Справа№592/4458/20
Провадження №2/592/30/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді Бичкова І. Г. ,

за участю секретаря судового засідання: Алфімової І. В. ,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: адвоката Осмоловського В. А. ,

відповідача: ОСОБА_2 ,

представника відповідача: адвоката Фомінова Р. М. ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог, - АТ КБ "ПриватБанк" , ПрАТ "Страхова компанія "ТАС" про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, -

В С Т А Н О В И В :

07.04.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - АТ КБ "ПриватБанк" про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, із змісту якого вбачається, що 08.09.2019 року близько 12 години 20 хвилин в м. Суми по вул. Чернігівська в районі "авторинку" сталося зустрічне зіткнення транспортних засобів, а саме: ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Renault Duster, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення вимог Правил дорожнього руху, під час зміни напрямку руху ліворуч не переконався в тому, що це буде безпечно та допустив зіткнення з автомобілем Mazda 6, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок даної дорожньо-транспортної події автомобілі зазнали механічні пошкодження, а ОСОБА_1 внаслідок даної дорожньо-транспортної події отримав тілесні ушкодження. За даним фактом дорожньо-транспортної події, було відкрите кримінальне провадження, матеріали були внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002731 від 14.09.2018 року, розслідування кримінального провадження здійснювалося старшим слідчим відділення СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області майором поліції Скородєдом С. І. . В ході проведення досудового розслідування даного кримінального провадження було встановлено, що ОСОБА_2 , в даній дорожній ситуації, були допущенні порушення вимог Правил дорожнього руху, а саме: п. п. 10.1. , 11.4. Правил дорожнього руху, що перебувають в прямому причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною подією, а саме : - п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; - п. 11.4. На дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги. Також, в ході досудового розслідування було встановлено те, що ОСОБА_1 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 732 від 28.10.2019 року, отримав внаслідок даної дорожньо-транспортної події тілесні ушкодження у виді забійної рана лівої бровної ділянки, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. У зв`язку з тим, що ніхто із учасників дорожньо-транспортної події не отримав тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, відтак 30.10.2019 року постановою слідчого кримінальне провадження було закрите за відсутністю складу злочину та відносно ОСОБА_2 був складений адміністративний протокол за ст. 124 КУпАП. В подальшому, 19.11.2019 року постановою Ковпаківського районного суду м. Суми у справі про адміністративне правопорушення № 592/17226/19 ОСОБА_2 був визнаний винуватим у вчиненні дорожньо-транспортної події та його було піддано адміністративному стягненню у виді штрафу. Тобто вина ОСОБА_2 в даному випадку була встановлена постановою суду. Згідно вимог ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В діях ОСОБА_1 в ході проведеної перевірки співробітниками поліції жодних порушень Правил дорожнього руху встановлено не було, до жодного виду відповідальності його не притягнуто, оскільки, дана дорожньо-транспортна подія сталася виключно у зв`язку з протиправними діями ОСОБА_2 . Внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 йому - ОСОБА_1 було заподіяно значну майнову та моральну шкоду. Що стосується моральної шкоди, то він її оцінює в розмірі 50000 грн. та бажає стягнути дану шкоду саме з ОСОБА_2 . Так, в результаті даної дорожньо-транспортної події йому були заподіяні тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи були кваліфіковані як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. В момент заподіяння йому тілесних ушкоджень, він відчув нестерпний біль, зазнав душевних страждань та переживань. Деякий час лікувався, проходив медичні обстеження. Окрім того, внаслідок даної дорожньо-транспортної події був пошкоджений належний йому автомобіль та він не міг тривалий час ним користуватися, що спричинило йому додаткових витрат та переживань. А тому моральну шкоду він оцінює в розмірі 50000 грн. . Що стосується заподіяння йому майнової шкоди. Він хоче зазначити про те, що згідно свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником автомобіль "Mazda 6" , реєстраційний номер НОМЕР_2 , є АТ КБ "ПриватБанк" , однак згідно договору фінансового лізингу від 14.08.2019 року, він - ОСОБА_1 фактично володіє та розпоряджається даним транспортним засобом (законний володілець) та на момент дорожньо-транспортної події він керував автомобілем на законній підставі. Згідно п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.03.2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" , враховуючи, що відповідно до ст. ст. 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право) , такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених п. 2.1. Правил дорожнього руху (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб) . При розгляді таких спорів суд має вирішити питання про залучення до участі у справі власника майна як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача у порядку, передбаченому ст. ст. 35, 36 ЦПК України, оскільки рішення у справі може вплинути на його права та обов`язки щодо однієї зі сторін. А тому позивач вважає, що його вимоги щодо стягнення на його користь майнової шкоди є правомірними. Окрім того, у зв`язку з тим, що саме він - ОСОБА_1 займався ремонтом та відновленням автомобіля та особисто оплачував за свій рахунок витрати по ремонту автомобіля та придбанню запчастин, то саме йому і була заподіяна майнова шкода у зв`язку з пошкодженням даного автомобіля. Загальний розмір заявленої позивачем майнової шкоди, яка йому була заподіяна у зв`язку з пошкодженням автомобіля, становить 117199,00 грн. , що підтверджує відповідними чеками та квитанціями, накладними, актами виконаних робіт. З даної суми страховою компанією відповідача було добровільно сплачено суму в розмірі 60501,39 , що підтверджує меморіальним ордером, однак, повна сума завданої майнової шкоди позивачу не була повністю відшкодована. На момент подання позову невідшкодована майнова шкода залишилася в розмірі 117199,00 грн. (загальний розмір майнової шкоди) - 60501,39 грн. (страхове відшкодування) = 56697,61 грн. . Даний розмір майнової шкоди позивач бажає стягнути на свою користь з відповідача ОСОБА_2 , оскільки після заподіяння майнової шкоди позивачу відповідач жодних дій для відшкодування не вчинив. У зв`язку з чим він - ОСОБА_1 вимушений звернутися до суду для захисту своїх прав та відшкодування заподіяної майнової шкоди. Як передбачено вимогами чинного ЦПК України, згідно ст. 2 завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, у відповідності до ст. 4 кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку, відповідно до ст. 5, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як передбачено вимогами ЦК України, то згідно ст. 1166 майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини, у відповідності до ст. 1187 джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) ; 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) . Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Як передбачено ч. 1 ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Заходи досудового врегулювання спору для даної категорії справ не є обов`язковими, однак відповідач відмовляється добровільно відшкодовувати шкоду завдану позивачу. Попередній розрахунок можливих судових витрат: - витрати за проведення судового автотоварознавчого дослідження 3000 грн. ; - витрати за проведення автотехнічної експертизи 3000 грн. ; - витрати на правову допомогу 5000 грн. . Він - позивач ОСОБА_1 письмово підтверджує те, що ним не було подано іншого позову до цього ж самого відповідача, з цим самим предметом спору та з цих же самих підстав. Оригінали письмових доказів в підтвердження заявлених вимог наявні в нього - ОСОБА_1 , копії, надані до позову, ним завіренні особисто. Щодо наявності доказів про підтвердження підстави керування відповідачем автомобілем та в підтвердження вини відповідача у вчиненні даної дорожньо-транспортної події для підтвердження отримання тілесних ушкоджень позивачем, для отримання оригіналу висновку судово-медичної експертизи, то він просив суд, в порядку ст. ст. 84, 116 ЦПК України витребувати: - матеріали кримінального провадження за № 0002731 від 14,09.2018 року, які перебувають в Сумському ВП ГУНП в Сумській області, розташованому за адресою: м. Суми, вул. Першотравнева, 21; - витребувати з архіву Ковпаківського районного суду м. Суми, розташованому за адресою: м. Суми, вул. Першотравнева, 12, матеріали справи № 592/17226/19 за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_2 , оскільки в даних матеріалах містяться докази в підтвердження позову. В порядку ст. ст. 274-279 ЦПК України він просив суд розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження. Так, згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: малозначні справи. Ст. 276 ЦПК України передбачає, що клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження подається у письмовій формі одночасно з поданням позовної заяви або може міститися у ній. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 1187, 1166 ЦК України; ст. ст. 1-177 ЦПК України, він просив: 1. Прийняти позовну заяву до розгляду та позов задовольнити, позовна заява подана за місцем заподіяння шкоди та за місцем перебуванням сторін по справі. 2. В порядку ст. ст. 19, 274, 276 ЦПК України розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження. 3. Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 : - моральну шкоду в розмірі 50000 грн. ; - майнову шкоду у зв`язку з пошкодженням автомобіля в розмірі 56697,61 грн. ; - сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн. . 4. При розгляді даної справи для повноти та об`єктивності та для забезпечення доказів в порядку ст. ст. 84, 116 ЦПК України: - витребувати з архіву Ковпаківського районного суду м. Суми (адреса: м. Суми, вул. Першотравнева, 12) , матеріали справи про адміністративне правопорушення № 592/17226/19 за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_2 , оскільки в матеріалах даної цивільної справи наявні докази в підтвердження позову; - витребувати матеріали кримінального провадження за № 0002731 від 14.09.2018 року, які перебувають в Сумському ВП ГУНП в Сумській області, розташованому за адресою: м. Суми, вул. Першотравнева, 21; - витребувати від відповідача ОСОБА_2 копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, оскільки відповідач вказані дані не надав. Дані ідентифікаційного номеру необхідні для виконання рішення суду у випадку задоволення позову. 5. Для забезпечення позову та виконання рішення суду накласти арешт на автомобіль Renault Duster, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований за відповідачем (вхідний № 16166/20 від 07.04.2020 року) (а. с. 1-5) .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.08.2020 року у справі № 592/4458/20, провадження № 2/592/2738/20 було прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ) , третя особа: АТ КБ "ПриватБанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д) про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Було ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Було ухвалено призначити по справі підготовче судове засідання на 31.08.2020 року на 10 годину 10 хвилин за адресою: м. Суми, вул. Першотравнева, 12, зал судових засідань № 11, про що повідомити учасників справи. Копію ухвали про відкриття провадження у справі було постановлено надіслати учасникам справи разом з копією позовної заяви з копіями доданих до неї документів - відповідачу. Було ухвалено роз`яснити відповідачу право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надіслати: 1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду) , що підтверджують заперечення проти позову; 2) позивачу - копію відзиву та доданих до нього документів. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Було ухвалено роз`яснити учасникам справи, що на підставі п. 4 ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: ненадання копії відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України: http://kv.su.court.gov.ua/sud1806/gromadyanam/csz/ . Ухвала набрала законної сили 10.08.2020 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/90902740) (а. с. 67) .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 31.08.2020 року у справі № 592/4458/20, провадження № 2-з/592/59/20 заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Осмоловського В`ячеслава Анатолійовича про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - АТ КБ "ПриватБанк" про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, було задоволено частково. Було ухвалено вжити заходи забезпечення позову накладенням арешту на майно, а саме: на транспортний засіб, легковий автомобіль Renault Duster, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_4 , 2016 року випуску. Копію ухвали було постановлено надіслати ОСОБА_1 після її постановлення. Примірник ухвали про забезпечення позову одночасно з направленням заявнику було постановлено направити для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів. Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається Сумському апеляційному суду через суд першої інстанції - Ковпаківський районний суд м. Суми, який ухвалив оскаржуване судове рішення (ухвалу) . Ухвала набрала законної сили 16.09.2020 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/91234105) (а. с. 82) .

