Номер провадження: 22-ц/813/5743/23
Справа № 494/1027/22
Головуючий у першій інстанції Лебединський С.Й.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Вімжановської К.С.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шуляченко Микола Борисович та Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2

на ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 28 березня 2023 року,

постановлену Березівським районним судом Одеської області у складі: судді Лебединського С.Й. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шуляченко Микола Борисович та Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

У серпні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шуляченко Микола Борисович та Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, в якому просив визнати виконавчий напис № 68787 виданий 01 квітня 2021 р. приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною таким, що не підлягає виконанню;

витребувати у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченка М.Б. належним чином завірені копії документів виконавчого провадження, на підставі яких 01 квітня 2021 р. приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі № 68787, про стягнення заборгованості у розмірі 7438 грн 80 коп. з нього, ОСОБА_1 , на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»;

стягнути з відповідача ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 всі витрати понесені на правову допомогу у розмірі 10000 гривень.

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 15 березня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом та призначено судове засідання на 28 березня 2023 року о 13-30 год без виклику сторін.

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 28 березня 2023 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шуляченко Микола Борисович та Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, зупинено.

Строки зупинення рахувати з дня винесення даної ухвали суду і по дату припинення перебування позивача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Суд першої інстанції мотивував постановлену ухвалу тим, що ОСОБА_1 з 26 лютого 2021 року перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , що відповідно до пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України є підставою для зупинення провадження у справі.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, вважає оскаржувану ухвалу незаконною та просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд, для вирішення питання про відкриття провадження.

Доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що у матеріалах справи немає жодного доказу того факту, що військова частина, у якій позивач проходить службу, переведена на військовий стан, що така ВЧ виконує бойві завдання у зоні бойових дій, ОСОБА_1 має можливість прибувати до суду, за викликом останнього, з метою прийняття участі у розгляді. Суд першої інстанції, посилаючись на довідку від 23.03.2023 № 1409, не зазначає та не конкретизує, з якого джерела було отримано такий документ, адже позивач таку довідку не отримував та до матеріалів справи не долучав, що свідчить про помилковість застосування п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України судом, жодних клопотань стосовно зупинення провадження ОСОБА_1 не заявляв.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, що відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що, згідно довідки, виданої начальником Березівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки полковником ОСОБА_3 , від 23 березня 2023 р. № 1409 позивач ОСОБА_1 з 26 лютого 2022 року перебуває на військовій службі по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 .

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Така правова позиція узгоджується із постановою КЦС ВС від 21 грудня 2022 року у справі № 456/2541/19.

У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 зазначено, що «зупинення провадження у справі це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи».

У постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року в справі № 6-1957цс16 зазначено, що «межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь - якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі».

В ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2022 року в справі № 461/5209/19 (провадження № 61-5782св22) вказано, що: «22 серпня 2022 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду касаційної інстанції з клопотанням про зупинення провадження у справі № 461/3554/21 у зв`язку з тим, що він перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 , яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, військовослужбовець не перебуває у зоні постійної дислокації, а знаходиться у зоні бойових дій. На підтвердження клопотання про зупинення провадження у справі позивач надав довідки із військової частини НОМЕР_2 від 08 серпня 2022 року № 2/762 та № 2/761. Пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або і інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Оскільки позивачем надані докази його перебування у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_4 про зупинення провадження у справі № 461/5209/19 є обґрунтованою та підлягає задоволенню, тому необхідно зупинити провадження у справі, що переглядається, до припинення перебування позивача у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан».

Такі правові висновки викладені у постанові КЦС ВС від 09 листопада 2022 року у справі №753/19628/17.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що військове формування створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України мають таку загальну структуру: Генеральний штаб Збройних Сил України; Командування об`єднаних сил Збройних Сил України; види Збройних Сил України Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили; окремі роди сил Збройних Сил України Сили спеціальних операцій, Сили територіальної оборони, Сили логістики, Сили підтримки, Медичні сили; окремі роди військ Збройних Сил України - Десантно-штурмові війська, Війська зв`язку та кібербезпеки; органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.

Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Довідка від 23 березня 2023 року №1409, яка видана начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 , не містять інформації про переведення на воєнний стан або виконання бойових завдань у зоні бойових дій військовою частиною, в якій ОСОБА_1 перебуває на військовій службі.

Докази про переведення на воєнний стан або виконання бойових завдань у зоні бойових дій військовою частиною, в якій ОСОБА_1 перебуває на військовій службі, в матеріалах справи відсутні.

Вказане виключає можливість застосування судом передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України наслідків у вигляді зупинення провадження у справі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про зупинення провадження у справі, оскільки не врахував, що на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, якщо сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Такого самого застосування відповідної норми права притримується і Верховний Суд в своїх ухвалах, вирішуючи відповідні клопотання, зокрема в ухвалі від 17 січня 2023 року у справі № 501/1699/17 (провадження № 61-17764св21).

Вимоги заявника про відкриття провадження у справі є помилковими, оскільки ухвалою суду від 15 березня 2023 року вже відкрито провадження у справі, проте таке не впливає на обґрунтованість скарги в цілому.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У зв`язку з наведеним, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 374, 379 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 28 березня 2023 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Дата складення повного тексту постанови 25 липня 2023 року.

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.В. Кострицький

Ю.П. Лозко