П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2023 року м. Київ

Справа № 753/4643/23

Провадження: № 22-ц/824/9151/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Нежури В. А., Соколової В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 14 квітня 2023 року, постановлену під головуванням судді Коренюк А.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Науково-технічний комплекс «Імпульс» про визнання незаконним та скасування правового акту індивідуальної дії, відшкодування збитків та моральної шкоди,

у с т а н о в и в:

В березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, просив визнати незаконним та скасувати наказ ДП «НТК «Імпульс» від 16 січня 2023 року №3 «Про скасування наказів» та зобов`язати відповідача відшкодувати збитки та моральну шкоду, завдану внаслідок порушення його цивільних прав.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14 квітня 2023 року позовну заяву визнано неподаною та повернено заявнику.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що предметом позову є незаконне рішення службової особи органу державної влади, яким заподіяно йому збитки та моральну шкоду, а тому вважає, що у відповідності до п.13 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір в даній категорії справ не справляється.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 23 червня 2023 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ДП «НТК «Імпульс» зазначив, що очевидним є той факт, що підприємство не є органом державної влади, а генеральний директор підприємства, дії якого оскаржуються позивачем, відповідно не є службовою особою органу державної влади, а тому посилання скаржника на п.13 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» є необґрунтованим.

За правилом частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів частини 13 статті 7 ЦПК України та частини 1 статті 369 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано платіжні документи про сплату судового збору.

Перевіривши такі висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно із ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як убачається із позовної заяви, ОСОБА_1 просив визнати незаконним та скасувати наказ ДП «НТК «Імпульс» від 16 січня 2023 року №3 «Про скасування наказів» та зобов`язати відповідача відшкодувати збитки та моральну шкоду, завдану внаслідок порушення його трудових прав.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06 квітня 2023 року позовну заяву залишено без руху та надно строк для сплати судового збору.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що в даному випадку судовий збір, який підлягав сплаті, становить 2147,2 грн., оскільки позивачем заявлено одну вимогу немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру.

В позовній заяві ОСОБА_1 посилався на п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та п.13 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», у відповідності до яких він вважав себе звільненим від сплати судового збору.

В той же час, відповідно п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

ОСОБА_1 заявлено вимогу про скасування наказу, який не стосується його поновлення на роботі, та стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди та моральної шкоди, тобто, коштів, які не є заробітної платою. Попри те, що суму упущеної вигоди позивач пов`язує із розміром заробітної плати, вона не є заробітною платою за своєю суттю.

Скаржник у апеляційній скарзі не спростовує вказаного, а посилається виключно на п.13 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», у відповідності до якого, судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Колегія суддів зазначає, що Державне підприємство«Науково-технічнийкомплекс «Імпульс»не є органом державної влади, як це помилково вважає позивач. Той факт, що підприємство діє на основі державної власності, не відносить його до органів державної влади та відповідно його керівників до службових осіб органів державної влади, а тому посилання ОСОБА_1 на п.13 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», який надає йому пільги щодо сплати судового збору, є безпідставним.

Отже, суд першої інстанції вірно зазначив, що позивачу при подачі позову необхідно було сплатити судовий збір, правомірно залишив позовну заяву без руху, а в подальшому визнав її неподаною та повернув, у зв`язку із несплатою ОСОБА_1 судового збору, оскільки пільги щодо сплати судового збору передбачені п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та п.13 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», на які посилався позивач, в даному випадку не можуть бути застосовані.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 14 квітня 2023 року залишенню без змін.

В ухвалі Київського апеляційного суду від 23 червня 2023 року, якою було відкрито провадження, зазначено, що питання наявності чи відсутності у ОСОБА_1 відповідного статусу та підстав для звільнення його від сплати судового збору є предметом апеляційного перегляду, а відтак питання щодо його сплати не вирішувалося та повинно бути вирішено під час ухвалення судового рішення.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (зі змінами, внесеними згідно із № 2147-VIII від 03.10.2017) за подання до суду апеляційної скарги на судові рішення чи ухвали справляється судовий збір.

Законом України «Про судовий збір» визначено розміри ставок судового збору на основі розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

При подачі апеляційної скарги на ухвалу суду судовий збір, який повинен бути фізичною особою становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 536,80 грн., а тому, враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 розглянута та залишена без задоволення, вказана сума повинна бути стягнена із нього в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 14 квітня 2023 року залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді В. В. Соколова

В. А. Нежура