Постанова

Іменем України

06 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 274/3451/15-ц

провадження № 61-9399св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - юридична особа Великобританії компанія «Vuldi UK Limited»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Комунальне підприємство «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, Бердичівський відділ державної виконавчої служби у Бердичівському районі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький),

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу директора юридичної особи Великобританії компанії «Vuldi UK Limited» Мороза Дмитра Анатолійовича на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 квітня 2022 року у складі судді Корбута В. В. та постанову Житомирського апеляційного суду від 23 серпня

2022 року у складі колегії суддів: Павицької Т. М., Трояновської Г. С., Миніч Т. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2015 року юридична особа Великобританії компанія «Vuldi UK Limited» звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання прилюдних торгів недійсними, визнання прилюдних торгів такими, що не відбулись, визнання недійсним свідоцтва або застосування наслідків недійсності правочину, витребування нерухомого майна.

Позов мотивований тим, що оспорювані прилюдні торги було проведено з порушенням норм законодавства України. Тому укладені за їх наслідками договори і складене свідоцтво приватного нотаріуса є недійсними.

Надалі юридична особа Великобританії компанія «Vuldi UK Limited» неодноразово зверталась до суду із заявами про зміну предмета позову, роз`єднання позовних вимог у самостійні провадження, уточнення позовних вимог, зокрема:

30 червня 2017 року із заявою про зміну предмету позову;

22 вересня 2017 року подано заяву про уточнення п`ятої зміненої позовної вимоги у справі.

21 листопада 2017 року уточнено позовні вимоги та заявлено клопотання про роз`єднання в самостійні провадження позовних вимог;

21 лютого 2020 року уточнено позовні вимоги;

27 лютого 2020 року подано заяву про прийняття уточнення позовних вимог;

08 квітня 2021 року заявлено клопотання про прийняття уточнених позовних вимог.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 січня 2022 року вирішено розглядати позовну заяву у редакції від 23 липня 2015 року.

Ухвалами Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від

29 листопада 2019 року та 20 жовтня 2021 року до участі у цій справі залучено як співвідповідачів Комунальне підприємство «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради та Бердичівський відділ державної виконавчої служби у Бердичівському районі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

Юридична особа Великобританії компанія «Vuldi UK Limited» у позовній заяві в редакції від 23 липня 2015 року просила:

визнати недійсними прилюдні торги стосовно примусової реалізації на користь ОСОБА_1 нерухомого майна - будівлі за адресою:

АДРЕСА_1 та договори купівлі-продажу, якими є процедура вказаних прилюдних торгів, та які могли бути укладені за їх наслідками;

визнати прилюдні торги стосовно примусової реалізації на користь

ОСОБА_1 нерухомого майна - будівлі за адресою: АДРЕСА_1 такими, що не відбулися;

визнати недійсним свідоцтво приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу від 23 березня 2011 року, складене за результатами прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, а саме указаної будівлі, або застосувати наслідки недійсності правочину на користь

ОСОБА_1 з примусової реалізації нерухомого майна - будівлі за адресою: АДРЕСА_1 шляхом застосування реституції вказаної будівлі від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ;

витребувати на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Валді на Празькій» (далі - ТОВ «Валді на Празькій») нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від

27 квітня 2022 року у задоволенні позовних вимог юридичної особи Великобританії компанії «Vuldi UK Limited» відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що матеріли справи, у тому числі оригінал реєстраційної справи на будинок за адресою:

АДРЕСА_1 , не містять будь-яких доказів, що відділ державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції 22 березня 2012 року були проведені прилюдні торги щодо вказаного будинку. При цьому, станом на 22 березня 2012 року порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна регулювався Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 27 жовтня 1999 року № 68/5. Відповідно до нормам вказаного Положення проведення прилюдних торгів проводиться спеціалізованою організацією, з якою укладено договір органом державної виконавчої служби (розділ 3 Положення). Таким чином, відділ державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції 22 березня 2012 року прилюдні торги з реалізації спірного будинку не проводилися, а тому ці торги як такі, що проведені саме зазначеним органом державної виконавчої служби, не можуть бути визнані недійсними.

У матеріалах справи відсутні будь-які документи, на підставі яких суд може встановити, якою спеціалізованою організацією та коли саме проводилися прилюдні торги з реалізації будинку за адресою:

АДРЕСА_1 , а тому надати оцінку законності цих торгів суд не може. Крім того, співвідповідачем за вимогою про визнання недійсними таких торгів має бути відповідна спеціалізована організація. За таких обставин, підстав для визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації будинку за вказаною адресою немає.

