ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

02 червня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/3834/23

Головуючий у першій інстанції - Супрун О. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/894/23

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.,

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

із секретарем - Шкарупою Ю.В.,

учасники справи: заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи - ОСОБА_2 , відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

розглянувши з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 травня 2023 року (місце ухвалення - м. Чернігів) про закриття провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Колісник Б.О. звернувся із заявою, в якій просив встановити факт розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Сімферопольським районним відділом актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, про що вчинено актовий запис про розірвання шлюбу № 1 від 16.03.2022, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 21.09.2022.

В обґрунтування посилався, що 15.11.2003 був укладений шлюб із ОСОБА_3 (прізвище після одруження - ОСОБА_1 ), про що 15.11.2003 відділом реєстрації актів про шлюб м. Сімферополя Автономної Республіки Крим видано свідоцтво серії НОМЕР_2 та який було розірвано на підставі рішення Київського районного суду м. Сімферополя Республіки Крим від 28.07.2021, про що 16.03.2022 Сімферопольським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим здійснено актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим 21.09.2022 Ялтинським міським відділом записів актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим.

Вказує, що натепер ОСОБА_2 проживає в м. Сімферополі, Автономна Республіка Крим, яке знаходиться на тимчасово окупованій території.

20.02.2023 адвокат Колісник Б.О. звернувся від імені ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про державну реєстрацію розірвання шлюбу, проте листом від 07.03.2023 у здійсненні реєстрації розірвання шлюбу органами реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_1 було відмовлено у зв`язку з тим, що на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим фактично діє юрисдикція та застосовується законодавство окупаційної влади, документи про розірвання шлюбу, видані такою владою не можуть бути прийняті органами державної влади на іншій території України.

Тому заявник вважає, що ОСОБА_1 позбавлений можливості зареєструвати факт розірвання шлюбу у зв`язку з тим, що територія Автономної Республіки Крим, де проживає ОСОБА_2 , є тимчасово окупованою, та видані на її території документи не використовуються і не приймаються державними органами України.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.03.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.05.2023 провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, закрито.

В обґрунтування ухвали суд першої інстанції посилався на те, що на підставі Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» заява про встановлення факту розірвання шлюбу на тимчасово окупованій території незаконно створеними органами не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у зв`язку з неможливістю встановлення таких фактів у судовому порядку.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Колісник Б.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.05.2023 про закриття провадження у справі, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За доводами апеляційної скарги оскаржувана ухвала судом першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У скарзі заявник посилається на те, що 31.08.2021 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано на підставі рішення Київського районного суду м. Сімферополя Республіки Крим від 28.07.2021, про що зроблено актовий запис, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу, тому адвокат Колісник О.Б. звернувся інтересах ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернігові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про державну реєстрацію розірвання шлюбу.

Вказує, що у державній реєстрації шлюбу було відмовлено, тому для вирішення питання про встановлення факту розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернігові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції запропоновано звернутись до суду.

На переконання заявника, помилковим є висновок суду першої інстанції про неможливість встановлення в судовому порядку факту розірвання шлюбу на тимчасово окупованій території та не відповідає положенням ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та правовому висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 16.11.2022 у справі № 759/1443/22.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу учасниками справи до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання 02.06.2023 учасники справи не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від представника ОСОБА_1 - адвоката Колісника Б.О. надійшла заява про розгляд справи без участі скаржника ОСОБА_1 та його як представника (а.с. 74).

Від Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції на адресу апеляційного суду надійшов лист про розгляд справи у відсутність їх представника (а.с. 83).

ОСОБА_2 поштова кореспонденція судом не направлялась, враховуючи що її місцем проживання є м. Сімферополь АР Крим, у зв`язку з чим неможливе пересилання поштової кореспонденції до півострова Крим, про що складений відповідний акт від 25.05.2023 (а.с. 77).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки всі особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Судом встановлено, що 15.11.2003 ОСОБА_1 був зареєстрований шлюб із ОСОБА_3 (після одруження - ОСОБА_1 ), про що 15.11.2003 відділом реєстрації актів про шлюб м. Сімферополя Автономної Республіки Крим видано свідоцтво серії НОМЕР_2 (а.с. 15).

Рішенням Київського районного суду м. Сімферополя Республіки Крим від 28.07.2021 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний, про що 16.03.2022 Сімферопольським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим здійснено актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим 21.09.2022 Ялтинським міським відділом записів актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим (а.с. 17).

20.02.2023 адвокат Колісник Б.О. звернувся від імені ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про державну реєстрацію розірвання шлюбу, проте, листом від 07.03.2023 у здійсненні реєстрації розірвання шлюбу органами реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_1 було відмовлено у зв`язку з тим, що на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим фактично діє юрисдикція та застосовується законодавство окупаційної влади, документи про розірвання шлюбу, видані такою владою не можуть бути прийняті органами державної влади на іншій території України (а.с. 22-23).

У березні 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Колісник Б.О. звернувся із заявою, в якій просив встановити факт розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Сімферопольським районним відділом актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, про що вчинено актовий запис про розірвання шлюбу № 1 від 16.03.2022, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 21.09.2022.

Звертаючись до суду із вказаною заявою, ОСОБА_1 посилався на те, що позбавлений можливості зареєструвати факт розірвання шлюбу у зв`язку з тим, що територія Автономної Республіки Крим, де проживає ОСОБА_2 , є тимчасово окупованою, та видані на її території документи не використовуються і не приймаються державними органами України.

Закриваючи провадженні у справі, суд першої інстанції виходив з того, що на підставі Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» заява про встановлення факту розірвання шлюбу на тимчасово окупованій території незаконно створеними органами не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у зв`язку з неможливістю встановлення таких фактів у судовому порядку.

З висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для закриття провадження у справі апеляційний суд погодитись не може, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Відповідно до статті 1 ЦПК України зазначений Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. При цьому завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення.

Частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною третьою статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (у редакції, чинній на час звернення заявника до суду) визначено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами на тимчасово окупованій території, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Положеннями статей 3, 8, 9 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Питання про окуповані території у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані як «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

У практиці Європейського суду з прав людини розвинений принцип узгодженості спірного питання, зокрема, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики.

При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів (окупаційної влади) є далеким від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до вказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, у тому числі й цим. Вирішити інакше, означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за змістом цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою)» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Таким чином, суд може застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, у контексті як мінімум «реєстрація народжень, смертей і шлюбів», виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, у сукупності з іншими доказами, як встановлення можливих фактів, оскільки встановлення цих фактів має істотне значення для реалізації низки прав людини (громадянина України).

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.10.2018 у справі № 235/2357/17.

Визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті, зокрема щодо реєстрації розірвання шлюбу, з метою захисту прав і свобод громадян України на тимчасово окупованих територіях, ніяким чином не легітимізує таку владу.

Розгляд державними органами таких документів не означає автоматичного визнання окупаційної влади. У той же час держава має вживати заходів щодо ефективного захисту прав громадян на своїй території, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої держави.

Документи, видані органами та установами (зокрема, закладами реєстрації актів цивільного стану), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема, під час розгляду справ у порядку статті 315 ЦПК України.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 759/1443/22 (провадження № 61-8726св22), від 08.02.2023 у справі № 369/7885/21 (провадження № 61-9273св22).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Київського районного суду м. Сімферополя Республіки Крим від 28.07.2021 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний, про що 16.03.2022 Сімферопольським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим здійснено актовий запис № 1, про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 21.09.2022 Ялтинським міським відділом записів актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим.

Отже, згідно з Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» шлюб розірвано на тимчасово окупованій території України.

У зв`язку із розірванням шлюбу на тимчасово окупованій території заявник не може зареєструвати факт розірвання шлюбу та отримати актовий запис про розірвання шлюбу, оскільки територія Автономної Республіки Крим є тимчасово окупованою та видані в ній документи не використовуються і не приймаються державними органами влади України.

При цьому неможливість заявника отримати актовий запис про розірвання шлюбу в позасудовому порядку свідчить відмова Відділу державної реєстрації актів цивільного стану4 в місті Чернігові Східного Міжрегіонального управління Мінстерства юстиції від 07.03.2023 № 717/517-26-23-22.23/22.23.

Встановлення факту розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території має значення для реалізації немайнових прав заявника.

Відповідно до п.2 р. IV Правил державної реєстрації актів цивільного стану в України, затверджених наказом Міністерства юстиції від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940 зі змінами повторна видача свідоцтва чи витягів про державну реєстрацію актів цивільного стану здійснюється відділами державної реєстрації цивільного стану чи на підставі актового запису цивільного стану незалежно від місця державної реєстрації акту цивільного стану та місця проживання заявника після безпосередньої перевірки відповідності відомостей у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян даним паперового носія актового запису підтвердження про це відділу державної реєстрації актів актового запису цивільного стану.

Відповідно до п.1.1. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.

У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

У пункті 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, передбачено, що однією із підстав для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Поновлення втрачених актових записів про шлюб, зміну прізвища, розірвання шлюбу, смерть проводиться тільки за наявності документів, які підтверджують, що відповідний актовий запис був раніше складений в органах державної реєстрації актів цивільного стану України (свідоцтва про державну реєстрацію акту цивільного стану, його копії, засвідченої нотаріально, відмітки (штампа) про державну реєстрацію акту цивільного стану в паспорті або паспортному документі), або на підставі рішення суду (п.5 р III Правил).

Враховуючи, що встановлення факту розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території має значення для реалізації немайнових прав заявника, ОСОБА_1 на час звернення до суду та при ухваленні судового рішення у справі не мав можливості здійснити вказані дії в позасудовому порядку, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про закриття провадження у справі.

Суд в межах розгляду заяви про встановлення факту розірвання шлюбу на тимчасово окупованій території України має надати оцінку поданим заявником доказам, оскільки рішення суду в такій категорії справ повинно ґрунтуватися на дотриманні вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх доказів у сукупності, у тому числі з урахуванням документів, виданих так званими органами та установами самопроголошених утворень, розташованими на окупованій території України.

Тому помилковим є висновок суду першої інстанції про неможливість встановлення судом факту розірвання шлюбу на тимчасово окупованій території України, оскільки невизначеність норм процесуального права не може тлумачитись проти заявника і обмежувати його право на судовий захист, у тому числі у справах окремого провадження, оскільки в Україні юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Крім того, апеляційний суд враховує, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний, про що 16.03.2022 Сімферопольським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим здійснено актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, тобто в населеному пункті, яке на момент розірвання шлюбу відносилося до тимчасово окупованої території, тому заявник вправі звернутись із заявою про встановлення факту розірвання шлюбу відповідно до ст. 315 ЦПК України та ч.3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, всупереч статті 315 ЦПК України безпідставно закрив провадження у справі за заявою про встановлення факту розірвання шлюбу на тимчасово окупованій території України, що є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі з тих підстав, що встановлення факту розірвання шлюбу на тимчасово окупованій території України не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у зв`язку з неможливістю встановлення таких фактів у судовому порядку є помилковим, а тому наявні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 травня 2023 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 05.06.2023.

Головуючий Судді: