ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/4793/23
Провадження 2-з/362/16/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" серпня 2023 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участю секретаря Жеребко Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області заяву представника ОСОБА_1 адвоката Шевчук Марини Олександрівни про забезпечення позову, що подана до пред`явлення до суду позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ об`єкта нерухомого майна, виділення частки при поділі в натурі, припинення спільної часткової власності,

в с т а н о в и в:

01.08.2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Шевчук М.О. звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, що подана до пред`явлення до суду позову, в якій просить заборонити ОСОБА_2 здійснювати демонтаж, руйнування майна, окремих конструктивних елементів нерухомого майна (вікна, двері), в будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 вчиняти дії, що перешкоджають ОСОБА_1 та її дітям неповнолітньому ОСОБА_3 , 2008 року народження, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , малолітній ОСОБА_4 , 2016 року народження, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , користуватися кімнатами в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимог заявник обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 має намір в порядку виконання статті 152 ч. 1 ЦПК України, подати позовну заяву про поділ об`єкта нерухомого майна, виділення частки при поділі в натурі, припинення спільної часткової власності.

Заявник, є власником частини житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , власником іншої частини являється ОСОБА_2 .

Житловий будинок літера «А», загальною площею 87,2 кв.м., житлова площа 55,6 кв.м., опис: сарай літера «Б», погріб літера «В», вбиральна «Т», огорожа, замощення, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у спільній частковій власності.

Право власності на частину ОСОБА_1 , зареєстровано 05.09.2019 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, реєстратор Хоменко С.А., нотаріус Васильківської міської державної нотаріальної контори Обухівського районного нотаріального округу Київської області, згідно свідоцтва про право на спадщину №1-1247, виданого Васильківською міською державною нотаріальною конторою Київської області.

Право власності частини ОСОБА_2 , зареєстровано на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, 05.09.2019 року, реєстратор Хоменко С.А., нотаріус Васильківської міської державної нотаріальної контори Обухівського районного нотаріального округу Київської області, згідно свідоцтва про право на спадщину №1-1250, виданого Васильківською міською державною нотаріальною конторою Київської області.

Житловий будинок складається з двох поверхів, сторони проживають та користуються житловою площею спільно.

На першому поверсі 4 житлових кімнати. Розміром 9 кв.м., 14,5 кв.м., 11,7 кв.м., 23,40 кв.м. згідно даних технічного паспорту на будинок від 2001 року.

Кімнатою, що знаходиться на першому поверсі площею 23,40 кв.м., сторони користуються спільно.

На другому поверсі розташовані 3 житлові кімнати, якими користується Відповідач та мати Відповідача, що проживає в даному будинку.

Технічна інвентаризація на житлові кімнати на другому поверсі відсутня.

Будинок побудований у 1975 році, до моменту реєстрації права власності Заявниці та Відповідача 2019 року, в будинку була зроблена реконструкція, побудовано 2 поверх, технічна інвентаризація не проводилася.

Наразі можливість проведення технічної інвентаризації відсутня, Відповідач не надає відповідної згоди на її проведення, так як визначено законом.

Заявниця має двох дітей: неповнолітнього син 2008 року народження ОСОБА_3 , який має інвалідність з дитинства, малолітню дочку, 2016 року народження ОСОБА_4 .

Заявниця, а також її діти проживають та користуються, частиною житлового будинку, в якому три житлові кімнатами для їхнього проживання, що знаходяться на першому поверсі будинку розміром 9 м.кв., 14,5 м.кв., 11,7 м.кв., згідно даних технічного паспорту.

Мати Відповідача, що фактично проживає в іншій частині даного будинку та Заявниця знаходяться у не приязних стосунках. Конфлікти, образи, приниження, від цього, діти страждають та постійно перебувають у психологічному стресі.

Заявниця намагалась вирішити спірні питання, мирно, шляхом переговорів, стосовно порядку користування кімнатами, та поділу, але результатів не має.

До моменту звернення із відповідною заявою до суду та станом на момент подачі заяви, без згоди Заявниці, мати Відповідача, безпідставно закрила двері із внутрішньої сторони кімнати 23,40 кв.м., що є спільному користуванні на замок.

Кімната в якій проживала дитина Заявниці закрита, користування нею не можливе, речі особистого користування не доступні. Прохання Заявниці відкрити кімнату, надати безперешкодний доступ дитині користуватися та проживати в кімнаті, ігноруються, наразі всі дії Відповідача спрямовані на позбавлення Заявниці та дітей можливості користуватися житловою площею.

Діти зараз вдвох проживають у кімнаті 9 метрів.

На плані технічного паспорту на будинок зазначено, що прохід до кімнати 11,70 кв.м, в якій проживав син Заявниці тільки через отвір дверний, що з`єднується із нежитловою 6 кв.м. та житловою 23,40 кв.м. чим позбавила Заявника та сина Заявника користуватись своєю житловою площею.

Станом на момент звернення до суду із заявою, без згоди Заявниці, Відповідач має намір зробити демонтаж дверного отвору та закласти будівельними матеріалами дверний отвір, з метою позбавлення Заявниці користування своїм майном та збільшення частки Відповідача у праві спільної часткової власності, зменшенням частки Заявниці у своїй власності, з подальшим визнанням права власності на майно, що збільшиться за рахунок ренконструкції. Так як спільну технічну інвентаризацію не можливо провести без згоди Відповідача. Реальний розмір часток, при поділі визначиться, висновком експерта за проведеною судовою будівельно-технічною експертизою.

Звернення до суду з даною заявою є вимушеними діями, оскільки є ознаки того, що коли Заявниці не буде вдома, за наявними описаними обставинами у даній заяві, встановленим замком Відповідачем всередині кімнати, до якої зараз не має доступу Заявниці, Відповідач, або за замовленням Відповідача, без згоди Заявниці, буде здійснено демонтаж дверного отвору за її відсутності, що призведе до наслідків, та зможе затруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вивчивши заяву про забезпечення позову пред`явлену до подання позову, дослідивши матеріали заяви, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п.1, 2, 3 ч.1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви; одночасно з пред`явленням позову; після відкриття провадження у справі.

Згідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями ст. 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як передбачено положеннями ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи відповідне рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 має намір в подальшому звернутися до суду, з позовом предметом, якого буде поділ об`єкта нерухомого майна, виділення частки при поділі в натурі, припинення спільної часткової власності

Відповідно до частин третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі № 922/4587/13 та від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 року у справі №914/1570/20 вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Як на підставу обґрунтування заяви про забезпечення позову, сторона позивача посилається на те, що мати Відповідача, безпідставно закрила двері із внутрішньої сторони кімнат, що є спільному користуванні на замок та перешкоджає користуванню даними кімнатами, а також без згоди Заявниці, Відповідач має намір зробити демонтаж дверного отвору та закласти будівельними матеріалами дверний отвір, з метою позбавлення Заявниці користування своїм майном та збільшення частки Відповідача у праві спільної часткової власності, зменшенням частки Заявниці у своїй власності, з подальшим визнанням права власності на майно, що збільшиться за рахунок реконструкції, однак в заяві не зазначено, яким чином це може унеможливить реалізацію позивачем права у випадку задоволення позовних вимог та яким чином унеможливить ефективний захист прав позивача, та доказів, що дійсно відповідач перешкоджає позивачу користуватися спільним майном, а також, що на даний час вчиняються дії без згоди другого співвласника щодо демонтажу, руйнуванню майна, окремих конструктивних елементів нерухомого майна (вікна, двері) в будинку, стороною позивача на підтвердження таких тверджень, до суду не надано.

Крім того із заяви про забезпечення позову вбачається, що позивач буде звертатися за захистом права в інший спосіб, а ні з позовом про усунення перешкод у користуванні майном.

Таким чином доводи заявника про те, що існує реальна загроза утруднення виконання чи неможливість виконання рішення суду в подальшому є лише припущеннями.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 (справа № 826/8556/17), від 25.04.2019 (справа № 826/10936/18).

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Враховуючи викладене те, що заява про вжиття заходів забезпечення позову ґрунтується на припущеннях заявника і при цьому нею не надано суду жодного належного, допустимого та достовірного доказу в розумінні ст.ст. 76-78 ЦПК України в підтвердження фактів імовірності утруднення виконання або неможливості виконання рішення суду в майбутньому в разі невжиття таких заходів, не наведено посилань на те, що існують обставини, які свідчать про реальну можливість або підготовчі дії здійснення демонтажу, руйнуванню майна, окремих конструктивних елементів нерухомого майна (вікна, двері) в будинку, не зазначено в заяві ціни позову щодо визначення співмірності заходу забезпечення позову, а також заявник не визначає, як спосіб захисту усунення перешкод у користуванні спільним майном, суд вважає необґрунтованими доводи заявника про необхідність забезпечення позову, оскільки відсутні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову у спосіб, заявлений заявником, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він в подальшому бажає звернутися, та що такі заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Крім того, позивачем в заяві не зазначено щодо застосування зустрічного забезпечення відповідно до вимог ст. 154 ЦПК України.

Відхиляючи заяву заявника про вжиття заходів забезпечення позову суд також зауважує, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до суду.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 12, 76-78, 149-159, 247, 260, 353, 354 ЦПК України суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Шевчук Марини Олександрівни про забезпечення позову, що подана до пред`явлення до суду позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ об`єкта нерухомого майна, виділення частки при поділі в натурі, припинення спільної часткової власності - відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали, безпосередньо до суду апеляційної інстанції. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Текст ухвали виготовлено 02.08.2023 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко