Справа № 710/136/23
Провадження № 2/710/164/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.05.2023 м. Шпола
Шполянський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого - судді Щербак О.В.,
за участю секретаря судового засідання Кисличенко Л.А.,
представника позивача Бондарчук Н.В.,
представника Шполянської міської ради ОТГ Плосконос Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Шпола у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом першого заступника керівника Звенигородської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з орендної плати за землю, розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки,
До Шполянського районного суду Черкаської області надійшла зазначена позовна заява, в якій позивач просить:
Відповідно п.10 договору у разі несвоєчасного внесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення , за кожен день прострочення платежу. Крім того, в порядку ст. 625 ЦК України відповідач зобов`язана сплатити 3% річних та інфляційні втрати.
Обґрунтовуючи підстави звернення із даним позовом, прокурор посилається на те, що у продовж тривалого часу Шполянська міська рада ОТГ до ОСОБА_1 з позовними заявами про стягнення у судовому порядку заборгованості зі сплати орендної плати не зверталася, що свідчить про бездіяльність даного органу місцевого самоврядування, внаслідок якої бюджет недоотримує кошти у вигляді орендної плати, а тому є обґрунтованим втручання прокурора у спірні правовідносини для захисту економічного інтересу держави, шляхом подачі цієї позовної заяви.
08.02.2023 судом відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
30.03.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.
Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позов.
Представник Шполянської міської ради ОТГ просила позов задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце судового засідання була належним чином повідомлена, причини неявки не повідомила, відзив не подавала.
18.05.2023 судом постановлено ухвалу без видалення до нарадчої кімнати про проведення заочного розгляду справи.
Заслухавши осіб, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та правовідносини.
Право оренди ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку зареєстроване 22.03.2017 індексний номер 34402455, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 321724394 від 02.02.2023.
Пунктом 6 договору визначено, що договір укладено терміном на 7 років та діє до 26.12.2023.
Пунктом 7 договору визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі щомісячно, рівними частинами пропорційно річній орендній платі не пізніше 30 числа наступного місяця, шляхом перерахування коштів до відповідного бюджету.
Річна орендна плата розраховується орендарем самостійно виходячи зі ставки 12% від нормативної оцінки земельної ділянки ( п.8 договору). Відповідно до п.9.2 договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки підлягає обов`язковій щорічній індексації та розраховується орендарем самостійно ( без внесення змін у договір).
Відповідно до рішення Шполянської міської ради ОТГ від 31.01.2020 № 51-1/VIII «Про добровільне приєднання територіальної громади села Сигнаївка до Шполянської міської об`єднаної територіальної громади» Сигнаївська сільська рада приєдналася до Шполянської міської ради ОТГ, яка є правонаступником прав та обов`язків Сигнаївської сільської ради внаслідок добровільного приєднання територіальної громади с. Сигнаївка.
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 03.12.2020 № 34-ОТГ передано Шполянській міській раді ОТГ у комунальну власність земельні ділянки, які розташовані зокрема за межами села Сигнаївка Звенигородського району Черкаської області згідно з актом прийому-передачі.
Щодо повноважень прокурора.
Звертаючись до суду з позовом, позивач, обґрунтовував своє право на звернення до суду з позовом тим, що орендар не сплачує орендну плату за вказаними договорами оренди, а Шполянська міська рада ОТГ Черкаської області з часу приєднання Сигнаївської сільської ради, на території якої розташовані земельні ділянки, у свою чергу, не вжила заходів щодо забезпечення внесення орендної плати.
Частиною 3 ст. 56 ЦПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовом, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може виступати за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за ново виявленими або виключними обставинами.
Відповідно до положень ч.3 ст. 23 Закону України про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Прокурор може представляти інтереси держави в суді у випадках:
- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;
- у разі відсутності такого органу. У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно. "Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною. "Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
Така позиція висловлена Верховним Судом при розгляді справи 918/47/18.
Із матеріалів справи вбачається, що земельні ділянки за вказаними договорами оренди розташовані на території Сигнаївської сільської ради.
Відповідно рішення Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області 31.01.2020 № 51-1/VIII проведено реорганізацію Сигнаївської сільської ради шляхом приєднання до Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади, яка є правонаступником прав та обов`язків Сигнаївської сільської ради внаслідок добровільного приєднання територіальної громади села Сигнаївка.
Правонаступництво у разі зміни власника речі, переданої у найм, передбачено загальними положеннями про найм Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 770 Цивільного кодексу України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця.