19.10.2020 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Фомінов Роман Миколайович надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми відзив на позовну заяву, із змісту якого вбачається, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: AT КБ "ПриватБанк" про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Розглянувши заяву позивача знаходжу її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, 04.07.2018 року Великою Палатою Верховного Суду України було прийнято постанову, в якій зазначені наступні правові висновки. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків) , визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України "Про страхування" ) . За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату) , а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України) . Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" ) . Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 вказаного Закону) . У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдав шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Відповідно до ст. 9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Відповідно до п. 22.1. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) . Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37) , чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц дійшла правового висновку про те, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України " Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" страхова) . Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому потерпілий реалізує право на отримання відшкодування шляхом звернення до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ч. ч. 5, 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована AT "СГ "ТАС" згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/5477484 від 10.05.2029 року. Ліміт відповідальності АТ "СГ "ТАС" за шкоду, заподіяну майну потерпілого становить 100000 грн. , а розмір франшизи - 0 грн. . Згідно письмової відповіді AT "СГ "ТАС" № 02892-7/0120 від 28.09.2020 року розмір страхового відшкодування позивачу складає 75157,00 грн. . Те ж саме підтверджує АТ КБ "ПриватБанк" у своїй заяві від 25.09.2019 року (копія додається) . 11.10.2019 року AT "СГ "ТАС" здійснило виплату страхового відшкодування в повному обсязі на користь власника-вигодонабувача транспортного засобу Mazda 6, реєстраційний номер НОМЕР_5 АТ КБ "ПриватБанк" . Тому не відповідає дійсності твердження позивача про те, що страхова компанія добровільно сплатила на його користь суму страхового відшкодування в розмірі 60501,39 грн. Відповідач вважає, що меморіальний ордер АТ КБ "ПриватБанк" № 172139219 від 22.10.2019 року є неналежним та недостовірним доказом, оскільки лише відображає договірні фінансові взаємовідносини між клієнтом (позивачем) та банком. Отже, вбачається, що суб`єктом, який має задовольнити вимогу позивача, в межах розміру ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого, є страховик відповідача, оскільки розмір завданої шкоди (75157,00 грн.) не перевищує ліміт страховика за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивачем не надано суду доказів того, що у страховика (AT "СГ "ТАС" ) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Разом з тим позивач у своєму позові вимагає сплатити йому різницю між сумою, яка їй сплачена страховою компанією, тобто 60501,39 грн. , та вартістю ремонтно-відновлюваних робіт в сумі 117199,00 грн. , згідно наданим документам приватних підприємців, що дорівнює 56697,61 грн. . Відповідно до ст. ст. 1166, 1188, 1194 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної особи джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується в повному обсязі особою, яка ним володіє. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди. Оцінка вартості майнових збитків авто позивача проводилася експертом страхової компанії. Рішення страхової компанії про здійснення страхового відшкодування в сумі 75157,00 грн. позивачем не оскаржувалося. У своєму позові позивач не спростовує вказану оцінку, не вважає, що страхова компанія повинна виплати страхове відшкодування у більшому розмірі. Позивачем не пред`являлася вимога до AT "СГ "ТАС" , як до страховика відповідача, про відшкодування завданої шкоди в межах ліміту відповідальності страховика. А тому слід зробити висновок про те, що позивач погодився з пошкодженнями, зазначеними в оцінці (звіті) . На підтвердження вартості ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля позивач додав копії актів виконаних робіт, складених приватними підприємцями, які містять перелік матеріалів та робіт на загальну суму 117199,00 грн. , але не було додано доказів про перерахунок коштів ФОП. При цьому не зазначається наявність та характер пошкоджень автомобіля, вартість пошкоджених деталей або вузлів, розмір спричиненої майнової шкоди, завданої власнику автомобіля, придатність деталей або вузлів до подальшої експлуатації тощо. Відповідач вважає, що різниця, яку просить стягнути позивач, є грошові кошти, які пішли на поліпшення його транспортного засобу і, після проведення ремонту та заміни пошкоджених запчастин на нові, при їх повторному пошкодженні, знос на них нараховуватись не буде. Тобто пошкоджений автомобіль подорожчав. У відповідності до ст. ст. 4, 5 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" від 12.07.2001 року (із змінами та доповнення) практична діяльність з оцінки майна може здійснюватись виключно суб`єктами оціночної діяльності або судовими експертами. Відомостей про те, що приватні підприємці ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 є такими суб`єктами, мають відповідну ліцензію та володіють методикою розрахунків, суду надано не було, тому підстави для відшкодування майнової шкоди, заподіяної позивачу, відсутні. Таким чином, саме висновок експерта АТ "СГ "ТАС" слід взяти за основу при встановленні майнової шкоди, заподіяної позивачу. Крім того, позивач вимагає стягнення 50000,00 грн. моральної шкоди. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. В п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.09.1990 року № 7 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено про те, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної) , прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до п. 9 постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) , яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Позивачем не було надано доказів в обґрунтування доводів про наявність у нього моральних страждань та на підтвердження підстав для відшкодування моральної шкоди, а також зазначеного розміру моральної шкоди. Саме по собі зазначення у позові про заподіяння моральної шкоди, без доведення факту заподіяння моральної шкоди, причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та душевними стражданнями позивача, не може бути підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди. Позивач не довів, з яких підстав ним визначено розмір моральної шкоди у розмірі саме 50000,00 грн. . Також не можна брати до уваги посилання в позові на те, що через тривалу неможливість користуватися автомобілем, позивач поніс додаткові витрати, відчував переживання, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження зазначених обставин. Для представлення своїх інтересів в суді відповідач був змушений звернутися до адвоката за наданням правової допомоги. Попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу - 5000 (п`ять тисяч) грн. . Розмір даних витрат можливо буде збільшено після представлення його інтересів в суді та відповідно буде надана квитанція про сплату послуг адвоката. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживанням правом в інших формах. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є принципи справедливості, добросовісності та розумності. На підставі наведеного, він просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі за необґрунтованістю. У зв`язку з очікуванням відповіді від страхової компанії на адвокатський запит, а також по причині карантинних заходів в країні, відзив на позовну заяву був поданий із пропущенням встановленого судом строку. Тому він просив поновити встановлений судом строк на подачу відзиву на позовну заяву, пропущений з поважних причин (вхідний № 41115 від 19.10.2020 року) (а. с. 92-94) .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.11.2020 року у справі № 592/4458/20, провадження № 2/592/1967/20 було закрито підготовче провадження та було призначено справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - АТ КБ "ПриватБанк" про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, до судового розгляду по суті на 14.12.2020 року на 10 годину 00 хвилин. В судове засідання було ухвалено викликати сторони, представників сторін, представників третіх осіб. Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. Ухвала набрала законної сили 03.11.2020 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/92638370) (а. с. 104) .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.11.2020 року у справі № 592/4458/20, провадження № 2/592/1967/20 клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Фомінова Р. М. про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, було задоволено. Було ухвалено залучити третьою особою приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ТАС" (03062, м. Київ, пр-т Перемоги, буд. 65, ) до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - АТ КБ "ПриватБанк" про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Ухвала оскарженню не підлягає. Ухвала набрала законної сили 03.11.2020 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/92638376) (а. с. 105) .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.11.2020 року у справі № 592/4458/20, провадження № 2/592/1967/20 клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_6 та клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Фомінова Р. М. про витребування доказів були задоволені. Було ухвалено витребувати з Сумського ВП ГУНП в Сумській області, що розташований за адресою: м. Суми, вул. Першотравнева, 21, матеріали кримінального провадження за № 0002731 від 14.09.2018 року. Було ухвалено витребувати у приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ТАС" (03062, м. Київ, пр-т Перемоги, буд. 65, ) докази, на підставі яких ПрАТ "Страхова компанія "ТАС" було зараховано та було виплачено ОСОБА_1 або власнику-вигодонабувачу транспортного засобу Mazda 6, реєстраційний номер НОМЕР_2 , АТ КБ "ПриватБанк" суму страхового відшкодування, зокрема, матеріали виплатної справи заявника ОСОБА_1 за № 17682/27/0019/53. Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала набрала законної сили 03.11.2020 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/92638387) (а. с. 106) .

