Справа № 204/5034/23
Провадження № 2/204/1919/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2023 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Воронько А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради, третя особа - Третя дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення факту прийняття спадщини, -

В С ТА Н О В И В:

05 квітня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради, третя особа - Третя дніпровська державна нотаріальна контора, в якій просила встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . В обґрунтування позову зазначила, що ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2023 року заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Територіальна громада м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради, Третя дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення факту прийняття спадщини - залишена без розгляду. Заявнику роз`яснено право подати позов на загальних підставах. ОСОБА_2 і ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 28 липня 1935 року. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках (по частині) належало домоволодіння АДРЕСА_1 . Під час подружнього життя у них народились діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (у зв`язку з реєстрацією шлюбу з ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_6 », яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ); вона - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (у зв`язку з реєстрацією шлюбу з ОСОБА_8 змінила прізвище на « ОСОБА_9 »); ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_11 », яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 ). ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилися спадкоємці: дружина - ОСОБА_3 , діти - ОСОБА_4 , ОСОБА_1 і ОСОБА_10 . Ніхто із спадкоємців протягом шести місяців з ІНФОРМАЦІЯ_1 по 08 липня 1976 року не звертався до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, але його дружина і дві дочки - ОСОБА_10 і позивач ОСОБА_1 були спадкоємцями, які прийняли спадщину, так як виконали вимоги ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року. Кожна з них фактично вступила в управління і володіння спадковим майном - домоволодінням АДРЕСА_1 , а саме: дружина ОСОБА_3 і дочка ОСОБА_10 постійно проживали у спадковому житловому будинку, який знаходився у їх володінні; позивач ОСОБА_1 постійно не проживала в спадковому домоволодінні, але вступила в управління і володіння спадковим майном. Після смерті батька протягом шестимісячного строку позивач робила поточний ремонт житлового будинку Б-І і приймала участь у його благоустрої, за її особисті кошти був перекритий дах житлового будинку, вона своїми силами обробляла город і доглядала за садом, які розташовані на земельній ділянці, саджала і збирала урожай овочів і ягід, що підтверджує факт прийняття нею спадщини належним чином після смерті батька - ОСОБА_2 у відповідності до вимог ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР. ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ОСОБА_3 . За життя, 01 липня 1968 року ОСОБА_3 зробила заповіт, посвідчений державним нотаріусом 3 Дніпропетровської державної нотаріальної контори Миргородською Н.Ф. за реєстром № 2-2282, в якому вона все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося заповідала в рівних частках ОСОБА_7 і ОСОБА_10 . В цьому заповіті зазначено, що заповідач - ОСОБА_3 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . 20 лютого 1988 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, де вказано,що після померлої ОСОБА_3 спадкоємцями на 7/18 частин домоволодіння є в рівних частках ОСОБА_10 і ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_10 . 17 жовтня 1991 року син ОСОБА_10 - ОСОБА_14 отримав у Третій дніпропетровській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстром № 2-4974 на 11/36 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_14 помер. 25 липня 2022 року державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. було видано на ім`я позивача свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстром № 2-250 після смерті ОСОБА_14 на 11/36 часток домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 04 липня 2022 року позивач звернулась до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 на 1/2 частку домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04 липня 2022 року державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 на 1/2 частку домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою відмови був той факт, що спадкоємицею ОСОБА_1 заява про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2 в установлений законодавством шестимісячний строк до нотаріальної контори не подавалась. Крім того, інформація щодо реєстрації або зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , за адресою: АДРЕСА_1 відсутня, тобто факт прийняття спадщини ОСОБА_1 спільним проживанням та реєстрацією зі спадкодавцем не підтверджується. Тому позивач вимушена звертатись до суду з заявою про встановлення факту прийняття нею спадщини після померлого батька ОСОБА_2 . Крім того, в зазначеній постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус зазначає, що згідно листа КП «ДМБТІ» № 1025 від 04 лютого 2021 року в матеріалах інвентаризаційної справи за адресою: АДРЕСА_1 міститься копія рішення народного суду Красногвардійського району м. Дніпропетровська від 11.01.1968 року та 05 липня 1968 року, якими визнано право власності на 1/2 частку домоволодіння за ОСОБА_2 , але право власності за ним не зареєстровано. Той факт, що спадкодавцем ОСОБА_2 за життя не була зареєстрована його 1/2 частка у праві спільної часткової власності, ніяким чином не впливає на можливість визнання за позивачем права на спадкування належних померлому часток у домоволодінні за вказаною адресою. У зв`язку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом.

