ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/27704/21

Провадження № 22-ц/4820/766/23

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Чебан О.М.

за участю: апелянта ОСОБА_1 , його представника адвоката Ткач Я.С., представника позивача адвоката Остапчука О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 січня 2023 року (суддя Стефанишин С.Л.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Позов мотивований тим, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 19.03.2012 року було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 2009 р.н., аліменти у розмірі 1/4 частини всіх доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 19 березня 2012 року до досягнення дитиною повноліття.

Однак відповідач періодично ухилявся від сплати аліментів, або щомісячно сплачував їх не в розмірі визначеному рішенням суду, у зв`язку з чим виникала заборгованість.

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку, в період з серпня 2015 року по травень 2018 року розмір відповідач деякі місяці взагалі не сплачував аліменти, а в деяких сплачував менше визначеного розміру, у зв`язку з чим розмір пені за зазначений період становить 27995,70 грн., аналогічна ситуація склалася за період з червня 2020 року по березень 2021 року, розмір пені за цей період 14230,45 грн, а всього загальна сума пені, яка підлягає до стягнення з відповідача, становить 42 226,15 грн.

У зв`язку з цим позивач просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь неустойку за несплату аліментів за періоди з серпня 2015 року по травень 2018 року та з червня 2020 року по березень 2021 року у розмірі 42 226,15 грн. та витрати на правничу допомогу.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 січня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 35 918,31 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 913,22 грн.

Частково задовольняючи позов суд виходив з того, що відповідачем в період, зазначений позивачкою, допущено прострочення по аліментах, наданий представником позивача 26.10.2022 року розрахунок пені, а саме з грудня 2015 року по січень 2021 за несплату аліментів, який становить 35 918,31 грн., є правильним та відповідає обставинам справи, тому до стягнення з відповідача підлягає 35 918,31 грн. пені. В решті вимог позову суд відмовив через необґрунтованість.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 913,22 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 січня 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, усі судові витрати по справі стягнути з позивача.

В обґрунтування скарги зазначає, що він сплачував аліменти у розмірі, встановленому судом, та жодного разу не затягував строки з погашення заборгованості. Максимальна заборгованість, яка з тих чи інших підстав виникла у відповідача перед сином, погашалась відповідачем у наступному періоді сплати аліментів. Жодного умислу з боку відповідача при сплаті аліментів не було, а будь-яке із нечисленних прострочень виникало виключно через систему та методику нарахування платежів органом ДВС України та несвоєчасним оприлюдненням Державною службою статистики України відомостей щодо середньомісячної заробітної плати працівників по регіону.

У зв`язку з відсутністю у ОСОБА_1 офіційного місця роботи протягом тривалого часу останньому розмір аліментів нараховувався на підставі ч. 2 ст. 195 СК України, тобто виходячи із середньої заробітної плати працівника для м. Хмельницького.

За відповіді Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому за вих. №4906 від 24.01.2022, таку інформацію державний виконавець отримує з офіційного веб-сайту Головного управління статистики у Хмельницькій області. При цьому у відповіді Держстату за вих. №05.6-16/14-22 від 18.01.2022 вказано, що дані щодо середньомісячної заробітної плати в розрізі районів щоквартально оприлюднюється в статистичному бюлетені «Соціально-економічне становище регіону», який розміщується на офіційному веб-сайті Держстату. Тобто згідно з цими листами-відповідями стає зрозуміло, що щоквартальні дані про середню заробітну плату по регіону підлягають зміні та коригуванню. Однак, зазвичай, така інформація оприлюднюється із деяким запізненням. Тобто в таких випадках, оскільки нарахування суми аліментів, що підлягає стягненню з боржника, здійснюється державним виконавцем щомісяця, дані за ті місяці кварталу, відомості про які відсутні у виконавця (так як не опубліковані), беруться із розміру середньої заробітної плати у попередньому кварталі. Ця методика прослідковується (щодо зміни показника аліментів кожних три місяці) з довідки-розрахунку заборгованості по аліментах за вих. №38208 від 11.06.2021, долученій позивачем до позову, або з довідок, що долучені відповідачем до відзиву на позов.

Розрахунки, надані позивачем, не можуть бути взяті до уваги, оскільки є неповними. Так, позивачем поряд із позицією «Днів прострочення» не зазначено період, за який нарахована пеня, та дати сплати ОСОБА_1 аліментів. Тобто незрозумілою є кількість днів прострочення та з яких даних виведені такі показники, який розмір заборгованості по аліментам, за які позивачем нараховано заборгованість.

Довідка-розрахунок державного виконавця містить посилання лише на місяць, у якому відбулась сплата аліментів, а тому для підтвердження дійсності своїх розрахунків позивачка зобов`язана була надати суду виписку по картковому рахунку ОСОБА_2 , оформлену для зарахування аліментів на утримання сина. Такого доказу матеріали позовної заяви не містять, а тому встановити дійсність поданих у розрахунках відомостей для відповідача та суду першої інстанції не видавалось за можливе з об`єктивних недоведених позивачем підстав.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Зазначає, що твердження апелянта про своєчасність та повноту сплати аліментів, а також про сплату аліментів у подвійному розмірі не відповідає дійсності та спростовується наявними у справі доказами.

Судом першої інстанції було прийнято обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог позивача з урахуванням виправлених неточностей, які містилися у розрахунку, наявному у тексті позовної заяви.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат Ткач Я.С. підтримали доводи апеляційної скарги, проосили її задовольнити.

