КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/8395/22 Головуючий у суді І інстанції Катющенко В.П.
Провадження № 22-ц/824/7275/2023 Доповідач у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Голуб С.А.,

суддів: Писаної Т.О., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання - Череп Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 20 лютого 2023 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У вересні 2022 року ТОВ «Євро-Реконструкція» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та витребувано докази.

15 лютого 2023 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів, зокрема, копії свідоцтва про смерть іншого відповідача - ОСОБА_1 , яка мала місце 15 вересня 1998 року.

20 лютого 2023 року Дніпровський районний суд м. Києва постановив ухвалу, якою провадження у справі за позовом ТОВ «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості закрив.

Постановляючи зазначену ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що вказаний позов пред`явлений до фізичної особи, яка померла до відкриття провадження у справі, тобто не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, а тому наявні підстави для застосування наслідків, визначених пунктом 7 частини першої статті 255 ЦПК України, та закриття провадження у справі.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач в особі представника за довіреністю - ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Аргументи апеляційної скарги зводяться до того, що в місцевого суду не було обґрунтованих підстав для закриття провадження у справі в цілому щодо усіх співвідповідачів, оскільки смерть одного із заявлених позивачем відповідачів не свідчить про обов`язок суду припинити провадження в частині вимог про стягнення заборгованості з іншого відповідача, а саме ОСОБА_2 , який також є споживачем послуг. Зазначені судом обставини ніяким чином не призводять до унеможливлення вирішення справи по суті в частині стягнення боргу з інших мешканців квартири, а за своєю суттю є фактичним порушенням прав позивача щодо стягнення облікованої заборгованості за надані комунальні послуги. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Відзив відповідача на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідач причини неявки не повідомив, а представника позивача надіслала клопотання про розгляд справи за її відсутності, тому колегія суддів дійшла висновку, що неявка учасників справи відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

За правилом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 01 вересня 2022 року ТОВ «Євро-Реконструкція» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, інфляційних втрат, трьох відсотків річних та витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та витребувано докази щодо власників та користувачів (зареєстрованих осіб) житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Із наданої під час розгляду справи відповідачем ОСОБА_2 копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 11 вересня 2001 року вбачається, що інший відповідач ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в книзі реєстрації актів про смерть 16 вересня 1998 року було зроблено запис за № 1884 (а.с. 87).

Згідно із статтями 55, 124 Конституції України та статтею 4 ЦПК України кожна особа має право у встановленому законом порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є частиною національного законодавства, кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99).

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Суд вправі закрити провадження у справі лише з тих підстав, які передбачені законом. Такі підстави визначено у статті 255 ЦПК України.

Так, відповідно до статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

За таких обставин, позов не може бути пред`явлено до померлої особи.

За змістом статті 55 ЦПК України процесуальне правонаступництво у цивільній справі допускається у разі, якщо позов пред`явлено до сторони - фізичної особи, за її життя, і уже після пред`явлення позову фізична особа померла і правовідносини допускають правонаступництво.

Цивільне процесуальне законодавство України не має норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі.

ЦПК України визначає порядок процесуального правонаступництва лише у тих справах, де сторона - учасник процесу, вибула з певних причин, зокрема й у зв`язку зі смертю, вже після відкриття провадження у справі. У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших обставин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі.

Отже процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому не залежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

Процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи в порядку статті 55 ЦПК України можливо лише шляхом залучення правонаступника померлої сторони за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення позивача до суду та відкриття провадження у справі, адже залучення правонаступників особи, яка померла до відкриття провадження у справі, суперечить принципам цивільного судочинства.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року у справі № 473/1433/18, провадження № 14-35цс20, а також постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 185/998/16-ц, провадження № 61-33766сво18.

Таким чином, суд першої інстанції не повинен був відкривати провадження у справі за позовом ТОВ «Євро-Реконструкція», яке звернулося до суду з позовом до померлої особи - співвідповідача ОСОБА_1 .

Оскільки процесуальний закон не передбачає судового вирішення спору з особою, яка на час звернення до суду померла та правоздатність якої відповідно до вимог статті 25 ЦК України припинена, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що провадження у справі в частині позовних вимог, пред`явлених до ОСОБА_1 підлягало закриттю.