05 травня 2023 року від представника відповідача - Семчук Н. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Територіальна громада м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову з огляду на наступне. З позовної заяви не зрозуміло, яким чином відповідач порушив будь-яке право позивача, як і не вбачається вимоги до відповідача. При цьому, як випливає із вимог Цивільного процесуального кодексу України, між позивачем та відповідачем повинен існувати спір. Відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Слід також зазначити, що позивач просить суд встановити факт прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2 . При цьому вважає, що задоволена судом позовна вимога не відновить порушеного права власності, оскільки така вимога містить неналежний спосіб захисту. Крім того, позивачем пропущено строк позовної давності щодо звернення до суду. Наполягає на тому, що у справі № 204/5034/23 відсутній предмет спору, що унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

02 червня 2023 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено наступне. З наведеною у відзиві на позовну заяву правовою позицією відповідача позивач категорично не погоджується, вважає її непослідовною та такою, що не відповідає чинному законодавству. У відповіді на позов зазначено, що відповідачу не зрозуміло, яким чином останній порушив будь-яке право позивача, не вбачаються вимоги до відповідача, оскільки між позивачем та відповідачем повинен існувати спір. Така правова позиція відповідача по зазначеній цивільній справі знаходиться в протиріччі з правовою позицією заінтересованої особи по цивільній справі № 204/5848/22 за заявою в порядку окремого провадження ОСОБА_1 , заінтересовані особи - територіальна громада в особі Дніпровської міської ради, Третя дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення факту прийняття спадщини, яка 01 березня 2023 року розглянута Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська. В ухвалі суду від 01 березня 2023 року зазначається, що представник заінтересованої особи - Дніпровської міської ради через канцелярію суду 09 лютого 2023 року заявила клопотання про залишення заяви без розгляду, у зв`язку з тим, що метою звернення ОСОБА_1 з заявою про встановлення факту прийняття спадщини є встановлення в судовому порядку визнання права власності на майно, що відкрилося після смерті її родичів, тобто на спадкове майно. Факт, про встановлення якого просить заявник, не підлягає з`ясуванню в порядку окремого провадження, оскільки існує спір про право, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження. Далі, в наведеній ухвалі є посилання на те, що суд встановив факт заперечення Дніпровської міської ради проти задоволення вимог ОСОБА_1 у зв`язку з наявністю спору про право. Суд прийшов до висновку, що оскільки встановлення факту прийняття спадщини потрібно заявнику для отримання спадкового майна у власність після смерті ОСОБА_2 , а заінтересована особа фактично не згодна з встановленням даного факту, то має місце спір про право і даний спір повинен вирішуватись у порядку позовного провадження. На підставі викладеного суд ухвалив залишити без розгляду заяву ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа - Третя дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення факту прийняття спадщини, роз`яснивши заявнику право подати позов на загальних підставах. Звертає також увагу, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про встановлення факту прийняття спадщини на підставі ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), який був чинний на день смерті спадкодавця, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до норм чинного на той час спадкового законодавства, особа вважається такою, що прийняла спадщину, якщо вона вчинила певні дії, необхідні для цього, зокрема, вступила у володіння та/або управління спадковим майном. У зв`язку з викладеним просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача - ОСОБА_15 в судове засідання не з`явилась, але надала суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. У відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник третьої особи - Третьої дніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Допитана в судовому засіданні 20 липня 2023 року в якості свідка позивач ОСОБА_1 суду пояснила, що її батьками є ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , які перебували в зареєстрованому шлюбі та яким належало в рівних частках, - по частині кожному, домоволодіння АДРЕСА_1 . У батьків було троє дітей - вона, ОСОБА_4 та ОСОБА_10 . У 1976 році помер її батько - ОСОБА_2 . Після смерті батька в управління і володіння його майном фактично вступила мати, сестра ОСОБА_10 та вона. Так, мати та сестра ОСОБА_10 проживали разом з батьком на момент його смерті. Вона проживала окремо від батька, однак майже одразу після смерті батька вона робила ремонт у спадковому домоволодінні, займалась перекриттям даху, допомагала по господарству, обробляла город.