Суд також вказав, що свідоцтво про право власності від 23 березня 2012 року, яке видане приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу Оленюком С. Я., складене на підставі акта про реалізацію описаного та арештованого майна, затвердженого начальником відділу державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції 22 березня 2012 року. Оскільки підстав для визнання прилюдних торгів з реалізації спірного будинку недійсними немає, а обставин, які були б підставами для визнання недійсним складеного за їх результатами акта про реалізацію описаного та арештованого майна, затвердженого начальником відділу державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції 22 березня 2012 року, не встановлено, то він як форма договору-купівлі-продажу також не може бути визнаний недійсним.

Ураховуючи те, що доказів про визнання торгів та акта про проведення торгів незаконними під час розгляду інших судових справ немає, суд зробив висновок, що відсутні підстави для визнання недійсним свідоцтва про права власності від 23 березня 2012 року, яке видане приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу Оленюком С. Я. Крім того, матеріали справи не містять будь-яких інших документів, які б вказували, що за результатами прилюдних торгів з реалізації будинку за адресою:

АДРЕСА_1 укладались будь-які договори купівлі-продажу.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Житомирського апеляційного суду від 23 серпня 2022 року апеляційну скаргу юридичної особи Великобританії компанія «Vuldi UK Limited» задоволено частково.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 квітня 2022 року змінено, викладено мотивувальну частину рішення суду першої інстанції в редакції постанови апеляційного суду.

Апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_1 набув право власності на спірне нерухоме майно на підставі проведених прилюдних торгів. Прилюдні торги за своєю юридичною природою - це продаж майна, на яке звернено стягнення. Власником його стає покупець, який запропонував за нього під час торгів найвищу ціну. Отже, за результатами торгів укладається договір купівлі-продажу між організатором торгів та його переможцем, який оформляється у вигляді протоколу проведення торгів, і його як і будь-який інший договір може бути визнано недійсним з підстав, передбачених законом, зокрема, через його невідповідність актам цивільного законодавства.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

23 липня 2015 року юридична особа Великобританії компанія «Vuldi UK Limited» звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними прилюдних торгів (договору купівлі-продажу), застосування наслідків недійсності правочину. Ухвалами Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 листопада 2019 року та 20 жовтня 2021 року до участі у цій справі залучено як співвідповідачів КП «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради та Бердичівський відділ державної виконавчої служби у Бердичівському районі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

Належними відповідачами у спорах про визнання недійсними прилюдних торгів є відділ державної виконавчої служби, у якої на примусовому виконанні перебував виконавчий документ, та спеціалізована організація.

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Представник юридичної особи Великобританії компанія «Vuldi UK Limited» Морозов Д. А. під час розгляду справи в суді першої інстанції не заявляв клопотання про залучення до участі у справі відповідачем спеціалізовану організацію, яка здійснювала реалізацію спірного майна.

З огляду на зазначене, в задоволенні позовних вимог позивача про визнання недійсними прилюдних торгів стосовно примусової реалізації на користь ОСОБА_1 нерухомого майна - будівлі за адресою: АДРЕСА_1 ; договорів купівлі-продажу, якими є процедура вказаних прилюдних торгів та які могли бути укладені за їх наслідками, визнання прилюдних торгів стосовно примусової реалізації на користь ОСОБА_1 нерухомого майна (спірної будівлі) такими, що не відбулися, про визнання недійсним свідоцтва про право власності від 23 березня 2012 суду, виданого приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу, необхідно було відмовити з підстав незалучення належного відповідача.

У справі, що переглядається, зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судом першої інстанції обставини справи свідчать, що спір у позивача виник із Бердичівським відділом державної виконавчої служби у Бердичівському районі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), спеціалізованою організацією та ОСОБА_1 . Тому ОСОБА_2 , КП «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради є неналежними відповідачами, а у задоволенні позовних вимог до них необхідно було відмовити саме із зазначеної підстави.

У задоволенні вимог юридичної особи Великобританії компанії «Vuldi UK Limited» про витребування на користь ТОВ «Валді на Празькій» будівлі за адресою: АДРЕСА_1 необхідно було відмовити з тих підстав, що ТОВ «Валді на Празькій» не уповноважувало позивача подавати позов до суду в його інтересах.

Аргументи учасників справи

У вересні 2022 року директор юридичної особи Великобританії компанії «Vuldi UK Limited» Мороз Д. А. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга з урахуванням її уточнення мотивована тим, що:

суд першої інстанції розглянув справу без належного повідомлення позивача про час і місце розгляду справи, оскільки судова повістка позивачеві була вручена вже після проведення судового засідання;

суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотань позивача про проведення усіх судових засідань у справі в режимі відеоконференції, про зміну предмету позову в цій справі, про допит свідків та про залучення до участі у справі третіх осіб. При цьому, суд першої інстанції порушив вимоги статті 49 ЦПК України та розглянув справу не за тими позовними вимогами, які просив остаточно розглянути позивач;

апеляційної інстанції змінив оскаржуване рішення суду першої інстанції та розглянув позовну вимогу про витребування спірного нерухомого майна, яка позивачем до суду першої інстанції не пред`являлась і судом не розглядалась. Отже, апеляційний суд порушив частину шосту статті 367 ЦПК України;

суди попередніх інстанцій безпідставно відмовили у задоволенні клопотання про витребування доказів;

правочини щодо нерухомого майна були укладені ще до набуття чинності ЦК України 2003 року, отже недійсність договорів (угод) повинні регламентуватися Цивільним кодексом УРСР 1963 року. В ЦК УРСР не має таких понять як «нікчемна» або «оспорювана угода (правочин)». У частині сьомій Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що до позовів про визнання заперечуваного правочину недійсним і про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, право на пред`явлення якого виникло до 01 січня 2004 року, застосовується позовна давність, встановлена для відповідних позовів законодавством, що діяло раніше. Отже, законодавець виходить із того, що і за нормами ЦК УРСР недійсні угоди розподілялися на нікчемні та оспорювані. У ЦК УРСР підстави недійсності угод перелічені у статтях 48 - 58 Кодексу. Згідно з частиною першою статті 48 ЦК УРСР недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону. Таким чином, слід дійти висновку, що угоди, які не відповідають закону, законодавець у ЦК УРСР вважав саме нікчемними;

позивач посилався на те, що на спірних прилюдних торгах майно реалізоване з порушенням вимог закону, оскільки це майно було заставлене на користь іншої особи і при його реалізації на спірних торгах порушено права заставодержателя, тобто відповідні угоди, укладені на торгах, є нікчемними. Таким чином, застосування наслідків такої недійсності мало б відбуватись судом першої інстанції у будь-якому разі, навіть без визнання торгів недійсними

в судовому порядку. Апеляційний суд зробив помилковий висновок, що

у задоволенні вимог компанії «Vuldi UK Limited» про витребування на користь ТОВ «Валді на Празькій» будівлі за адресою: АДРЕСА_1 суду першої інстанції необхідно було відмовити з тих підстав, що ТОВ «Валді на Празькій» не уповноважувало позивача подавати позов до суду в його інтересах;

при вирішенні позовних вимог апеляційний суд неправильно застосував норми статті 382 ЦПК України та статті 396 ЦК України;

позовна вимога про визнання прилюдних торгів недійсними повинна була бути задоволена щодо таких відповідачів як: Бердичівський відділ державної виконавчої служби у Бердичівському районі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) та

ОСОБА_1 . Саме ці відповідачі були безпосередніми сторонами укладеного на спірних торгах договору купівлі-продажу та діяли самостійно. Таким чином, щодо кожної з указаних осіб суд мав ухвалити рішення про задоволення чи відмову у задоволенні кожної з пред`явлених позовних вимог. Суд апеляційної інстанції діяв свавільно, оскільки зазначив, що належними відповідачами у спорах про визнання недійсними прилюдних торгів є відділ державної виконавчої служби

у якої на примусовому виконанні перебував виконавчий документ та спеціалізована організація, проте відмовив у задоволенні позовних вимог про визнання торгів недійсними до вказаних відповідачів. Вказаними діями суд апеляційної інстанції порушив права позивача на судовий захист;

суд апеляційної інстанції безпідставно посилався на обставини, встановлені в ухвалі Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 травня

2015 року у справі № 0603/5070/13-а, оскільки ця ухвала надалі була скасована постановою Верховного Суду від 24 липня 2019 року. Таким чином, суди попередніх інстанцій вирішили цю справу на підставі недопустимого доказу.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року касаційну скаргу юридичної особи Великобританії компанії «Vuldi UK Limited» залишено без руху, надано строк для усунення недоліків касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у задоволенні клопотання юридичної особи Великобританії компанії «Vuldi UK Limited» про звільнення від сплати судового збору відмовлено. Клопотання юридичної особи Великобританії компанії «Vuldi UK Limited» про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги задоволено, продовжено строк для усунення недоліків касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 27 січня 2023 року у задоволенні клопотання юридичної особи Великобританії компанії «Vuldi UK Limited» про звільнення від сплати судового збору відмовлено. Клопотання юридичної особи Великобританії компанії «Vuldi UK Limited» про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги задоволено, продовжено строк для усунення недоліків касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 23 лютого 2023 року продовжено юридичній особі Великобританії компанії «Vuldi UK Limited» строк для усунення недоліків касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 22 березня 2023 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу із суду першої інстанції. Цією ж ухвалою доповнення до касаційної скарги на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області та постанову Житомирського апеляційного суду від