01.12.2020 року представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, представник за довіреністю ПрАТ "Страхова компанія "ТАС" Ніколаєв Вадим Володимирович надіслав до Ковпаківського районного суду м. Суми відповідь на запит, із змісту якої вбачається, що про 23.11.2020 року приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" отримало від Ковпаківського районного суду м. Суми ухвалу про витребування доказів, на підставі яких було здійснене страхове відшкодування по події, яка сталася 08.09.2019 року за участю автомобіля Mazda 6, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та автомобіля Renault Duster, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 . АТ "СГ "ТАС" на виконання ухвали надає наступні документи та пояснення. 08.09.2019 року за участю автомобіля Mazda 6, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та автомобіля Renault Duster, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та повідомляє наступне. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована AT "СГ "ТАС" згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО 5477484 від 10.05.2019 року. Згідно розширеній довідці № 233097 зазначена дорожньо-транспортна подія сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху, що стало причиною пошкодження автомобіля Mazda 6, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Відповідно до п. 2.1. ст. 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відносини обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів регулюються Конституцією України, ЦК України, Законом України "Про страхування" , цим та іншими законами нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону" . Згідно п. 22.1. ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної події життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до абз. 2 п. 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна) , якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. 25.09.2019 року АТ КБ "ПриватБанк" подав до АТ "СГ "ТАС" заяву про виплату страхового відшкодування та погодився з розміром шкоди в розмірі 75157,00 грн. . На підставі вищевикладеного АТ "СГ "ТАС" здійснило виплату страхового відшкодування АТ КБ "ПриватБанк" у повному обсязі в розмірі 75157,00 грн. , згідно заяві про виплату страхового відшкодування поданої АТ КБ "ПриватБанк" від 25.09.2019 року. Виходячи з вищенаведеного, АТ "СГ "ТАС" діяло виключно в межах Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальний власників наземних транспортних засобів" , а саме: відповідно до абз. 2 п. 36.2. ст. 36 Закону, згідно якому АТ КБ "ПриватБанк" було подано до AT "СГ "ТАС" заяву на виплату страхового відшкодування, в якій було погоджено суму страхового відшкодування в розмірі 75157,00 грн. . Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повної обсязі особою, яка її завдала (вхідний № 46677 від 01.12.2020 року) (а. с. 116) .