Представник позивачки адвокат Остапчук О.О. в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 19.03.2012 року було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 2009 р.н., аліменти у розмірі 1/4 частини всіх доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 19 березня 2012 року до досягнення дитиною повноліття.

На підставі вказаного рішення суду, було видано 10.04.2012 року стягувачу виконавчий лист №2-3620/2012, який перебуває на виконанні в Другому відділі ДВС м. Хмельницького Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

Згідно з розрахунком заборгованості, складеним державним виконавцем та доданим позивачкою до позовної заяви від 11.06.2021 року станом на травень 2021 року заборгованість відсутня. Однак як вбачається із довідки розрахунку, за окремі періоди, виходячи із меж заявлених позовних вимог з серпня 2015 року по травень 2018 року та з червня 2020 року по березень 2021 року, в окремих місяцях відповідачем сплачувалися аліменти не в повному розмірі, визначеному із середньої заробітної плати для працівників по регіону, однак в наступних місяцях така заборгованість погашалася ОСОБА_1 (а. с. 31-32).

У справі, що переглядається, до правових питань, які необхідно вирішити колегії суддів, відноситься: а) те, як враховуються часткові платежі (частковий платіж) при наявності заборгованості за аліментами за попередні періоди (попередній період); б) що розуміється під формулюванням «не більше 100 відсотків заборгованості».

Щодо врахування часткових платежів при наявності заборгованості за аліментами за попередні періоди

Якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин (стаття 8 СК України).

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (частина друга статті 181 СК України).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина третя статті 181 СК України).

Грошове зобов`язання являє собою зобов`язання по сплаті грошових коштів. Воно може бути, зокрема: як договірним, так і недоговірним; готівковим і безготівковим та ін. У грошових зобов`язаннях предметом виконання виступає певна грошова сума, що має бути сплачена. Причому сплата коштів може відбуватися як готівкою, шляхом передачі коштів, так і в безготівковому порядку.

У разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу (стаття 534 ЦК України).

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (частина третя статті 195 СК України).

Аналіз вказаних норм свідчить, що:

-загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії;

-положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин;

-в СК України не передбачено як відбувається погашення вимог за грошовим зобов`язанням. Тому в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства, а саме стаття 534 ЦК України;

-при здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла у попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць.

Що розуміється під формулюванням «не більше 100 відсотків заборгованості»

Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження (пункт 2 частини другої статті 49 ЦПК України).

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу (частина перша статті 15 СК України).

Якщо в результаті психічного розладу, тяжкої хвороби або іншої поважної причини особа не може виконувати сімейного обов`язку, вона не вважається такою, що ухиляється від його виконання (частина третя статті 15 СК України).

Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (частина четверта статті 15 СК України).

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (абзац 1 частини першої статті 196 СК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що: «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)».

Тлумачення вказаних норм свідчить, що:

-загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства;

-учасники сімейних правовідносин можуть мати особисті та майнові суб`єктивні сімейні обов`язки. Свої обов`язки учасники сімейних відносин здійснюють різними способами: здійснення активних дій; утримання від здійснення активних дій. Якщо невиконання особистих обов`язків учасників сімейних відносин у випадках, передбачених в законі, може припинятися або не зумовлювати відповідних наслідків, то невиконання сімейного обов`язку майнового характеру не допускається. Оскільки на відміну від особистих, майнові обов`язки можуть виконуватися незалежно від самого носія такого обов`язку за допомогою інших суб`єктів.

-невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування відповідних правових наслідків, що можуть визначатися в: нормах СК України; домовленості (договорі) сторін. Наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов`язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов`язаної особи;

-стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів;

-розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %;

-при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тієї, яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується.

У справі, що переглядається:

Станом на час пред`явлення позову сукупна поточна заборгованість по аліментам відсутня, позивачка в позові просила про стягнення пені за період з серпня 2015 року по травень 2018 року, за період з червня 2020 року по березень 2021 року.

Суд першої інстанції, погодившись із розрахунком пені, наданим представником позивача 26.10.2022 року, не врахував, що при здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла у попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць.

Крім того, суд не звернув уваги, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності, пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості на яку вона нараховується; судом при обчисленні пені не враховано, що прострочення розпочинається з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені аліменти.

В матеріалах справи, в тому числі довідці-розрахунку заборгованості державного виконавця, відомості щодо дня фактичної виплати відповідачем аліментів, в періоді, за який позивачка просить стягнути пеню, відсутні.

На виконання п.3 частини 5 статті 12 ЦПК України колегією суддів представнику позивача роз`яснено право надати такі відомості та наслідки невчинення таких процесуальних дій.

Відомостей щодо дня фактичної виплати відповідачем аліментів, позивачкою не надано. Причини ненадання такої інформації, зазначені в клопотанні від 19.07.2023, є неповажними. У відповідача такі відомості не збереглися.

За відсутності даних щодо дня фактичної виплати ОСОБА_1 аліментів у період з серпня 2015 року по травень 2018 року та з червня 2020 року по березень 2021 року, неможливо встановити кільсть днів заборгованості за аліментами за конкретний місяць, а відповідно, і розмір пені за кож ний місяць прострочення.

Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю позовних вимог позивачем.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позивачка, звільнена від сплати судового збору, ОСОБА_1 судовий збір, сплачений ним за подання вапеляційної скарги в розмірі 1362 грн. слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 січня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_2 відмовити.

Компенсувати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) 1362 грн. судового збору за подання апеляційної скарги за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 липня 2023 року.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк