Справа № 539/1823/23
Провадження № 2/539/512/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді Просіної Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Ковтун І.О.,

представник позивача адвокат Кузьмич Н.О.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про оспорювання батьківства, третя особа Лубенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Суми), представник позивача адвокат Кузьмич Наталія Олександрівна,

встановив:

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача.

Відповідач в підготовчому судовому засіданні подала письмову заяву, згідно з якою вона позовні вимоги визнає та просить прийняти рішення в підготовчому судовому засіданні.

Представник позивача в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить позов задовольнити. Вказала, що оскільки відповідач подала заяву про визнання позову, а тому просить позов задовольнити.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, суд приходить до наступного висновку.

За результатами підготовчого провадження, у відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Так, відповідно до заяви відповідача ОСОБА_1 вона позовні вимоги визнає та просить прийняти рішення в підготовчому судовому засіданні.

Проте, вказана заява про визнання позову не може бути взята судом до уваги, виходячи з наступного.

Оспорити своє батьківство в судовому порядку має право особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124 і 126 Сімейного кодексу України. А саме чоловік має право оспорити своє батьківство: якщо дитина народжена у шлюбі; якщо на момент народження дитини батьки в шлюбі не перебували, але при реєстрації народження батько визнав своє батьківство; якщо дитина народилася до спливу десяти місяців з моменту розірвання шлюбу або визнання шлюбу недійсним, але після реєстрації повторного шлюбу його матері з іншою особою.

Не має права оспорювати своє батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є батьком цієї дитини, а також особа, яка дала згоду на використання допоміжних репродуктивних технологій.

Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 Сімейного кодексу України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження (частини перша та друга статті 136 Сімейного кодексу України).

Рішення щодо оспорювання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).

Проте, надай час докази не досліджені та не перевірено наявність чи відсутність права оспорювати своє батьківство особою, яка записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є батьком цієї дитини, оскільки з моменту народження дитини пройшло більше 12 років, а після повторної реєстрації пройшло 4 місяці.

Тому визнання відповідачем позову прийнятим бути не може.

На підставі ст. 206 ч.4, 258-260 ЦПК України, суд

постановив:

В прийнятті визнання позову відповідачем за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про оспорювання батьківства, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 07 червня 2023 року.

Суддя Я.В.Просіна