П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 серпня 2023 року місто Київ

справа №759/6476/23

провадження№22-ц/824/9463/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Святошинського районного суду м.Києва від 12 квітня 2023року, постановлену у складі судді Шум Л.М.,

у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Ірпінська міська територіальна громада про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києвавід 12 квітня 2023 року залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Ірпінська міська територіальна громада про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що 21 квітня 2022 року за місцем постійного проживання у АДРЕСА_1 помер її чоловік ОСОБА_2 у віці 54 роки. Шлюб між ними було зареєстровано 30 вересня 1989 року. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина на майно - земельну ділянку площею 0,0542 га, що знаходиться в АДРЕСА_2 . Зазначена земельна ділянка була придбана під час перебування у шлюбі 31 травня 2006 року. Вона прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявляла про відмову від неї. На день смерті, її чоловік не мав реєстрації місця проживання, відтак у неї виникли питання щодо оформлення спадщини. Метою звернення до суду є встановлення факту постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України. Матеріали справи не містять доказів, що існує спір про право.

Учасники справи своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

В судовому засіданні ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримала, просила апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу повернути для розгляду до суду першої інстанції.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судового повідомлення на електронну пошту /а.с.48,49/ про причини своєї неявки суд не повідомив.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення ОСОБА_1 перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, зазначаючи, що з 2004 року до моменту відкриття спадщини постійно проживала разом з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , хоча місцем його реєстрації є інша адреса. Проте внаслідок відсутності доказів його постійного проживання за вказаною адресою, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця.

Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сергієнко С.С. ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не надано доказів постійного проживання із спадкодавцем та не подано заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Суд зауважив, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно, але право розпорядження ним виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Постановляючи ухвалу про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що наявна постанова державного нотаріуса, якою відмовлено заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також, що встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідне заявнику для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , на яку може мати право територіальна громада, що, у свою чергу, свідчить про наявність спору про право. Крім того, суд роз`яснив заявнику право на звернення до суду в порядку позовного провадження.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої вказаної норми передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Суддя відмовляє в відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Тобто, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Враховуючи зміст заявлених вимог слід вважати, що спірні правовідносини пов`язані зі встановленням факту постійного проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 на момент відкриття спадщини з метою визнання заявника таким, що прийняв спадщину в порядку, визначеному ч.3 ст.1268 ЦК України.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами першої та другої статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Згідно ч.1 ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. (ч.1 ст.1269 ЦК України)

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. (ч.1 ст.1270 ЦК України)

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч.1 ст.1272 ЦК України).

Враховуючи наведене, предметом судової перевірки при розгляді справи в порядку окремого провадження є встановлення обставин та доказів, що підтверджують або спростовують факт постійного спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на час відкриття спадщини після смерті останнього, а також встановлення осіб, на чиї права, обов`язки чи інтереси може вплинути встановлений юридичний факт.

Згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази (ч.2 ст.294 ЦПК України).

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. (ч.3 ст.294 ЦПК України)

Аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що при розгляді справ в порядку окремого провадження суд на виконання загальних завдань цивільного судочинства та вимог ст. 294 ЦПК України зобов`язаний вживати активних дій, спрямованих на забезпечення об`єктивного та всебічного розгляду справи, зокрема витребовувати необхідні докази, які дозволять встановити дійсні обставини справи, визначити коло заінтересованих осіб, а також з`ясувати наявність чи відсутність спору про право.

Постановляючи ухвалу про залишення заяви ОСОБА_1 , без розгляду суд першої інстанції викладеного не врахував, не з`ясував обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, не встановив коло спадкоємців померлого ОСОБА_2 шляхом витребування матеріалів спадкової справи та не перевірив, чи впливатиме на їх права та обов`язки рішення суду про встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем та відсутності інших осіб, які проживали разом з ним на момент відкриття спадщини, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про наявність спору про право.

У відповідності до ч.1статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, а також порушення норм процесуального права.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням матеріалів справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 371, 367, 374, 379, 381-384, 390, 435 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду м.Києва від 12 квітня 2023 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Постанова складена 14 серпня 2023 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус