Справа № 135/620/23
Провадження № 2-з/135/2/23
УХВАЛА

Іменем України

31.05.2023 Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Корнієнко О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця,

ВСТАНОВИВ:

В провадження суду надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Провадження в даній цивільній справі станом на 31.05.2023 не відкрито.

Позивачем ОСОБА_1 подано в суд заяву про забезпечення позову, в якій вказано, що задля неможливості відчуження земельної ділянки відповідачем, позивач просить накласти арешт на земельну ділянку площею 1,90013 га, кадастровий номер :01:002:0131, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Верхівської сільської ради Тростянецького району. Вказала, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому ускладнити виконання рішення суду по справі.

Заява про забезпечення позову передана судді 29.05.2023.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову, суд виходить з такого.

Дослідивши матеріали справи, заяву з додатками, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вказаної заяви з таких підстав.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 1ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та шляхом заборони вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 1ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Разом з тим, судом встановлено, що зі змісту заяви ОСОБА_1 такої реальної загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачем можливого рішення суду в разі задоволення задоволення позову не вбачається. Доводи позивача в обґрунтування забезпечення позову ґрунтуються лише на його припущеннях.

У заяві про забезпечення позову позивач вказує на належність відповідачеві земельної ділянки площею 1,90013 га кадастровий номер :01:002:0131, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Верхівської сільської ради Тростянецького району.

Разом з тим, до заяви не додано жодних доказів, що підтверджували б належність відповідачеві ОСОБА_2 даної земельної ділянки.

Відомостей про те, що ОСОБА_2 належить вказана в заяві про забезпечення позову земельна ділянка ні в позовній заяві ні в заяві про забезпечення позову немає.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від12.02.2020 у справі№381/4019/18 зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч. 3ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Судом встановлено, що в даному випадку між сторонами відсутній спір з приводу земельної ділянки, на яку позивач просить накласти арешт.

В позовній заяві позивач зазначає ціну позову 69582,25 грн. Дану суму позивач просить стягнути з відповідача.

Проте жодного обґрунтування яким чином не накладення арешту на земельну ділянку зможе утруднити виконання рішення про стягнення коштів, зважаючи на ціну позову, позивачем не зазначено.

Крім того, у поданій позивачем заяві про забезпечення позову позивач просить накласти арешт на земельну ділянку площею 1,90013 га. Відтак, очевидно, що заявлені позовні вимоги позивача, а саме сума, яку просить стягнути з відповідача, не співмірні з вартістю земельної ділянки, на яку вона просить накласти арешт.

Враховуючи викладене, оскільки заява позивача не містить підтвердження належності майна саме відповідачу, позовні вимоги позивача не співмірні із вартістю майна на яке пропонується накласти арешт, та відсутнє обґрунтування яким чином ненакладення арешту перешкодить виконанню рішення по справі в разі задоволення позову, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку.

Керуючись ст. 150 - 153 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Копію ухвали для відома направити позивачу.

Суддя