Справа № 392/1103/22
Провадження № 2/392/136/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області

в складі головуючого судді Березія Ю.А.,

секретар Руда А.В.,

з участю

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Багрія В.А.,

представника відповідача Смолькіної В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до Кіровоградського обласного центру зайнятості

про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на його користь 20000 гривень у відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що у березні 2016 року Маловисківський районний центр зайнятості (надалі Маловисківський РЦЗ) звернувся до суду з позовом до позивача про стягнення з нього 15092,19 грн виплаченого матеріального забезпечення, оскільки позивач звернувся до Маловисківського РЦЗ із заявою про вирішення питання працевлаштування, в якій зазначив про те, що він не зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності.

З 23 грудня 2009 року до 3 квітня 2022 року позивач отримував виплати допомоги по безробіттю, а під час перевірки обгрунтованості виплат матеріального забезпечення Маловисківський РЦЗ установив, що позивач з 25 березня 2003 року до 31 березня 2011 року належав до категорії зайнятих осіб, а саме був зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Оскільки позивач у добровільному порядку не повернув виплачене матеріальне забезпечення, Маловисківський РЦЗ звернувся до суду з відповідним позовом.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 10 листопада 2016 року Маловисківському РЦЗ було відмовлено у задоволенні позову, але рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 2 лютого 2017 року рішення суду першої інстанції було скасовано та ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь Маловисківського РЦЗ виплаченого матеріального забезпечення в сумі 15092,19 грн.

16 жовтня 2019 року Верховний Суд задовольнив касаційну скаргу позивача, скасував рішення суду апеляційної інстанції та залишив у законній силі рішення суду першої інстанції.

Позивач вважає, що оскільки рішення суду від 10 листопада 2016 року набуло законної сили, то неправомірність дій Маловисківського РЦЗ не потребує доведення.

Позивач зазначив, що неправомірні дії Маловисківського РЦЗ завдали позивачеві довготривалі моральні та душевні страждання, приниження честі і гідності. Позивач переживав дискомфорт, був змушений витрачати свій вільний час на доведення своєї правоти в судах. На фоні сильних душевних хвилювань позивач захворів та вимушений був лікуватися.

Позивач оцінює розмір грошового відшкодування моральної шкоди в 20000 гривень.

На теперішній час Маловисківський РЦЗ реорганізовано, правонаступником є Кіровоградський обласний центр зайнятості.

17 жовтня 2022 року ухвалою судді відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 24).

6 грудня 2022 року керівник Кіровоградського обласного центру зайнятості надіслала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила у задоволенні позову відмовити повністю

(а.с. 30-32).

Відзив мотивовано тим, що на момент звернення до суду з позовом щодо стягнення виплаченого матеріального забезпечення ОСОБА_1 , Маловисківський районний центр зайнятості був самостійною юридичною особою.

Маловисківським РЦЗ було виявлено, що під час перебування на обліку в якості безробітного та отриманні допомоги по безробіттю, позивач був зареєстрований як фізична особа-підприємець, а тому не мав права отримувати зазначену допомогу по безробіттю як зайнята особа. За результатами встановленого факту позивач був повідомлений претензією та копією наказу Маловисківського РЦЗ щодо добровільного повернення незаконно отриманих коштів. На вимогу претензії позивач відповів відмовою, що і стало наслідком звернення до суду з позовом про стягнення незаконно отриманих коштів.

За результатами судового розгляду справи № 392/300/16-ц з позивача було стягнуто грошові кошти в сумі 2060,46 грн. Позивач не скористався своїм правом на поворот виконання рішення, між тим відповідач негайно у добровільному порядку повернув позивачеві грошові кошти в сумі 2060,46 грн, сумлінно виконавши всі рішення суду.

Представник відповідача вважає, що жодними своїми діями чи бездіяльністю відповідач не завдав шкоди позивачеві.

13 січня 2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті (а.с. 52).

Позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 листопада 2016 року рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області у справі № 392/300/16-ц Маловисківському районному центру зайнятості відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого матеріального забезпечення (а.с. 7-8).

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 2 лютого 2017 року задоволено апеляційну скаргу Маловисківського районного центру зайнятості, скасовано рішення суду першої інстанції від 10 листопада 2016 року, задоволено пред`явлений позов і стягнуто з ОСОБА_1 на користь Маловисківського районного центру зайнятості матеріальне забезпечення у розмірі 15092,19 грн та судовий збір (а.с. 9-12).

16 жовтня 2019 року постановою Верховного Суду задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 , скасовано рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 2.02.2017 року, залишено в силі рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 10.11.2016 року (а.с. 13-20).

Відповідно до виписки з медичної карти ОСОБА_1 , за період з 20.06.2014 року по 7.10.2022 року він звертався в КНП "Маловисківська ЦРЛ" та КНП "Маловисківський ЦПМСД" за медичною допомогою та лікуванням (а.с. 21).

