Справа № 697/1148/23
Провадження № 2-з/697/6/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі судді Євтушенко Б.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову, шляхом накладення арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та заборони на вчинення будь-яких дій з її відчуження третім особам.

Заява про вжиття заходів забезпечення позову обгрунтована тим, що він має намір подати позов до його бувшої дружини ОСОБА_2 , оскільки вказану квартиру він купував 01.04.2008 за власні кошти до укладення шлюбу з ОСОБА_2 . 13.06.2017 між ними було укладено договір дарування спірної квартири по АДРЕСА_1 , на певних домовленостях. Зокрема, однією із мов укладеного договору, про які не було повідомлено нотаріуса, це було зобов`язання ОСОБА_2 не позбавляти його можливості проживати у вказаній квартирі, за її ініціативи не виписувати його, враховуючи його стан здоров`я вона зобов`язувалась здійснювати за ним догляд. Проте, пізніше він дізнався про заочне рішення суду про розірвання шлюбу між ними. 04.04.2023 із Центру надання адміністративних послуг на його адресу надійшло повідомлення про скасування реєстрації місця проживання за заявою власника. Разом з тим, 03.05.2023 він отримав лист від колишньої дружини щодо звільнення квартири, оскільки він виписаний з неї, а квартира виставлена на продаж та з мережі інтернет вбачається, що продана чи здана в оренду. Отже, у разі продажу даної квартири він залишається без постійного місця проживання та житла. Таким чином, не зазначаючи нотаріусу про справжні причини укладення наведеного вище договору, а саме приховування істинних умов його укладення та не вираження справжньої волі учасника правочину, що в подальшому підлягає до визнання його недійним, слід застосувати зазначені заходи забезпечення позову.

У судове засідання сторони не викликалися.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" (із змінами від 12.06.2009 ), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з врахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Оцінивши доводи заявника щодо необхідності вжиття визначених ним заходів забезпечення позову, суд дійшов до висновку про обґрунтованість заяви позивача про забезпечення позову у виді заборони вчиняти будь-які дії з відчуження вказаної квартири третім особам, скільки невжиття заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звертається до суду, в решті вимоги заяви - накладенні арешту на квартиру слід відмовити, з огляду на таке.

При розгляді справи суд, у відповідності до ч.4 ст. 263 ЦПК України, враховує висновок про застосування норм права, викладений в постанові Верховного Суду України від 25.05.2016 у справі № 6-605цс16, відповідно до якого статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд враховує докази, надані заявником на підтвердження своїх вимог, зокрема те, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду .

Зважаючи на обгрунтованість ризиків того, що в разі відчуження квартири виконання майбутнього судового рішення , у випадку задоволення позову буде ускладнене, суд приходить до висновку про наявність підстав для вжиття заходу забезпечення позову.

Однак, такий вид забезпечення позову як накладення арешту на квартиру обмежить у тому числі і право на користування таким майном, оскільки згідно до вимог ЗУ "Про виконавче провадження" державний виконавець при здійсненні виконання судового рішення про забезпечення позову здійснить опис арештованого майна та вчинить дії по забороні будь-яким особам взагалі використовувати таке майно за призначенням, та й такий захід забезпечення позову не буде пропорційним самому позову про визнання договору недійсним.

Отже, суд вважає обгрунтованою вимогу вжити захід забезпечення позову у виді заборони вчиняти будь-які дії по відчуженню квартири, що передбачено п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, отже заява підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст.149-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову задовольнити частково.

З метою забезпечення майбутньої позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державний нотаріус Канівської державної нотаріальної контори Шатило Л.А. про визнання договору дарування квартири недійсним:

заборонити вчиняти будь-які дії по відчуженню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 та будь-якими іншими особами квартири АДРЕСА_2 (об`єкт договору дарування квартири від 13.06.2017).

В решті вимог заяви - відмовити.

Копію ухвали направити:

заявнику - для пред`явлення до виконання;

іншим учасникам справи - для відома.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Б . В . Євтушенко