11.02.2021 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Осмоловський В. А. надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми відповідь на відзив відповідача, із змісту якої вбачається, що в провадження Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває вказана цивільна справа, справа по суті не розглядалася, судове засідання призначене на 23.02.2021 року на 14 годину 00 хвилин. Обставини справа наступні. 08.09.2019 року близько 12 години 20 хвилин в м. Суми по вул. Чернігівська в районі авторинку сталося зустрічне зіткнення транспортних засобів, а саме: відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Renault Duster, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в вирушення вимог Правил дорожнього руху, під час зміни напрямку руху ліворуч не переконався в тому, що це буде небезпечно та допустив зіткнення з автомобілем Mazda 6, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_1 . Внаслідок даної дорожньо-транспортної події автомобілі зазнали механічні пошкодження, позивач ОСОБА_1 внаслідок даної дорожньо-транспортної події отримав тілесні ушкодження. За даним фактом дорожньо-транспортної події було відкрите кримінальне провадження, матеріали були внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002731 від 14.09.2018 року, розслідування кримінального провадження здійснювалося старшим слідчим відділення СВ Сумського ВП ГУНП в думській області майором поліції Скородєдом С. І. . В ході проведення досудового розслідування даного кримінального провадження було встановлено, що відповідачем ОСОБА_2 , в даній дорожній ситуації, були допущенні порушення Правил дорожнього руху, а саме: п. п. 10.1. , 11.4. Правил дорожнього руху, що перебувають в прямому причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною подією. Внаслідок протиправних дій відповідача позивачу ОСОБА_1 було заподіяно значної майнової та моральної шкоди. Що стосується моральної шкоди, то позивач її оцінює в розмірі 50000 грн. . Що стосується заподіяння позивачу майнової шкоди, то згідно свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником автомобіля Mazda 6, реєстраційний номер НОМЕР_2 , є АТ КБ " ПриватБанк" . Однак згідно договору фінансового лізингу від 14.08.2019 року, ОСОБА_1 фактично володіє та розпоряджається даним транспортним засобом (законний володілець) та на момент дорожньо-транспортної події позивач керував автомобілем на законній підставі. Згідно п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.03.2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" , враховуючи, що відповідно до ст. ст. 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право) , такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених п. 2.1. Правил дорожнього руху (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб) . При розгляді таких спорів суд має вирішити питання про залучення до участі у справі власника майна як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача у порядку, передбаченому ст. ст. 35, 36 ЦПК України, оскільки рішення у справі може вплинути на його права та обов`язки щодо однієї зі сторін. Загальний розмір майнової шкоди, яку було заподіяно позивачу у зв`язку з пошкодженням автомобіля, становить 117199,00 грн. , що підтверджується документально. З даної суми, страховою компанією відповідача, було добровільно сплачено суму в розмірі 60501,39 грн. , що підтверджується копією меморіального ордеру. Однак, повна сума заподіяної майнової шкоди, яку витратив позивач по ремонту автомобіля, не сплачена. На даний час, невідшкодована майнова шкода, яку вже поніс позивач залишається в розмірі 117199,00 грн. (загальний розмір шкоди) - 60501,39 грн. (страхове відшкодування ) = 56697,61 грн. . Даний розмір майнової шкоди позивач бажає стягнути на свою користь з відповідача ОСОБА_2 , оскільки після заподіяння шкоди позивачу, відповідач жодних дій для відшкодування шкоди не вчинив. Як передбачено ст. 1192 ЦК України, то з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі. У поданому відзиві відповідач ставить питання про недоведеність позивачем суми заподіяної шкоди. Позивач не погоджується з вказаними доводами відповідача та додатково надає до суду оригінали всіх документів в підтвердження суми заподіяної шкоди, а також докази того, що ремонт автомобіля був проведений саме позивачем, та саме йому була заподіяна вказана шкода як володільцю майна, а тому реальні збитки були понесені від протиправних дій відповідача, відтак вони підлягають стягненню саме з відповідача. У зв`язку з карантинними заходами в країні, відповідь на відзив відповідача був поданий з пропущеним строком, а тому він просив суд поновити стороні позивача строк на подання відповіді на відзив та подання доказів в підтвердження заявленого позову. Він просив задовольнити в повному обсязі позовні вимоги позивача, які були заявлені в позовній заяві (вхідний № 5225 від 11.02.2021 року) (а. с. 129) .

12.04.2021 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Фомінов Р. М. надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми пояснення (в порядку ст. 43 ЦПК України) , із змісту яких вбачається, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: AT КБ "ПриватБанк" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. У своїй відповіді на відзив позивач не виклав жодних міркувань і аргументів щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень чи мотивів їх відхилення, в тому числі стосовно наявності у нього моральної шкоди на заявлену суму 50000,00 грн. , теж саме стосується і заподіяння майнової шкоди. Фактично позивач використав своє процесуальне право подати відповідь на відзив для надання додаткових доказів, зокрема, товарних чеків та видаткових накладних ФОП на підтвердження суми заподіяної шкоди. Проте, ч. ч. 2, 3 ст. 83 ЦПК України визначено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Згідно ч. 4 ст. 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів (ч. 5 ст. 83 ЦПК України) . Так, 10.08.2020 року Ковпаківський районний суд м. Суми ухвалив здійснювати розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження та призначити по справі підготовче судове засідання. 03.11.2020 року Ковпаківський районний суд м. Суми ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 14.12.2020 року. Між тим позивач разом з позовною заявою не подав вказані товарні чеки та видаткові накладні, не зробив він цього і в підготовчому провадженні та не повідомив пре неможливість подання доказів з обґрунтуванням причин їх неподання у встановлений законом строк та не просив суд встановити йому додатковий строк для подання доказів. Таким чином, відповідач вважає, що в даному випадку вбачається зловживання правами у сфері доказування з боку позивача, тому просить не сприймати додані документи в якості доказу (вхідний № 14201 від 12.04.2021 року) (а. с. 153) .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , його представник адвокат Осмоловський В`ячеслав Анатолійович позов підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, відповіді на відзив. Вони просили ухвалити рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 : - моральну шкоду в розмірі 50000 грн. ; - майнову шкоду у зв`язку з пошкодженням автомобіля в розмірі 56697,61 грн. ; - сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн. .