Разом із тим, тривалий період часу Шполянська міська рада ОТГ Черкаської області з моменту переходу Сигнаївської сільської ради у її склад не вжила заходів щодо отримання орендної плати за вказаними договорами оренди.
Таким чином, суд погоджується з позицією прокурора про необхідність звернення з даним позовом саме прокурором, тому що, невжиття уповноваженим органом відповідних заходів щодо розірвання договорів оренди та стягнення заборгованості зі сплати орендної плати негативно впливає на дохідну частину бюджету, у зв`язку з чим порушено інтереси держави.
Щодо обґрунтованості вимог про стягнення орендної плати та розірвання договорів оренди суд виходить із наступного.
Нормами ч. 2 ст.792 ЦК України передбачено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».
Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.
Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про оренду землі», в редакції від 09.10.2016, яка була чинною на дату укладання оскаржуваного договору оренди землі, орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.
Відповідно до ст.6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.
Згідно зі ст.ст. 13, 14 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.
Нормами, ст. 15 вказаного Закону встановлено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Згідно з ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Відповідно до п.п в) ч.1 ст.96ЗК України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Згідно з пунктом (д) ч.1 ст. 141 ЗК України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є: систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Згідно зі ст. 22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата справляється у грошовій формі. Розрахунки щодо орендної плати за земельні ділянки, що перебувають у державній і комунальній власності, здійснюються виключно у грошовій формі.
Відповідно до ст.24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Згідно з ч. 1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Положеннями ч.2 ст.25 наведеного Закону встановлений обов`язок орендаря своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.
Умовами п. 21 договору оренди встановлений обов`язок орендаря своєчасно вносити орендну плату з урахуванням змін коефіцієнта індексації.
Відповідно до умов договору оренди, дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав визначених законом.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч.1 ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до ст.15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, є істотною умовою договору оренди землі.
Згідно з ч.1 ст.27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.
Підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Неналежне виконання умов договору, а саме часткове невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Такий висновок зроблено Верховним Судом у справі № 183/262/17 від 06.03.2019. Подібний висновок міститься у постановах Верховного Суду у справі № 475/793/17 від 25.05.2020 та № 291/1054/20 від 23.02.2022.
Крім орендної плати, позивач також просив стягнути із відповідача 3% річних, інфляційні втрати та пеню.
Умовами п.33 договору встановлено, що за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність, відповідно до закону та цього договору.
Відповідно п.10 договору у разі несвоєчасного внесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення , за кожен день прострочення платежу.
Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно умов договорів оренди (п.10) у разі несвоєчасного внесення орендної плати у строки, визначені договором, справляється пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, за кожен день прострочення платежу.
Ураховуючи наведені норми матеріального права та умови договорів, зважаючи на встановлений факт наявності заборгованості з орендної плати, вказані вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення у заявленому розмірі.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку.
Статтями 4, 5 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Нормами ст. 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання , кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
У відповідності до норм ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
В усталеній практиці Верховного Суду ( постанова від 01.03.2018 у справі №910/2280/17, постанова від 14 лютого 2019 року у справі № 911/792/18, постанова від 02.02.2021 року у справі №925/642/19) останній наголошує, що наведені приписи чинного законодавства визначають об`єктом захисту, в тому числі судового, порушене, невизнане або оспорюване право.
Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Відповідно до статті 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.
Відповідно до ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.
У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.
Отже, з набранням законної сили судовим рішенням про розірвання договору оренди у сторін припиняються зобов`язання за договором оренди землі та у відповідача виникає обов`язок повернення земельної ділянки, встановлений нормами статті 34 Закону України «Про оренду землі», невиконання якого передбачає зокрема відшкодування збитків.
Таким чином, на теперішній час не встановлено порушення відповідачем обов`язку, передбаченого ЗУ "Про оренду землі", повернення земельної ділянки внаслідок розірвання договору оренди землі, що має наслідком порушення прав власника земельної ділянки, а тому наразі не є належним способом захисту прав власника земельної ділянки. Розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати наразі є належним способом захисту порушених прав власника земельної ділянки та у повній мірі поновлює такі права.
Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, із відповідача підлягають стягненню у порядку ч.1 ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача зі сплати судового збору пропорційно до задоволених вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 211, 263-265, 280-282, 353, ч.1 ст. 354 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в без змін за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складений 26.05.2023.
Суддя О.В. Щербак