Згідно з наказом Державної служби зайнятості від 18.10.2016 року № 170 Маловисківський районний центр зайнятості реорганізовано шляхом приєднання до Кіровоградського обласного центру зайнятості (а.с. 33).

Кіровоградський районний центр зайнятості є територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, має статус юридичної особи публічного права (а.с. 34-35).

1 березня 2017 року видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь Маловисківського районного центру зайнятості судового збору в розмірі 2893,80 грн (а.с. 36).

Постановою державного виконавця від 13.12.2019 року закінчено виконавче провадження № 53516839 (а.с. 37).

Відповідно до наказу від 1.09.2021 року № 322-Д-2021 керівника Кіровоградського обласного центру зайнятості, ОСОБА_1 повернуто кошти в сумі 2060,46 грн (а.с. 38).

Відповідно до заяви позивача ОСОБА_1 перерахування коштів грошової допомоги здійснювалося на поточний рахунок у Кропивницькому ГРУ "Приватбанк" (а.с. 39-40).

8 жовтня 2021 року платіжним дорученням № 5580 Кіровоградським обласним центром зайнятості на рахунок ОСОБА_1 перераховані грошові кошти в сумі 2060,46 грн (а.с. 41).

Предметом спору у справі, що розглядається, є вимоги позивача ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди внаслідок порушення його прав незаконними діями органу державної влади.

Підстави позову звернення Маловисківського районного центру зайнятості з позовом до суду про стягнення з ОСОБА_1 виплаченого матеріального забезпечення в загальній сумі 15092,19 грн.

Заперечення відповідача грунтуються на тому, що ОСОБА_1 не мав право на отримання допомоги по безробіттю, незаконно отримав грошові кошти та відмовився у добровільному порядку їх повернути, що стало наслідком звернення до суду. Кіровоградський обласний центр зайнятості жодними своїми діями не завдавав шкоди позивачеві, а тому вимоги про відшкодування моральної шкоди є безпідставними.

Оцінюючи аргументи сторін, суд зазначає про наступне.

Згідно із частиною першою статті 15, частиною першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач ОСОБА_1 посилався на неправомірність дій посадових осіб Маловисківського районного центру зайнятості щодо звернення до суду з позовом про стягнення виплаченого матеріального забезпечення, що завдало йому моральної шкоди.

Між тим, відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Аналіз статей 11 та 23 ЦК України дає підстави для висновку про те, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання щодо відшкодування моральної шкоди є факт її завдання іншій особі. Зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди та її правовим наслідком; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом (стаття 1167 ЦК України).

Аналізуючи положення наведеного закону суд констатує, що причинний зв`язок між протиправним діянням відповідача та шкодою, завданою позивачеві, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням посадової особи органу державної влади та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не інших обставин, як то витрата часу на участь у судових засіданнях, оплата послуг адвокатів тощо.

Проста послідовність подій, а саме факт звернення органу державної влади до суду, відкриття провадження у цивільній справі, судовий розгляд у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, стадія виконання судових рішень не береться до уваги, оскільки кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною (частини перша, друга, третя статі 4 ЦПК України).

Заподіювач моральної шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту, що завдана його діями чи бездіяльністю.

За змістом положень статті 1167 ЦК України правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування моральної шкоди,

завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає такі складові елементи: 1) моральну шкоду; 2) протиправне діяння завдавача шкоди; 3) причинний зв`язок між ними.

Обов`язок доведення наявності моральної шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із цих складових є підставою для відмови у задоволенні позову.

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких позивач зазнав внаслідок протиправних дій.

Страждання та приниження є емоціями людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.

Порушення прав людини чи погане поводження з нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції, проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які завдають моральну шкоду.

Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки, а у деяких випадках - стать, вік, стан здоров`я потерпілого тощо.

У справі, що розглядається, позивачем не доведено, що факт звернення відповідача до суду мав такий негативний вплив, що досяг негативних емоцій позивача до рівня страждання чи приниження.

Виписка з медичної карти позивача сама по собі не підтверджує причинно-наслідковий зв`язок між виявленими у позивача захворюваннями і судовим провадженням у справі № 392/300/16-ц.

У зазначеному судовому провадженні судом відновлено порушене право позивача на отримання коштів допомоги по безробіттю.

Тому, суд не вбачає законних підстав для відшкодування моральної, віддаючи перевагу аргументам, на які посилається представник відповідача.

Судові витрати слід віднести за рахунок держави, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України та пункту 13 частини другої статті 3 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 264, 265 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_1 відмовити у задоволенні позову до Кіровоградського обласного центру зайнятості про відшкодування моральної шкоди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 квітня 2023 року.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач Кіровоградський обласний центр зайнятості, вул. Леоніда Куценка, 12 в м. Кропивницький, код в .

Головуючий

суддя