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 , його представник адвокат Фомінов Роман Миколайович позов не визнали, надали пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позов, поясненнях (в порядку ст. 43 ЦПК України) . Вони просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В судове засідання представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, - АТ КБ "ПриватБанк" , ПрАТ "Страхова компанія "ТАС" не прибули. Про місце, дату та час судового засідання були повідомлені належним чином. Їхня неявка не є перешкодою для розгляду справи по суті, що у повній мірі узгоджується та не суперечить ч. 1 ст. 223 ЦПК України (а. с. 70, 85, 111, 112, 115, 128, 146, 149, 165, 167, 170, 171, 190, 192, 201, 204/зв, 206/зв, 208/зв) .

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , пояснення його представника адвоката Осмоловського В`ячеслава, пояснення відповідача ОСОБА_2 , пояснення його представника адвоката Фомінова Романа Миколайовича, пояснення свідка ОСОБА_7 (а. с. 173-175) , дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, враховуючи наявність судових рішень, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, суд дійшов до наступного висновку.

Із змісту постанови про закриття кримінального провадження від 30.10.2019 року вбачається, що старший слідчий відділення СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області майор поліції Скородєд С. І. , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002731 від 14.09.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, встановив наступне. 08.09.2019 року близько 12 години 20 хвилин в м. Суми на вул. Чернігівська в районі авторинку відбулося зустрічне зіткнення автомобіля Renault Duster, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 з автомобілем Mazda 6, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження. За даним фактом в Сумському ВП ГУНП в Сумській області 05.03.2018 року було розпочато кримінальне провадження № 0002731 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Під час допиту потерпілий ОСОБА_1 . Пояснив про те, що 08.09.2019 року близько 12 години 20 хвилин він керував автомобілем Mazda 6, реєстраційний номер НОМЕР_6 , та рухався по вул. Чернігівська в напрямку вул. Білопільський шлях. Швидкість автомобіля була близько 40-50 км/год. Рухався він ближче до розділової смуги. Він побачив, що назустріч йому рухається автомобіль Renault Duster, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_7 , і його водій увімкнув покажчик лівого повороту, хоча знаходився біля подвійної суцільної смуги. Швидкість його була незначна, може десь 20 км/год. Коли між автомобілями була незначна відстань, несподівано водій автомобіля Renault Duster почав рухатись на його смугу, виконуючи лівий поворот, хоча не мав права це робити. Для уникнення зіткнення він повернув кермо праворуч та застосував гальмування. Однак, не дивлячись на застосовані заходи, уникнути зіткнення не вдалося, бо водій автомобіля Renault Duster для уникнення зіткнення ніяких заходів не застосував. Внаслідок зіткнення він вдарився лівою бровою та грудиною об кермо та отримав тілесні ушкодження. Допитаний в якості свідка водій ОСОБА_2 пояснив про те, що 08.09.2019 року близько 13 години 30 хвилин він керував автомобілем Renault Duster, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухався по вул. Чернігівській в напрямку вул. Ковпака м. Суми. Швидкість була десь близько 30 км/год. Перебуваючи в районі авторинку, він виїхав на смугу зустрічного руху. При цьому сталося зіткнення з автомобілем Mazda 6, який рухався йому назустріч. Чому він виїхав на смуту зустрічного руху, пояснити не може. Коли вже сталося зіткнення, він зрозумів, що сталася дорожньо-транспортна подія. Вийшовши з автомобіля він побачив, що зіткнення відбулося на зустрічній для нього смузі та що його автомобіль пересік подвійну суцільну лінію. Тому він зрозумів, що в аварії винен він. Під час дорожньо-транспортної події тілесних ушкоджень він не отримав. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 732 від 28.10.2019 року тілесні ушкодження - забійна рана лівої бровної ділянки, виявлені у ОСОБА_1 , кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Аналіз матеріалів кримінального провадження дозволяє дійти висновку про те, що в даній дорожньо-транспортній події в діях водія автомобіля Renault Duster, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 вбачається невідповідність вимогам Правил дорожнього руху, передбаченим п. 10.1. , відповідно до якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 11.4. , відповідно до якого на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги. Враховуючи те, що потерпілий ОСОБА_1 отримав легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тому в діях водія ОСОБА_2 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28б КК України. На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, постановив: 1. Кримінальне провадження № 0002731 від 14.09.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрити за відсутністю складу кримінального правопорушення. 2. Копію постанови направити прокуророві Сумської місцевої прокуратури. 3. Про прийняте рішення повідомити зацікавленим особам. 4. Копію постанови та матеріалів кримінального провадження направити до Управління патрульної поліції у Сумській області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення п. п. 10.1. , 11.4. Правил дорожнього руху. Старший слідчий СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області майор поліції, підпис С. І. Скородєд (а. с. 15) .

