18.07.2023 Справа № 363/281/22
РІШЕННЯ

Іменем України

18 липня 2023 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого судді Свєтушкіної Д.А., за участі секретаря судових засідань Поліщук С.Р. (Андрєєвої О.А.), представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) адвоката Герасимова П.О., представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) адвоката Панової І.Ю., розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгород цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області від представника позивача адвоката Герасимова П.О. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, в якій просить в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/2 частині кожному на квартиру АДРЕСА_1 . Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28 квітня 2007 року було укладено шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , яка після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_4 », про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за №50 від 28 квітня 2007 року. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб від 10 липня 2007 року. Від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5 30 травня 2019 року шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області. В період шлюбу, 29 червня 2011 року на ім`я ОСОБА_2 було придбано квартиру АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, який було посвідчено приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області, реєстраційний номер майна 16894592. У відповідності до п. 4.3. вказаного договору, купівля спірної квартири була вчинена за письмовою згодою позивача, яка була посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнко В.В. 21.06.2011 року, за реєстровим номером 1908. З 13.10.2011 року і по теперішній час сторони, та їх син ОСОБА_5 зареєстровані у спільній квартирі. Квартира АДРЕСА_1 була придбана за спільні кошти подружжя, які вони отримали від своїх батьків, та за рахунок доходів позивача, які він отримував в той час, а отже, належать позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності. Оскільки спірна квартира придбана позивачем та відповідачем під час перебування в шлюбі, за спільні кошти, вона є спільною сумісною власністю подружжя, а тому позивач має право на поділ вказаного майна.

Ухвалою від 23 лютого 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

В ході підготовчого розгляду справи представником відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_6 , було подано до суду з урахуванням збільшення позовних вимог зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, в якому просить визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа - 54, 6 кв.м; визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на 2/3 частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 54,6 кв.м; визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на 1/3 частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа - 54, 6 кв.м, а також визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , автомобіль ВАЗ 21063,1451 куб. см., 1988 р.в., № куз. НОМЕР_1 ; визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 автомобіль HYUNDAI ACCENT, 1368 куб. см., 2017 р.в., № куз. НОМЕР_2 ; визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на 1/2 частину автомобіля ВАЗ 21063, 1451 куб. см., 1988 р.в., № куз. ХТА210610К2063590 та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя компенсацію за автомобіль HYUNDAI ACCENT, 1368 куб. см., 2017 р.в., № куз. НОМЕР_3 у розмірі 182 850 грн та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , понесені судові витрати. Вимоги зустрічного позову мотивовані тим, що 28 квітня 2007 року було укладено шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджує свідоцтво про шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів Відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області було зроблено актовий запис № 50 від 28 квітня 2007 року. ІНФОРМАЦІЯ_3 в шлюбі народився син - ОСОБА_5 , що підтверджує свідоцтво про народження Серія НОМЕР_4 . 30 травня 2019 року між сторонами був розірваний шлюб, що підтверджує рішення Вишгородського районного суду Київської області. За час шлюбу сторонами було набуте майно, а саме: квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа - 54, 6 кв.м. квартира була придбана сторонами в шлюбі на підставі Договору купівлі- продажу квартири від 29 червня 2011 року, який був засвідчений приватним нотаріусрм Вишгородського районного нотаріального округу Київської області. Квартира по Договору записана на ім`я ОСОБА_2 . Також під час перебування в шлюбі подружжям було набуто ряд автомобілів. Останніми придбаними подружжям у шлюбі автомобілем був HYUNDAI ACCENT, 1368 куб. см., 2017 р.в., № куз. НОМЕР_3 (11.08.2018 р. знято з обліку для реєстрації). Цей автомобіль був придбаний за спільні кошти подружжя, зокрема і за ті, що залишалися від продажу попередніх автомобілей подружжя. Зазначений автомобіль був придбаний подружжям у шлюбі до березня 2018 p., коли сторони проживали разом, вели спільне господарство. З березня 2018 року ОСОБА_1 виїхав із спірної квартири та забрав автомобіль. Із відповіді на адвокатський запит від 01.08.2022 року ОСОБА_2 стало відомо, що ОСОБА_1 без її згоди здійснив відчуження автомобіля HYUNDAI ACCENT, 1368 куб. см., 2017 р.в., № куз. НОМЕР_3 , а саме 11.08.2018 р. На той момент, подружжя проживало окремо та перебувало в процесі розлучення. Причому відповідач за зустрічним позовом не вчинив жодних дій по відшкодуванню позивачу за зустрічним позовом грошових коштів за продаж цього автомобіля. Тож в порядку поділу спільного майна подружжя, з відповідача слід стягнути компенсацію за автомобіль HYUNDAI ACCENT у розмірі 182 850 грн. Також зазначила, що у період шлюбу працювала та отримувала доходи. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 самостійно сплачує комунальні послуги за спірну квартиру. У спірній квартирі позивач за первісним позовом після розірвання шлюбу не проживає та не несе жодних витрат на утримання квартири (сплата комунальних послуг, проведення поточного ремонту та ін.), всі свої особисті речі були вивезені відповідачем за зустрічним позовом. Після розірвання шлюбу та дотепер спільний син сторін - ОСОБА_5 , проживає у спірній квартирі разом із позивачем за зустрічним позовом, а саме за адресою: АДРЕСА_2 та перебуває на повному утриманні ОСОБА_2 . Позивач за первісним позовом не сплачує позивачу за зустрічним позовом аліментів, жодних рішень суду щодо сплати таких аліментів немає. Тож вважає що існують підстави для відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спілньому майні та збільшення її частки у набула права на збільшення своєї частки квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 28.07.2022 рокуприйнято до спільного розгляду з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

