Провадження №2/447/47/23
Справа №447/1553/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

22.05.2023 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді Головатого А.П., за участю секретаря судового засідання Венгер Л.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Миколаїв Львівської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області, припинення речових прав на земельні ділянки, скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на земельні ділянки, скасування державної реєстрації земельних ділянок,

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Янчик М.І.,

представник відповідача Миколаївської міської ради Львівської області Войтович О.М.,

відповідач ОСОБА_2 ,

представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Ратич Т.М.,

Процесуальні дії у справі.

11.07.2022 позивач ОСОБА_1 пред`явила позов до Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області, ОСОБА_2 , у якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області №284 від 24.02.2021 «Про передачу ОСОБА_2 земельних ділянок у приватну власність для будівництва й обслуговування житлового будинку та індивідуального садівництва»; припинити речові права ОСОБА_2 на земельні ділянки по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:016:0520 з визначеним цільовим призначенням для будівництва й обслуговування вищевказаного житлового будинку, господарських будівель і споруд (0,1 га) та кадастровий номер: :01:016:0519 з визначеним цільовим призначенням для індивідуального садівництва (0,0136 га); скасувати рішення про державну реєстрацію речових прав ОСОБА_2 на земельні ділянки по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:016:0520 з визначеним цільовим призначенням для будівництва і обслуговування вищевказаного житлового будинку, господарських будівель і споруд (0,1 га) та кадастровий номер: :01:016:0519 з визначеним цільовим призначенням для індивідуального садівництва (0,0136 га) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.04.2021 №57547896 та №57548230 відповідно; скасувати державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельних ділянок кадастровий номер: :01:016:0520 з визначеним цільовим призначенням для будівництва і обслуговування вищевказаного житлового будинку, господарських будівель і споруд (0,1 га) та кадастровий номер: :01:016:0519 з визначеним цільовим призначенням для індивідуального садівництва (0,0136 га). Крім цього, просила здійснити розподіл судових витрат.

В обґрунтування позову позивачка ОСОБА_1 покликається на те, що вона вважає, що приймаючи оскаржуване рішення Миколаївська міська рада вийшла за межі своїх повноважень, оскільки фактично передала ОСОБА_2 земельну ділянку, яка входила до площі землі, що знаходилась у її законному користуванні, право на яку перейшло до неї у порядку спадкування. У результаті прийняття оскаржуваного рішення, позивач позбавлена можливості володіти та користуватися земельною ділянкою, зокрема, з метою обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що призводить до їх руйнування (у тому числі, через неправомірні дії ОСОБА_2 ). Вказує, що не може приватизувати земельну ділянку, що знаходиться під її житловим будинком, оскільки має місце порушення ДБН щодо пожежної безпеки та захисту від стікання атмосферних опадів під фундамент цих споруд.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 04.06.2022, виданого на підставі заповіту від 17.01.1997 ОСОБА_3 , ОСОБА_1 передано у власність житловий будинок разом із господарськими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Вказана нерухомість розташована на земельній ділянці, виділеній ОСОБА_3 батькові позивачки на підставі рішення Миколаївської міської ради народних депутатів від 29.08.1996 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок». Земельна ділянка не приватизована. Позивачка вказує, що між її батьком ОСОБА_3 та батьком відповідача ОСОБА_2 здавна існував спір щодо меж між земельними ділянками по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 . На даний час спір триває між нею та ОСОБА_2 . У червні 2004 року позивач звернулася до землевпорядної організації для виготовлення документації для завершення приватизації земельної ділянки по АДРЕСА_2 . Під час здійснення замірів ОСОБА_2 відмовився надавати доступ, чинив опір землевпорядникам та звернувся до міської ради зі скаргою від 07.06.2004 на дії позивачки. ОСОБА_2 мотивував свої дії тим, що при здійсненні замірів позивачка захопила частину його земельної ділянки, оскільки межа між їх ділянками має проходити по стіні житлового будинку позивачки. У зв`язку з тим, що у випадку встановлення межі по стіні житлового будинку будуть порушені численні норми ДБН, позивачка не мала можливості продовжити здійснювати заміри та завершити процедуру приватизації. Позивачка зверталася до органів місцевого самоврядування для роз`яснення їй порядку приватизації земельної ділянки по АДРЕСА_2 щодо меж якої існує спір між нею та ОСОБА_2 . У відповіді на звернення повідомлення про порядок здійснення нею приватизації та про те, що міська рада не заперечує, проти такої приватизації. Позивачка вважає, що ОСОБА_2 протиправно, з порушенням норм чинного законодавства виготовив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок у натурі по АДРЕСА_1 , захопивши частину земельної ділянки позивачки. 29.07.2020 комісією Миколаївської міської ради з питань землеустрою, містобудування та охорони навколишнього природнього середовища проведено засідання на підставі заяви ОСОБА_2 про вирішення земельного спору, що виник унаслідок нібито відмови позивачки підписати акт встановлення та узгодження меж земельної ділянки у технічній документації з землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості). 26.08.2020 Миколаївською міською радою затверджено акті комісії від 29.07.2020. 24.02.2021 Миколаївською міською радою прийнято рішення №284 «Про передачу ОСОБА_2 земельних ділянок у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку та індивідуального садівництва».

Позивачка вважає, що протиправні дії відповідачів виразилися у здійсненні встановлення і узгодження меж земельної ділянки без повідомлення чи присутності позивача як суміжного землекористувача; проведенні приватизації частини земельної ділянки, на якій розміщено житловий будинок позивача (захоплено частину земельної ділянки, що знаходиться під житловим будинком позивача та яка необхідна для обслуговування житлового будинку); постійною комісією Миколаївської міської ради з питань землеустрою, містобудування, лісових та водних ресурсів, будівництва, благоустрою та охорони навколишнього природного середовища за заявою ОСОБА_2 здійснено виїзне засідання з питання погодження меж земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та індивідуального садівництва, розташованих у м. Миколаєві у зв`язку з нібито відмовою, яка документально не підтверджена, суміжного землекористувача по АДРЕСА_2 ОСОБА_1 без повідомлення та за відсутності позивача; без з`ясування обставин справи постійною комісією Миколаївської міської ради з питань землеустрою, містобудування, лісових та водних ресурсів, будівництва, благоустрою та охорони навколишнього природного середовища, здійснено підроблення документів шляхом внесення в офіційний документ неправдивих відомостей про відмову позивача підписати акт встановлення і узгодження меж земельної ділянки у технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості); Миколаївською міською радою розглянуто земельний спір, що виник внаслідок нібито відмови позивача підписати акт встановлення і узгодження меж земельної ділянки у технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) на підставі вищезазначеного акту комісії від 29.07.2020 та затверджено акт комісії від 29.07.2020 без належного повідомлення та за відсутності позивача. Крім того, відповідачами затверджено межі земельних ділянок з порушенням будівельних норм, а саме створено пожежонебезпечну обстановку, зокрема через: проведення реконструкції житлового будинку по АДРЕСА_1 з порушеннями вимог ДБН та влаштування в`їзду для транспортного засобу у не відведеному для цього місці; унеможливлено влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів на територію суміжних ділянок, що призвело до значного руйнування будинку позивача; приватизовано частину земельної ділянки, що була відведена для обслуговування житлового будинку і господарських споруд позивача. Позивачка покликається також на те, що до складу постійної комісії Миколаївської міської ради з питань землеустрою, містобудування, лісових та водних ресурсів, будівництва, благоустрою та охорони навколишнього природного середовища, залучено родича ОСОБА_2 , що є порушенням антикорупційного законодавства. З урахуванням наведеного просить задоволити позов.

Ухвалою суду від 15.07.2022 вищевказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

17.07.2022 позивач отримала ухвалу суду від 15.07.2022.

19.07.2022 позивач подала до суду заяву щодо усунення недоліків позовної заяви.

02.08.2022 до суду надійшла відповідь на запит про місце проживання (перебування) та реєстрації відповідача.

02.08.2022 ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі, відповідачам надано строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень.