Допитана в судовому засіданні 20 липня 2023 року в якості свідка ОСОБА_18 суду пояснила, що вона проживає у АДРЕСА_2 . З позивачем ОСОБА_1 вона знайома з дитинства. Вони дружили, ОСОБА_1 раніше проживала з батьками за адресою: АДРЕСА_1 . У ОСОБА_1 було ще дві сестри. Батько позивача помер у 1970-х роках. На момент смерті батька позивача за вищевказаною адресою проживали мати позивача та сестра. ОСОБА_1 в той час проживала окремо від батьків. Після смерті батька ОСОБА_1 все робила по господарству: робила у домоволодінні ремонт, допомагала, наймала робітників для перекриття даху будинку.

Допитана в судовому засіданні 20 липня 2023 року в якості свідка ОСОБА_19 суду пояснила, що з позивачем ОСОБА_1 вона знайома, остання є двоюрідною сестрою її чоловіка. Вона проживала у домоволодінні АДРЕСА_1 з 1967 року. Там проживали батько і мати позивача, а також дві сестри позивача. У 1970-х роках батько позивача помер. На момент смерті позивача за вищевказаною адресою проживали мати позивача, сестра ОСОБА_10 та син останньої. ОСОБА_1 на той момент проживала разом з чоловіком по АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 після смерті батька прийняла спадщину та здійснювала ремонтні роботи у домоволодінні, робила все по господарству, а також садила город.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, допитавши свідків, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_10 у м. Дніпропетровську, що підтверджується її паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим 27 травня 1997 року Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області (а.с. 10).

Дошлюбне прізвище позивача ОСОБА_1 - « ОСОБА_20 », яке вона змінила на « ОСОБА_9 » у зв`язку з укладенням 18 жовтня 1969 року шлюбу з ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 , виданим 18 жовтня 1969 року, актовий запис № 2946 (а.с. 24).

У посвідці про народження серії НОМЕР_3 , виданій 27 січня 1945 року Красногвардійським районним РАЦС м. Дніпропетровська, актовий запис № 65, батьками позивача зазначені: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_3 (а.с. 23).

Під час перебування у шлюбі з 1935 року, у 1939 році батьки позивача - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 побудували домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з тим, що документи на домоволодіння були оформлені на ОСОБА_2 та між ним та ОСОБА_3 виникли спори з приводу користування та розпорядження будинком, ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою про визнання за нею права власності на частину домоволодіння, розташованого у АДРЕСА_1 .

Вказані обставини були встановлені у рішенні Народного суду Красногвардійського району м. Дніпропетровська від 11 січня 1968 року по справі № 2-2521 (а.с. 12). А тому відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України вони не підлягають доказуванню під час розгляду даної справи.

Рішенням Народного суду Красногвардійського району м. Дніпропетровська від 11 січня 1968 року по справі № 2-2521 було визнано право власності на ідеальну частину домоволодіння розташованого у АДРЕСА_1 , за ОСОБА_3 (а.с. 12).

Рішенням Народного суду Красногвардійського району м. Дніпропетровська від 05 липня 1968 року домоволодіння АДРЕСА_1 було поділено між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в натурі (а.с. 13-13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , помер, що підтверджується записом акта про смерть № 132 від 09 січня 1976 року (а.с. 17).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 .

За змістом статті 524 ЦК Української РСР у редакції 1963 року, який був чинним на час смерті ОСОБА_2 , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Отже, спадкоємством вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) у порядку, передбаченому статтями 529 - 535 ЦК Української РСР.

Відповідно до статті 527 ЦК Української РСР у редакції 1963 року, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Згідно зі ст. 529 ЦК Української РСР у редакції 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обов`язки. До майнових прав належить, зокрема, право власності.

Спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину, що закріплено у статті 560 ЦК Української РСР.

Подібні положення закріплені і у статті 1296 ЦК України, згідно з якою спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

04 липня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою, в якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на частку домоволодіння АДРЕСА_1 , після смерті батька - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 75 (зворотній бік)). На підставі заяви ОСОБА_1 . Третьою дніпровською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 346/2022 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 75-179).

Інші спадкоємці ОСОБА_2 після його смерті з заявами про прийняття спадщини/видачу свідоцтва пр. право на спадщину до нотаріуса не звертались.

Однак, постановою державного нотаріуса Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. від 04 липня 2022 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька - ОСОБА_2 (а.с. 138). Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину стало наступне. Спадкоємицею ОСОБА_1 заява про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2 у встановлений законодавством шестимісячний строк - з ІНФОРМАЦІЯ_1 по 08 липня 1976 року до нотаріальної контори не подавалась. Згідно листа Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 16.02.2021 року за № 14/5-1794 інформація щодо реєстрації або зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , за адресою: АДРЕСА_1 , відсутня, тобто факт прийняття спадщини ОСОБА_1 спільним проживанням та реєстрацією зі спадкодавцем не підтверджується. Крім того, згідно листа КП «ДМБТІ» № 1025 від 04.02.2021 року в матеріалах інвентаризаційної справи за адресою: АДРЕСА_1 , міститься копія рішення народного суду Красногвардійського району м. Дніпропетровська від 11.01.1968 року та 05.07.1968 року, якими визнано 1/2 частка домоволодіння за ОСОБА_2 - будинок (літ. Б-1) АДРЕСА_1 . В ДМБТІ це право власності не зареєстровано. Також, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка № 304133992 від 04.07.2022 року) відомості щодо права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 відсутні.

У зв`язку з цим, у серпні 2022 році ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, заінтересовані особи Територіальна громада в особі Дніпровської міської ради, Третя Дніпровська державна нотаріальна контора. Однак, ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2023 року по справі № 204/5848/22 заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Територіальна громада в особі Дніпровської міської ради, Третя Дніпровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини, було залишено без розгляду. Роз`яснено заявнику право подати позов на загальних підставах (а.с. 38-39). У вказаній ухвалі судом було зазначено, що з матеріалів справи вбачається, що Дніпровська міська рада заперечує проти задоволення вимог ОСОБА_1 , зазначає про наявність спору про право. Оскільки встановлення факту прийняття спадщини потрібно заявнику для отримання спадкового майна у власність після смерті ОСОБА_2 , а заінтересована особа фактично не згодна з встановленням даного факту, то має місце спір про право і даний спір повинен вирішуватись у порядку позовного провадження. Посилаючись на ч. 6 ст. 294 ЦПК України, оскільки під час судового розгляду судом встановлено, що у даній справі наявний спір про право, який, за встановлених в судовому засіданні обставин вирішується в порядку позовного провадження, суд прийшов до висновку, що заяву ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття слід залишити без розгляду.

У зв`язку з вищенаведеними обставинами суд не приймає до уваги та відхиляє наведені у відзиві на позовну заяву твердження сторони відповідача - Територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради про те, що між позивачем та відповідачем відсутній спір про право, оскільки з ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2023 року вбачається, що під час розгляду в порядку окремого провадження справи № 204/5848/22 Дніпровська міська рада заперечувала проти задоволення вимог ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини, посилаючись саме на наявність спору про право, та саме представник Дніпровської міської ради під час розгляду вищезазначеної справи 09 лютого 2023 року подав до суду клопотання про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 у зв`язку з наявністю спору про право.

Звертаючись у квітні 2023 року до суду з даним позовом позивач ОСОБА_1 просила встановити факт прийняття нею спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , оскільки вона хоча і проживала з останнім за різними адресами, однак вона у встановлений Законом шестимісячний строк фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, тобто на підставі ч. 1 статті 549 ЦК Української РСР прийняла спадщину після смерті батька.

Так, згідно зі ст. 548 ЦК УРСР у редакції 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 549 ЦК Української РСР у редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

З пояснень допитаних під час розгляду справи свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , а також показань допитаної в якості свідка позивача ОСОБА_1 судом встановлено, що на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним у даному домоволодінні проживали його дружина - ОСОБА_3 та його дочка - ОСОБА_10 .

Позивач ОСОБА_1 на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_1, разом зі спадкодавцем не проживала та не була разом з ним зареєстрована, що визнавала позивач під час розгляду справи та підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .

Заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини спадкоємці ОСОБА_2 , в тому числі і позивач ОСОБА_1 , не подавали.

Разом з цим, з показань допитаних під час розгляду справи свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 судом встановлено, що у період шестимісячного строку для прийняття спадщини позивач ОСОБА_1 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , оскільки у цей період здійснювала у спадковому домоволодінні ремонт, займалась перекриттям даху, виконувала роботу по господарству та обробляла город.

Прийняття спадщини може підтверджуватися діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать, що в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном.

Спадщина вважається прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані, тощо.

Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась.

Тобто, встановивши факт вступу у фактичне управління та володіння спадковим майном, а також факт підтримання цього майна у належному стані, позивача ОСОБА_1 слід вважати такою, що прийняла спадщину, яка залишилася після смерті спадкодавця, в тому числі і частину нерухомого майна.

При цьому, наведені у відзиві на позовну заяву твердження сторони відповідача про те, що вимога позивача про встановлення факту прийняття спадщини є в даному випадку неналежним способом захисту, судом до уваги не беруться та відхиляються, оскільки вони є помилковими та безпідставними.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Враховуючи все вищенаведене суд вважає встановленим той факт, що ОСОБА_1 у встановлений законом строк прийняла спадщину після смерті батька - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.

Суд не приймає до уваги та відхиляє як безпідставні та помилкові наведені у відзиві на позовну заяву посилання представника відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності на звернення до суду з даним позовом, оскільки право спадкоємця на звернення до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину часом не обмежене, ОСОБА_1 звернулась до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину 04 липня 2022 року та того ж дня отримала відмову у вчиненні даної нотаріальної дії, а до суду з даним позовом про встановлення факту прийняття спадщини позивач звернулась 05 квітня 2023 року, тобто в межах строку позовної давності на звернення до суду з даним позовом.

Оцінюючи у сукупності усі інші аргументи сторін, наведені ними в обґрунтування своїх вимог або заперечень, суд до уваги їх не бере, оскільки вони не відносяться до предмета спору та є явно необґрунтованими.

За таких обставин суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття нею спадщини після смерті батька - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є обґрунтованими та доведеними, а отже підлягають задоволенню, що надасть можливість позивачу як спадкоємцю першої черги спадкування за законом отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на частину домоволодіння АДРЕСА_1 .

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити.

На підставі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 524, 527, 529, 548, 549, 560 Української РСР в редакції 1963 року та керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 128, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 315 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради, третя особа - Третя дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення факту прийняття спадщини - задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_4 , спадщини після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Л. Черкез