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.11.2019 року у справі № 592/17226/19, провадження № 3/592/2676/19 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , пенсіонера, РНОКПП НОМЕР_8 , було визнано винуватим у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та його було піддано адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн. . Було постановлено стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_8 ) на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн. . На постанову може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова набрала законної сили 02.12.2019 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/85766172) (а. с. 16) .

Крім того, суд вважає за можливе взяти до уваги наступне.

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.06.2010 року у справі № 3-1532/10 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської обл. , який не працює, який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , було визнано винуватим у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та його було піддано адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі 425 грн. . Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова набрала законної сили 29.06.2010 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/10142366) .

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.10.2016 року у справі № 592/8399/16-п, провадження № 3/592/1506/16 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської обл. , громадянина Росії, який має посвідку на проживання в Україні, пенсіонера, який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_8 , було визнано винуватим у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та його було піддано адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн. . Було постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 275,60 грн. . Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова набрала законної сили 08.11.2016 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/62348418) .

Із змісту ч. ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України вбачається, що обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Тобто обов`язок щодо доказування не є безмежним. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Суб`єктивними межами є те, що в двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням чи вироком суду. Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються наступні умови: - обставина встановлена судовим рішення. Преюдиційне значення мають обставини, встановлені як рішенням, так і ухвалою суду; - судове рішення набрало законної сили; - у справі беруть участь ті ж особи, які брали участь у попередній справі. Пленум Верховного Суду України в п. 7 постанови № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" наголошує на тому, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями ст. 212 ЦПК України. На підтвердження висновку суду щодо розміру відшкодування збитків у рішенні, крім посилання на постанову у справі про адміністративне правопорушення, необхідно також зазначати докази, подані сторонами при розгляді цивільної справи (наприклад, врахування матеріального становища відповідача або вини потерпілого) . Оскільки обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ лише в тому разі, коли в них беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, чи їх правонаступники, то в інших випадках - ці обставини встановлюються на загальних підставах. Особи, які не брали участі в адміністративній справі, в якій судом ухвалено відповідне судове рішення, мають право при розгляді іншої цивільної справи за їх участю оспорювати обставини, встановлені цими судовими рішеннями. У даному випадку суд ухвалює рішення на основі досліджених у судовому засіданні доказів.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) ; 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) . Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У відповідності до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) .

Відповідно до ст. ст. 6, 28, 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/1961-15#Text) .

Підставою для притягнення до цивільно-правової відповідальності є склад цивільного правопорушення: протиправна поведінка (дія чи бездіяльність особи) ; шкода, завдана такою поведінкою; причинний зв`язок між протиправною поведінкою й шкодою; вина особи, яка заподіяла шкоду, у виді умислу або необережності.

Судом розглядом було встановлено, що позивач та представник позивача надали суду належні та допустимі докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди суд вважає доведеним. Докази того, що відповідач є завдавачем шкоди сторонами визнано та не оспорювалося, а тому саме відповідач, як заподіювач шкоди, зобов`язаний відшкодувати завдану ним шкоду.

Суд не погоджується з позицією представника відповідача про недоведеність позовних вимог, дослідженні матеріали кримінального провадження, адміністративної справи, а також надані позивачем письмові докази, зокрема копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копія посвідчення водія, копія страхового полісу, копія договору лізингу з додатком від 14.08.2019 року, копія постанови про закриття кримінального провадження від 30.10.2019 року, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення від 19.11.2019 року, копія видаткової накладної № 238 від 20.09.2019 року, копія акту № 76 від 12.11.2019 року, копія акту виконаних робіт від 26.09.2019 року, копія видаткової накладної № 4431 від 22.10.2019 року, копія видаткової накладної № 4422 від 22.10.2019 року, копія товарного чеку від 17.12.2019 року, копія меморіального ордеру від 22.10.2019 року, оригінал квитанції до прибуткового касового ордера № 16 від 12.11.2019 року на суму 15494,00 грн. , оригінал квитанції до прибуткового касового ордера на суму 57850 грн. , оригінал товарного чеку № 18 від 12.12.2020 року на суму 5000 грн. , оригінал товарного чеку № 16 від 21.10.2019 року на суму 5000 грн. , оригінал товарного чеку № 19 від 09.01.20 року на суму 31080 грн. 00 коп. , оригінал видаткової накладної на суму 750 грн. , оригінал видаткової накладної на суму 1800 грн. , оригінал товарного чеку на суму 225 грн. , в сукупності з показами свідка ОСОБА_7 , в цілому поза розумним сумнівом доводять перед судом розмір заявленого збитку, тому суд вважає в даній частині позовні вимоги доведеними.

Суд також звертає увагу, що зі сторони відповідача не було заявлено клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи, а надані заперечення не спростовують розмір збитку який поніс позивач.

Що стосується питання того, що позивач не є власником транспортного засобу, а тому начебто не має права на відшкодування шкоди, то суд дійшов наступного висновку.

Ст. 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно, до яких належить право володіння.

Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами, хто його оточує.

Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини.

Відповідно до ст. 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені гл. 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно.

Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі ст. 396 ЦК України.

Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо) .

Таким чином, заподіяння шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до п. 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 03.12.2014 року у справі № 6-183цс14 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/41849921) .

Встановивши, що ОСОБА_1 управляв транспортним засобом на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб, суд дійшов висновку про те, що він правомірно володів цим майном, а тому має право на відшкодування завданої шкоди.

Відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч. 2 ст. 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України) .

Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Встановивши, що майну, яким правомірно володіє позивач, з вини відповідача завдано шкоди, суди дійшли правильного висновку про задоволення позову і відшкодування цієї шкоди за рахунок відповідача.

Доводи відповідача та представника відповідача про те, що на момент вчинення дорожньо-транспортної події цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, а тому саме страховик повинен відшкодувати завдану шкоду, є безпідставними, оскільки особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч. 1 ст. 12 ЦК України) . Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч. 2 ст. 14 ЦК України) .

Відповідно до ст. 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, у якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 20.01.2016 року у справі № 6-2808цс15 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/55159571) , від 14.09.2016 року у справі № 6-725цс16 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/61975699) , про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована.

Отже, що стосується вимоги ОСОБА_1 про стягнення ОСОБА_2 на його користь майнової шкоди у зв`язку з пошкодженням автомобіля в розмірі 56697,61 грн. , то оскільки дані вимоги підтверджені документально матеріалами справи, оскільки обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, оскільки постанова по справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, відтак суд дійшов до висновку про те, що з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 ) слід стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 ) майнову шкоду у зв`язку з пошкодженням автомобіля в розмірі 56697,61 грн. .

Отже, що стосується вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 50000 грн. , то суд дійшов наступного висновку.

Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 от 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) , яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, в тому числі, змагальність сторін, диспозитивність.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України.

При зверненні до суду дана особа повинна доводити свою юридичну заінтересованість у справі. Завдяки такому підходу реалізується принцип диспозитивності цивільного процесу.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При розгляді даної цивільної справи судом також було встановлено, що позивачу ОСОБА_1 саме протиправними діями відповідача ОСОБА_2 була заподіяна моральна шкода. При визначенні розміру моральної (немайнової) шкоди судом було враховане наступне. 1. Чинники причини. Мають місце зміни в емоційному стані ОСОБА_1 обумовлені дією специфічної причини, якою стало спричинення йому тілесних ушкоджень в результаті дорожньо-транспортної події. Перенесені фізичні страждання спричинили проблематизацію життя ОСОБА_1 , наповнивши його стресогенними факторами в важливих сферах життєдіяльності. Наслідки заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_1 спричинили порушення звично врівноваженого соціального, професійного та життєвого його статусу: фізичний і душевний дискомфорт у зв`язку із проходженням лікування з приводу наслідків отриманої травми, вимушений період реабілітації, позбавлення можливості й здатності у виконанні своїх професійних обов`язків, тимчасово втрачені професійні можливості та інше. Це потребує від нього додаткових зусиль по організації свого життя. 2. Чинники умов, що сприяють дії причини по формуванню моральних страждань ОСОБА_1 , а саме: зовнішні та внутрішні такі чинники. До зовнішніх чинників відносяться наступні: - незадовільний стан здоров`я ОСОБА_1 безпосередньо після дорожньо-транспортної події, що вимагало певного лікування. До внутрішніх чинників, що негативно впливали, впливають та посилюють дію причини, відносяться наступні: - низький реабілітаційний потенціал ОСОБА_1 , який не дає змогу повною мірою відірватися від негативних думок та спогадів, пов`язаних з результатом дорожньо-транспортної події, ОСОБА_1 переніс певний стрес. Отже, вбачається наявність в психіці ОСОБА_1 негативних змін, обумовлених продуктивною дією причини, в якості якої виступає спричинення йому тілесних ушкоджень в результаті дорожньо-транспортної події . Ця ситуація призвела до проблематизації життя ОСОБА_1 , наповнила його стресогенними чинниками в важливих сферах його життєдіяльності. Вказаний механізм став ведучим у формуванні моральних страждань та розвитку моральної травматизації, що завдало моральної шкоди ОСОБА_1 . Чинники умов, що сприяють дії причини по формуванню моральних страждань ОСОБА_1 , а саме: - незадовільний стан здоров`я ОСОБА_1 безпосередньо після дорожньо-транспортної події ; - погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 ; - низький реабілітаційний потенціал ОСОБА_1 ; - порушення активного соціального функціонування особистості носить глобальний, безповоротній характер та не може відновитися у повній мірі. Крім того, має місце деформація індивідуальних особливостей ОСОБА_1 : - підвищена психологічна напруженість; - значні труднощі адаптації; - підвищена сензитивність (загострена чутливість до впливу середовища) ; - порушення звичайного зрівноваженого соціального, професійного та життєвого статусу.

Отже, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди законними, обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що справедливим і розумним буде відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 в розмірі 5000 грн. .

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог, - АТ КБ "ПриватБанк" , ПрАТ "Страхова компанія "ТАС" про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, слід задовольнити частково. Слід стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 ) моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. . Слід стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 ) майнову шкоду у зв`язку з пошкодженням автомобіля в розмірі 56697,61 грн. . Слід стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 ) судовий збір в розмірі 1261,20 грн. .

При ухвалені даного рішення судом були враховані правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі № 344/10730/15-ц, провадження № 61-5079св18 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/72269168) , в постанові Верховного Суду від 27.04.2018 року у справі № 910/9029/17 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/73700141) , в постанові Верховного Суду від 09.12.2020 року у справі № 599/784/19, провадження № 61-19269св19 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/93879649) .

Європейський суд з прав людини вказав про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" ("Seryavin And Others v Ukraine" ) від 10.02.2010 року, заява № 4909/04, § 58) .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 259, 265, 267, 268, 272 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог, - АТ КБ "ПриватБанк" , ПрАТ "Страхова компанія "ТАС" про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 ) моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 ) майнову шкоду у зв`язку з пошкодженням автомобіля в розмірі 56697,61 грн. .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 ) судовий збір в розмірі 1261,20 грн. .

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Сумського апеляційного суду.

Головуючий: І.Г. Бичков