16 серпня 2023 року представником позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) адвокатомГерасимовим П.О. було подано до суду відзив на зустрічну позовну заяву в якому зазначив, що посилання позивача за зустрічним позовом на отримання нею доходів з точки зору збільшення її частки в праві спільною сумісної власності подружжя на квартиру є безпідставними. Позивач за зустрічним позовом також посилається на те, що після розірвання шлюбу самостійно сплачує комунальні послуги за спірну квартиру, на підтвердження чого надає квитанції. Шлюб між сторонами розірвано 30.05.2019 року до вказаного часу, протягом 7 років оплата комунальних послуг за квартиру здійснювалась позивачем та відповідачем спільно. Після розірвання шлюбу відповідач виїхав з квартири та комунальними послугами не користується. Позивач за зустрічним позовом не зверталась до відповідача з питань спільної оплати комунальних послуг за квартиру або інших витрат з утримання, а у випадку її звернення вказане питання могло б бути вирішено за згодою сторін з урахуванням того, що саме ОСОБА_2 користується послугами в квартирі. Доказів понесення витрат на проведення поточного ремонту позивачем за зустрічним позовом не надано. В той же час питання оплати комунальних послуг не є предметом даного судового спору, а їх сплата або не сплата не можуть бути підставою для збільшення частки позивача в спільній сумісній власності подружжя на квартиру. Позивач за зустрічним позовом вказує, що спільний син сторін ОСОБА_5 проживає з нею у спірній квартирі. Однак визнання за відповідачем за зустрічним позовом права власності на 1/2 частину квартири жодним чином не впливає на правомочність спільного сина сторін проживати у квартирі. Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 добровільно сплачував кошти на утримання сина, з цих причин позивач за зустрічним позовом і не зверталась до суду з заявою або позовом про стягнення аліментів, що є її правом та не впливає на збільшення частки в праві спільної власності подружжя на квартиру. Доводи зустрічного позову про наявність підстав для відступу від рівності часток сторін та збільшення частки ОСОБА_2 у праві спільної часткової власності на квартиру до 2/3 частин, замість 1/2, є необґрунтованими та не підтверджуються доказами наявними в матеріалах справи. Оскільки спірна квартира придбана позивачем та відповідачем під час перебування в шлюбі, за спільні кошти, вона є спільною сумісною власністю подружжя, і підлягає поділу між сторонами в рівних частках відповідно до вимог первісного позову, тому просить в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя відмовити повністю.

25 серпня 2023 року представником відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_6 , було подано до суду відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву в якій зазначила, що з позицією викладеною відповідачем за зустрічним позовом, позивач за зустрічним позовом не погоджується в повному обсязі з наступних підстав. Позивач за первісним позовом наголошує, що доходів позивача за зустрічним позовом не було достатньо для фінансової участі в придбанні спірної квартири, а його доходів було достатньо, щоб внести їх на придбання спірної квартири. Жодних коштів на придбання спірної квартири позивач за первісним позовом не вносив. Як наголошувалось в зустрічному позові, спірна квартира та автомобіль OPEL ASTRA, чорного кольору були придбані за спільні кошти подружжя, які вони отримали від своїх батьків. Інші автомобілі, які були придбані в шлюбі, придбавалися за спільні кошти подружжя. Вищезазначені обставини може підтвердити свідок - ОСОБА_7 , він є батьком відповідачки за первісним позовом, а тому просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні первісної позовної заяви про поділ майна подружжя та задовільнити зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 в повному обсязі.

Ухвалою суду від 23.09.2022 року прийнято заяву про збільшення позовних вимог за зустрічним позовом у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

06 жовтня 2022 року представником позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) адвокатом Герасимовим П.О. було подано до суду заперечення в якому зазначив, що зазначені позивачем за зустрічним позовом обставини, та надані докази, в тому числі додані до відповіді на відзив, не підтверджують наявність підстав для відступу від рівності часток сторін та збільшення частки ОСОБА_8 у праві спільної часткової власності на квартиру до 2/3 частин замість , тому просить в задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

26 жовтня 2022 року представником позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) адвокатомГерасимовим П.О. було подано до суду відзив на заяву про збільшення позовних вимог в якому зазначив, що з доводами заяви не погоджується, вважає їх необґрунтованими, оскільки матеріали справи не містять належних доказів тієї обставини, що сімейні відносини були припинені між сторонами станом на серпень 2018 року та на момент відчуження автомобіля, а також доказів тієї обставини, що кошти були витрачені відповідачем не в інтересах сім`ї. За вказаних обставин вимога про стягнення компенсації вартості 1/2 частки вартості автомобіля задоволенню не підлягає, тому просить в задоволенні зустрічного позову з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог відмовити повністю.

26 жовтня 2022 року представником позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним позовом) адвокатом Пановою І.Ю.було подано до суду відповідь на відзив на заяву про збільшення позовних вимог в якій зазначила, що не погоджується з позицією викладеною відповідачем за зустрічним позовом в повному обсязі. Жодних дозволів на продаж автомобіля Hyundai Accent, 1368 куб. см., 2017 р.в., № куз. Z94R241BBJR040905 ОСОБА_2 не давала. З березня 2018 року, з часу, коли сторони почали проживати окремо, автомобіль був у повному розпорядженні ОСОБА_1 . З часу, коли подружжя почало проживати окремо ОСОБА_2 взагалі не знала, де знаходиться автомобіль. Вона навіть не мала ніколи посвідчення водія, щоб їздити на автомобілі. Жодних доказів того, що ОСОБА_2 надавала дозвіл на продаж автомобіля Hyundai Accent, 1368 куб. см., 2017 р.в., № куз. НОМЕР_5 , ОСОБА_1 не надає. Крім того, зазначила, що ними в заяві на збільшення позовних вимог було вказано, що сімейні відносини між подружжям фактично буди припиненні з березня 2018 pоку, про що зазначив сам відповідач за зустрічним позовом в позовній заяві про розірвання шлюбу між подружжям, як доказ ними було надано копію позовної заяви, яку ОСОБА_1 подавав до суду. Також, 18 жовтня 2022 року представник позивача за зустрічним позовом ознайомилась у Вишгородському районному суді із матеріалами цивільної справи № 363/218/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Матеріали справи підтверджують, що ОСОБА_1 вказав в позовній заяві та підписав її особисто, що сімейні відносини з ОСОБА_2 він припинив з березня 2018 році. За наявності вказаних обставин вважає, що відповідач за зустрічним позовом зловживає своїм правом та спрямовує даний позов не на захист свого права, а на завдання шкоди іншій особі.