23 серпня 2022 року, які подані директором юридичної особи Великобританії компанії «Vuldi UK Limited» Морозом Д. А. 14 березня 2023 року через підсистему «Електронний суд», залишено без розгляду і повернути особі, яка їх подала.

Ухвалою Верховного Суду від 04 серпня 2023 року справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги містять підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України. Зазначено, що апеляційний суд в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду України від

03 червня 2013 року у справі № 902/529/13, від 27 березня 2015 року у справі

№ 6-22цс13, від 24 жовтня 2012 року у справі № 6-116цс12, від 26 грудня

2012 року у справі № 6-140цс12, від 13 лютого 2013 року у справі № 6-174цс12,

від 03 жовтня 2011 року у справі № 3-98гс11, від 17 жовтня 2011 року у справі

№ 3-103гс11 та постановах Верховного Суду від 03 червня 2018 року у справі

№ 638/21180/15-ц, від 06 лютого 2019 року у справі № 357/18153/15-ц. Крім того, вказано, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах; судове рішення ухвалено з порушенням пункту

5 частини першої, пунктів 3, 4 частини третьої статті 411 ЦПК України.

Фактичні обставини справи

Суди встановили, що на підставі договору купівлі-продажу від 27 квітня 2000 року за ТОВ «Валді на Празькій» було зареєстровано право власності на будівлю дитячого садка за адресою: АДРЕСА_1 .

15 березня 2001 року між ТОВ «Валді на Празькій» (заставодавець) та юридичною особою Великобританії компанією «Vuldi UK Limited» (заставодержатель) було укладено договір застави, за умовами якого ТОВ «Валді на Празькій» передало в заставу будівлю дитячого садка за адресою: АДРЕСА_1 .

16 грудня 2005 року Бердичівська державна нотаріальна контора наклала заборону на будівлю дитячого садка, що належить ТОВ «Валді на Празькій.

Листом КП «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 10 вересня 2012 року № 188 директора юридичної особи Великобританії компанії «Vuldi UK Limited» Мороза Д. А. повідомлено про те, що право власності на будівлю дитячого садка за адресою: АДРЕСА_1 було зареєстроване за ТОВ «Валді на Празькій» на підставі договору купівлі-продажу від 27 квітня 2000 року № 2861, посвідченого приватним нотаріусом Бердичівського міського округу. 12 вересня 2003 року право власності було зареєстроване за ЗАТ «Вікторія» на підставі договору купівлі-продажу від 12 червня 2003 року, укладеного між ТОВ «Валді на Празькій» і ЗАТ «Вікторія», акт прийому-передачі від 16 червня 2003 року.

23 грудня 2003 року право власності зареєстроване за ТОВ «Компанія Три С» на підставі договору купівлі-продажу від 12 грудня 2003 року, укладено між ЗАТ «Вікторія» і ТОВ «Компанія Три С», акт прийому-передачі від 15 грудня 2003 року. 04 травня 2006 року право власності на спірну будівлю зареєстроване за

ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 04 травня 2006 року

№ 1140, посвідченого приватним нотаріусом Бердичівського міського округу, акт прийому-передачі від 04 травня 2006 року. Стосовно будівлі вказаного дитячого садка була проведена реконструкція на одноквартирний житловий будинок, про що Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Житомирській області видано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації від

29 листопада 2011 року. 13 січня 2012 року право власності на вказану будівлю було зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на одноквартирний житловий будинок. На даний час право власності зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва від 23 березня 2012 року № 194, посвідченого приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу.

Суд першої інстанції оглянув у судовому засіданні оригінал реєстраційної справи на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , у якій міститься свідоцтво від 23 березня 2012 року, видане приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу Оленюк С. Я.

Згідно з указаним свідоцтвом ОСОБА_1 набув право власності на будинок за зазначеною адресою на підставі акта про реалізацію описаного та арештованого майна, затвердженого начальником відділу державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції від 22 березня

2012 року.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 травня

2015 року у справі № 0603/5070/13-а встановлено, що ОСОБА_1 набув право власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу від 23 березня 2012 року, яке видане

за результатами проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, яке є власністю ОСОБА_2 (протокол № 0612030).