Між тим, застосувавши пункт 7 частини першої статті 255 ЦПК України, суд першої інстанції не врахував, що пред`явлений позов до фізичної особи, яка померла до відкриття провадження у справі, взагалі не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а не зв`язку з тим, що настала смерть фізичної особи, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Фактично ОСОБА_1 , який помер до пред`явлення до нього позову про стягнення заборгованості, не набув статусу сторони у справі, тому підстави для застосування статті 55 ЦПК України та встановлення правонаступників відсутні саме через те, що підставами процесуального правонаступництва можуть бути лише обставини, які виникли під час судового провадження у справі, а не до його початку, тобто до відкриття провадження у справі.

Спадкоємці померлого на момент відкриття провадження у справі боржника не є процесуальними правонаступниками у цій справі, а наявність правонаступництва у матеріальних правовідносинах має вирішуватися за позовом, заявленим безпосередньо до спадкоємців боржника.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України справа підлягає закриттю, якщо вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Розгляду у суді підлягає лише така справа, у якій заявлені вимоги можуть бути або задоволені, або в їх задоволенні може бути відмовлено. Положення «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186, пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосується як заяв, які не підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, так і тих заяв, які суди взагалі не можуть розглядати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про закриття провадження у справі в частині вимог ТОВ «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, так як позов заявлений до особи, яка не може бути стороною у справі у зв`язку з відсутністю у неї правоздатності, проте помилився з правовою підставою такої відмови, у зв`язку з чим мотивувальну частину ухвали суду першої інстанції слід змінити, виклавши її в редакції цієї постанови.

Згідно пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (частина четверта статті 376 ЦПК України).

За таких обставин ухвала суду першої інстанції в частині закриття провадження у справі щодо позовних вимог, пред`явлених до ОСОБА_1 , з мотивів, які наведених в цьому судовому рішенні, не відповідає матеріалам справи та постановлена з порушенням норм процесуального права, а відтак не може бути залишена в силі та відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підлягає зміні шляхом викладення їїмотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Що стосується закриття провадження у справі в частині позовних вимог ТОВ «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_2 , то колегія суддів приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що в суду першої інстанції не було обґрунтованих підстав для закриття провадження у справі в цілому щодо усіх співвідповідачів, оскільки смерть одного із заявлених позивачем відповідачів не є підставою для припинення провадження в частині вимог про стягнення заборгованості з іншого відповідача.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд не може виходити за межі позовних вимог, а правом визначати предмет, підстави та відповідачів за пред`явленим позовом наділений лише позивач (статті 13, 43, 49, 175 ЦПК України).

Частиною першою статті 47 ЦПК України регламентовано, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

За приписами статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно (частина перша статті 50 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (провадження № 14-626цс18), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (провадження № 14-61цс19, від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (провадження № 14-94цс19) та інших звертала увагу на те, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Крім того, частиною першою статті 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі в частині вимог ТОВ «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, оскільки смерть одного з відповідачів до порушення провадження у справі не перешкоджає подальшому провадженню щодо іншого відповідача, який діє в цивільному процесі окрема (самостійно).

При цьому, з витребуваних районним судом документів вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є співвласником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Позов про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води стосується саме цього житлового приміщення.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа без достатніх та розумних причин не може бути позбавлена права на звернення до суду, оскільки це становитиме порушення права, передбаченого статтею 6 Конвенції, на справедливий суд.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, а висновок суду в частині закриття провадження у справі щодо вимог ТОВ «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості є помилковим та не відповідає нормам діючого законодавства, тому у відповідності до статті 379 ЦПК України ухвала в цій частині підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Оскільки справа передається для продовження розгляду до суду першої інстанції, то відсутні підстави для розподілу судових витрат у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відповідно до положень статей 141, 382 ЦПК України.

Керуючись статтями 367 - 369, 372, 374, 376, 379, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 20 лютого 2023 року в частині закриття провадження у справі щодо вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості змінити, виклавши її мотивувальну частину щодо підстави для закриття провадження в редакції цієї постанови.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 20 лютого 2023 року в частині закриття провадження у справі щодо вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості скасувати, справу № 755/8395/22 в цій частині направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених у частині другій статті 389 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 липня 2023 року.

Головуючий С.А. Голуб

Судді: Т.О. Писана

Д.О. Таргоній