Ухвалою суду від 25.11.2022 року за клопотанням представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) та представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) витребувано з територіального сервісного центру МВС № 3245 та з Головного сервісного центру МВС інформацію щодо реєстрації транспортних засобів.

Ухвалою суду від 26.01.2023 року за клопотанням представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя залишено без розгляду в частині позовних вимог щодо визнання спільною сумісною власністю подружжя автомобіль ВАЗ 21063, 1988 р.в. № кузова НОМЕР_1 , та визнання за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину зазначеного автомобіля, в іншій частині позовних вимог зустрічного позову продовжено розгляд справи. Закрито підготовче провадження у цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та призначено її до судового розгляду.

В судовому засіданні 15.05.2023 року позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги первісного позову у повному обсязі. Просив суд задовольнити первісний позов, у задоволенні зустрічного позову відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні 15.05.2023 року відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 просила відмовити у задоволенні первісного позову в повному обсязі та задовольнити зустрічний позов.

Представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) адвокат Герасимова П.О. в судовому засіданні підтримав первісні позовні вимоги у повному обсязі. Просив суд задовольнити первісний позов, у задоволенні зустрічного позову відмовити в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, відзиві на зустрічну позовну.

Представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) адвокат Панова І.Ю. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні первісного позову в повному обсязі та задовольнити зустрічний позов з підстав викладених у зустрічному позові та відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_1 пояснила, що ОСОБА_1 є її братом. Одружились сторони років 15 назад. Проживали в с. Дубечня Вишгородського району з батьками ОСОБА_9 . Після народження дитини з допомогою батьків та за спільні кошти придбали спірну квартиру. Свідок зазначила, що в кінці грудня 2018 року брат повідомив їй, що подає на розлучення з ОСОБА_2 .. В цей день перевіз свої речі до неї. Інколи ночував в неї, інколи на роботі. А потім зняв квартиру та переїхав. До цього брат з ОСОБА_2 проживали разом. Зауважила, що літом 2018 року декілька разів разом з братом заїжджали до нього додому, він брав якісь речі. На скільки їй відомо гроші на автомобіль Hyundai Accent ОСОБА_1 брав в борг. Після продажу автомобіля брат попросив її передати ОСОБА_10 гроші в сумі 9 000,00 доларі США. Остання прийшла до неї додому та забрала гроші, при цьому вона сказала ОСОБА_2 , що це за автомобіль. Вони разом десь тричі перераховували дані кошти. Також зазначила, що ОСОБА_1 спілкується зі своїм сином та матеріально йому допомагає. Неодноразово при ній давав йому гроші, також вона замовляє речі необхідні для сина, а брат оплачує замовлення.

Крім того, в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що був сусідом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по спірній квартирі з 2011 року по 2019 рік. В грудні 2018 року ОСОБА_1 за проханням останнього допоміг йому винести з квартири речі та погрузити їх в автомобіль. Зі слів ОСОБА_1 він посварився з дружиною та їде до матері чи до сестри. ОСОБА_2 в цей день не бачив в квартирі.

Крім того, в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що є тестем ОСОБА_1 та батьком ОСОБА_2 .. Проживали спочатку всі разом в них приватному будинку. Там і народився внук ОСОБА_12 . Після чого разом з батьками ОСОБА_1 вирішили придбати сумісно житло, а саме спірну квартиру в м. Вишгороді. Спільна домовленість була, що вони внесуть кошти та придбають житло, однак їхня частка на той час була на 10000 доларів США менша, в зв`язку з чим вони вирішили придбати їм автомобіль марки Опель, який потім було продано та придбано інший автомобіль. Зауважив, що ОСОБА_13 продав автомобіль Hyundai Accent без дозволу ОСОБА_2 , хоча вони ще були у шлюбі. Йому нічого не відомо відносно 9000,00 доларів США. В гостях у доньки часто буває, з березня 2018 року не бачив ОСОБА_1 у спірній квартирі. Також зауважив, що приблизно в березні 2018 року дочка поскаржилась йому, що ОСОБА_1 не приїжджає додому ночувати та часто не виходить на зв`язок. Гроші на утримання сина ОСОБА_1 . ОСОБА_2 не дає, однак дає гроші самому сину, купляє йому речі, техніку. Навіть в більших розмірах, ніж, на думку ОСОБА_7 потрібно це робити, тобто балує дитину.

Будучи допитані в якості свідків сторони дали покази, які суперечать один одному.

Так ОСОБА_1 стверджував, що сімейні відносини з ОСОБА_2 він припинив приблизно в кінці 2018 році, тоді і вивіз речі з квартири. ОСОБА_2 була присутня при його виїзді та він передав їй ключі. До цього з дружиною був спільний побут та сімейний бюджет. Однак зауважив, що останні місяці до розлучення по роботі часто їздив у відрядження, або був у селі та допомагав батькам дружини, та не був дома. На купівлю останнього автомобіля їм позичила гроші сестра ОСОБА_2 , частину грошей з продажу даного автомобіля він передавав своєю сестрою ОСОБА_2 , а саме 9 000,00 тисяч доларів США. Автомобіль продав за 10 000,00 доларів США. Тисяча доларів США, що залишилась була у сімейному бюджеті, оскільки на момент продажу автомобіля вони перебували в шлюбі. Також зазначив, що допомагає коштами на утримання неповнолітнього сина, який проживає з ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 при допиті її в якості свідка, наполягала, що шлюбні відносини між нею та ОСОБА_1 припинились в березні 2018 року, тоді ж він виїхав зі спільної квартири, забравши мінімальну кількість речей та віддавши їй ключі від квартири. Після чого вона його не бачила, речі він не забирав та ключів від квартири в нього не було. Її сестра ніякі гроші на купівлю автомобіля не позичала. До того ж, з сестрою ОСОБА_1 вона не спілкується, та ніякі гроші від продажу автомобіля їй ніхто не передавав. Крім того, зазначила, що ОСОБА_1 раніше взагалі не підтримував зв`язок із сином. Наразі сину матеріально допомагає, навіть занадто.

Заслухавши пояснення учасників справи, свідків та дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне первісний позов ОСОБА_14 задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 28 квітня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 50.

В шлюбі у сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилася дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 12 листопада 2020 року, серії НОМЕР_4 .

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 29.06.2011 року приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Левчук О.Б. за час шлюбу в спільну сумісну власність сторонами придбана двокімнатна квартира розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з п. 4.3. вказаного договору, купівля спірної квартири була вчинена за письмовою згодою позивача, яка була посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнко В.В. 21.06.2011 року, за реєстровим номером 1908.

Відповідно до довідки Головного сервісного центру МВС № 31/654АЗ-4364-2022 від 03.08.2022 року 19.10.2017 року ОСОБА_1 було придбано автомобіль Hyundai Accent, 1368 куб. см., 2017 р.в., № куз. НОМЕР_5 , який 11.08.2018 року було знято з обліку для реалізації.

Згідно з висновком оцінювача про вартість майна від 09.09.2022 року середня ринкова вартість автомобіля Hyundai Accent, 1368 куб. см., 2017 р.в., № куз. Z94R241ВВЖ040905 визначена у розмірі 365 700 гривень.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 30 травня 2019 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 28 квітня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 50 розірвано.

Як вбачається з копії довідки голови Селянського (фермерського) господарства «Мрія» ОСОБА_2 працювала на посаді обліковця у період з 01 липня 2003 року по 30 червня 2021 року та отримувала заробітну плату у зазначеному в довідці розмірі.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків станом на 03.08.2022 року у період з 2007 року по 2011 рік ОСОБА_1 також отримував заробітну плату, з якої утримувались податки.

Як вбачається з виписок з карткового рахунку ОСОБА_1 за період з 2019 року по 2022 рік він неодноразово перераховував грошові кошти ОСОБА_2 .

Як передбачено ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 63 СК України визначено, що при здійснені подружжям права спільної сумісної власності дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Статтями 68, 69 СК України встановлено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. А отже дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (частина перша статті 60 СК України).

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що незалежно від того, на кого з подружжя зареєстроване право власності на майно, оскільки спірна квартира була придбана сторонами у період перебування у шлюбі за їх спільні кошти та за допомогою батьків, що сторонами не оспорювалось та було підтверджено показами свідків, допитаних в судовому засіданні, придбана ними квартира належить позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності.

Щодо вимоги позивача за зустрічним позовом щодо збільшення її частки об`єкта спільної сумісної власності подружжя, а саме квартири суд зазначає наступне.

Проживання дитини з позивачем за зустрічним позовом, враховуючи правову позицію Верховного Суду України у постанові від 24.09.2020 в справі №570/685/19, само по собі не є підставою для збільшення частки одного з подружжя.

При цьому ОСОБА_2 не було надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження розміру витрат, які вона щомісячно несе на утримання дитини, а також, що розмір матеріального забезпечення, яке вони з сином отримують від ОСОБА_1 недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Натомість в судовому засіданні ОСОБА_2 та її батько ОСОБА_7 зазначили, що ОСОБА_1 матеріально забезпечує сина, та навіть балує його. Правом на примусове стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_2 не скористалась.

В той же час питання оплати комунальних послуг не є предметом даного судового розгляду, а їх сплата або не сплата не можуть бути підставою для збільшення частки позивача за зустрічним позовом в спільній сумісній власності подружжя на квартиру.

За таких обставин, підстав для відступу від засад рівності часток подружжя при поділі майна відповідно до ст. 70 СК України судом не встановлено, частки сторін є рівними, тож в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю слід визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/2 частині кожному на квартиру АДРЕСА_1 .

Щодо інших вимог зустрічного позову суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, спірний автомобіль Hyundai Accent було відчужено 11.08.2018 року, тобто під час перебування сторін у шлюбі.

Відповідно до ч. 4 ст. З СК України сім`я створюється на підставі шлюбу.

Згідно з ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружися, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його насвій розсуд проти волі іншого з подружжяі не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 30 червня 2020 року по справі № 638/18231/15-ц інститут шлюбу передбачає виникнення між подружжям тісного взаємозв`язку, і характер такого зв`язку не завжди дозволяє однозначно встановити, коли саме у відносинах з третіми особами кожен з подружжя виступає у власних особистих інтересах, а коли діє в інтересах сім`ї. Саме тому, на переконання Великої Палати Верховного Суду, законодавцем встановлена презумпція спільності інтересів подружжя і сім`ї. Так, положення статті 60 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.

Режим окремого проживання між сторонами не встановлювався, обставини щодо часу припинення сімейних відносин рішенням суду про розірвання шлюбу не встановлювались.

У відповідності до положень ст.ст. 61, 65 СК України під час перебування сторін у шлюбі, презюмується використання в інтересах сім`ї коштів, отриманих одним з подружжя від продажу майна, що перебувало в спільній власності. Використання коштів не в інтересах сім`ї підлягає доведенню тим з подружжя, хто оскаржує вказану обставину.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що позивачем за зустрічним позовом не доведено ті обставини, що сімейні відносини між сторонами були припинені станом на серпень 2018 р. та на момент відчуження спірного автомобіля, а також доказів тієї обставини, що кошти були витрачені відповідачем за зустрічним позовом не в інтересах сім`ї.

За вказаних обставин суд не знаходить підстав для задоволення зустрічного позову.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення первісного позову, та відмови у задоволенні зустрічного позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом судовий збір у розмірі 5 200,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

В порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю, визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/2 частині кожному на квартиру АДРЕСА_1 .

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 5200 (п`ять тисяч двісті) гривень 00 копійок.

Повне судове рішення складено 28 липня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом): ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Д.А. Свєтушкіна