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесений до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що постановою Верховного Суду від 24 липня 2019 року касаційні скарги ТОВ «Валді на Празькій» та юридичної особи Великобританії компанії «Vuldi (UK) Limited» задоволено частково. Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від

30 вересня 2013 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2015 року скасовано, а провадження у справі за позовом юридичної особи Великобританії компанії «Vuldi (UK) Limited» до КП «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації», треті особи: ТОВ «Валді на Празькій»,

ОСОБА_1 , про зобов`язання вчинити певні дії закрито.

Позиція Верховного Суду

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року в справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20)).

Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Усталеним в судовій практиці та цивілістичній доктрині є поділ недійсних правочинів на нікчемні та оспорювані.

Тлумачення статей 215, 216 ЦК України свідчить, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17 (провадження № 61-16353сво18)).

Відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу і така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених частинами 1-3 та частинами 5, 6 статті 203 ЦК, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства (частина 1 статті 215 цього Кодексу). Для застосування наслідків недотримання вказаних вимог, при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 367/6231/16-ц (провадження

№ 14-529цс19)).

Головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути встановлені й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Тобто, для визнання судом торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання торгів недійсними (порушення правил проведення торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 березня 2023 року у справі № 127/6765/21 (провадження № 61-4299св22).

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. В цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів. Ухвалюючи судове рішення у справі про визнання недійсним правочину, укладеного за результатами проведення електронних торгів, порушеної за позовом учасника електронних торгів, в якості відповідачів мають залучатись всі сторони правочину - державна виконавча служба, організатор електронних торгів і переможець таких торгів. Якщо набувачем (переможцем електронних торгів) є фізична особа, справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (див.: пункти 61 - 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року в справі № 910/856/17 (провадження № 12-128гс18).

У справі, що переглядається:

юридична особа Великобританії компанія «Vuldi UK Limited» пред`явила позовні вимоги до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , КП «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради та Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький)про визнання прилюдних торгів недійсними, визнання прилюдних торгів такими, що не відбулись, визнання недійсним свідоцтва або застосування наслідків недійсності правочину. Спеціалізована організація (організатор торгів) до участі у справі як співвідповідач позивачем не залучалась. Таким чином, підстави для задоволення вказаних позовних вимог юридична особа Великобританії компанія «Vuldi UK Limited» відсутні унаслідок їх пред`явлення до неналежного складу відповідачів;

апеляційний суд також обґрунтовано вказав, що у задоволенні вимог юридичної особи Великобританії компанії «Vuldi UK Limited» про витребування на користь ТОВ «Валді на Празькій» (як власника) будівлі за адресою:

АДРЕСА_1 суду належить відмовити з тих підстав, що ТОВ «Валді на Празькій» не уповноважувало позивача подавати до суду позов у його інтересах.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції, змінюючи мотивувальну частину рішення суду першої інстанції, зробив правильний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог.

Аргумент касаційної скарги про неправильне застосування судами статті 396 ЦК України є безпідставними, оскільки позивач, який є заставодержателем, не

є особою, яка має речове право на чуже майно (спірний будинок).

Посилання юридичної особи Великобританії компанії «Vuldi UK Limited» на те, що суд першої інстанції незаконно відмовив у прийнятті заяви про уточнення позовних вимог, колегія суддів відхиляє. Ухвала Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 жовтня 2021 року, якою юридичній особі Великобританії компанії «Vuldi UK Limited» відмовлено у прийнятті заяви про уточнення позовних вимог в апеляційному порядку не оскаржувалась і не переглядалась, тобто є чинною.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до статті 400 ЦПК України є неприпустимим, оскільки суд касаційної інстанції не може вдаватись в переоцінку доказів, так як встановлення обставин справи, дослідження доказів та надання правової оцінки цим доказам віднесено законом до повноважень судів першої й апеляційної інстанцій.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права. Тому колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в незміненій частині та постанову апеляційного суду - без змін.

Оскільки колегія суддів відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає рішення суду першої інстанції в незміненій частині та постанову апеляційного суду без змін, підстав для нового розподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу директора юридичної особи Великобританії компанії «Vuldi UK Limited» Мороза Дмитра Анатолійовича залишити без задоволення.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 квітня 2022 року в незміненій частині та постанову Житомирського апеляційного суду від 23 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. І. Крат

Судді:Н. О. Антоненко
І. О. Дундар
Є. В. Краснощоков М. М. Русинчук