ «Французький бульвар 17» 4 550 гривень, що визнається сторонами, та отримав 4 ключі (чіпи) від хвіртки, що підтверджується його особистим підписом у Відомості осіб, що оплатили та отримали пульт від воріт та чіпи від хвіртки.

Отже, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що дії ОСББ «Французький бульвар 17» щодо огородження прибудинкової території будинку АДРЕСА_2 є такими, що вчинені у відповідності до вимог Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивач не має можливості потрапити на прибудинкову територію та обслуговувати власну квартиру.

Крім того, зі змісту наявного в матеріалах справи листа - відповіді ОСББ «Французький бульвар 17» на заяву позивача від 02.03.2020 року, на який посилається позивач в обґрунтування вимог апеляційної скарги, не вбачається за можливе дійти до висновку про те, що дії ОСББ «Французький бульвар 17» щодо огородження прибудинкової території будинку АДРЕСА_2 є такими, що унеможливлюють або перешкоджають позивачу в реалізації його прав на користування спільним майном та особистим майном.

Отже, вимоги позову про зобов`язання ОСББ «Французький бульвар 17» видати дистанційний пульт від паркану ОСОБА_1 є такими, що не підлягають задоволенню.

Інша вимога позову є похідною від вимоги позову про зобов`язання ОСББ «Французький бульвар 17» видати дистанційний пульт від паркану ОСОБА_1 , а тому вона також не підлягає до задоволення.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач відмовив позивачу на вимогу останнього щодо видачі ключа від паркану, дії відповідача мають наслідком перешкоджання позивачу у користуванні власним майном є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги на увагу суду не заслуговують.

Нових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції надано не було.

Судом при прийнятті рішення були взяті до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності.

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судових рішень, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі доводи були розглянути судом першої інстанції при розгляді справи, та їм була надана відповідна правові оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 31.05.2023 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: О.М. Таварткіладзе

А.П. Заїкін