24.08.2022 на адресу суду надійшов відзив, поданий представником відповідача, у якому повністю заперечили вимоги позивачки. В обґрунтування своєї позиції покликалися на те, що у січні 2020 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до міської ради з клопотанням про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_1 , за результатами розгляду якого 64-ою сесією Миколаївської міської ради 7-го скликання 19.02.2020 прийнято відповідне рішення №1662, яким ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо земельних ділянок в натурі (на місцевості) площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 , а також земельної ділянки площею 0,0135 га для індивідуального садівництва біля цього житлового будинку. ПП «Нива» виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 , після чого проведено державну реєстрацію земельних ділянок у ДЗК. Вказана технічна документація була затверджена рішенням 7-ої чергової сесії 8-го скликання Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області від 24.02.2021 №284, яким вищевказані земельні ділянки передано у приватну власність ОСОБА_2 09.04.2021 на підставі рішення міської ради №284 від 21.02.2021 відповідачу ОСОБА_2 було проведено державну реєстрацію права власності на вказані земельні ділянки. Вважають, що твердження позивачки про те, що було проведено незаконну приватизацію, а також про те, що оскаржуване рішення Миколаївської міської ради №284 від 24.02.2021 є протиправним та незаконним, не відповідають дійсним обставинам справи. Позивач ОСОБА_1 є фактичним користувачем земельної ділянки, межі якої не визначені у встановленому порядку, оскільки така досі не здійснила приватизацію земельної ділянки відповідно до порядку, встановленого ст. 118 ЗК України, свідомо цього не робила, оскільки є незгідною з рішеннями щодо встановлення межі цієї ділянки по стіні її житлового будинку. Міською радою неодноразово за результатами виїзних розглядів заяв конфліктуючих сторін у їх обох присутності було встановлено, що межа земельних ділянок є встановлена по стіні житлового будинку АДРЕСА_2 . Відповідно до акту обстеження меж суміжних земельних ділянок по АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1 від 29.07.2020, комісія рекомендувала провести погодження меж земельних ділянок ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 , в односторонньому порядку без підпису суміжного землекористувача. Даний акт затверджений рішенням Миколаївської міської ради № 1943 від 26.08.2020. ОСОБА_1 є власником двох житлових будинків АДРЕСА_3 і АДРЕСА_2 , земельна ділянка по АДРЕСА_3 , а на земельну ділянку по АДРЕСА_2 , правовстановлюючі документи не виготовлялися. Представник відповідача навів ряд документів, виданих у 1984, 1985, 1986, 1988, 1990, 2004, 2005, 2011, 2014, 2019, 2020 роках, відповідно до яких встановлено, що межа між земельними ділянками АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1 встановлена по стіні житлового будинку АДРЕСА_2 , який належить позивачці. Вказані рішення позивачкою або відповідачем не були оскаржені жодного разу. Крім того, рішення Миколаївської міської ради від 26.08.2020 «Про затвердження акту обстеження меж суміжних земельних ділянок у АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1 » є безпосередньо пов`язаним із прийняттям оскаржуваним нею зараз рішенням міської ради №284 від 24.02.2021 «Про передачу ОСОБА_2 земельних ділянок у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку», однак, рішення від 26.08.2020 не було оскаржене позивачкою та залишається чинним. 29.07.2020 комісією Миколаївської міської ради з питань землеустрою, містобудування та охорони навколишнього середовища, у зв`язку із відмовою суміжного землекористувача ОСОБА_1 від підписання акту встановлення і узгодження меж земельної ділянки у технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянок в натурі (на місцевості), виготовленій ПП «Нива», складено акт обстеження суміжних земельних ділянок по АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1 , відповідно до якого між земельним ділянками АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1 встановлено межу по стіні житлового будинку АДРЕСА_2 . Комісія вирішила провести погодження меж земельних ділянок ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 в односторонньому порядку без підпису суміжного землекористувача та рекомендувати сесії міської ради затвердити акт комісії. Даний акт затверджений рішенням 68-ої чергової сесії Миколаївської міської ради від 26.08.2020 №1943. Враховуючи вищенаведене, зокрема, акт комісії по розгляду заяви ОСОБА_1 від 20.11.2019, складеного саме за результатами виїзного розгляду скарги ОСОБА_1 в присутності обох конфліктуючих сторін, акт встановлення і узгодження меж земельної ділянки ОСОБА_2 від 26.03.2020 та акт обстеження суміжних земельних ділянок по АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1 від 29.07.2020, стверджують факт повної та всебічної обізнаності позивача з процесом здійснення ОСОБА_2 приватизації земельних ділянок, а також їх зовнішніми межами з якими позивач, всупереч усім наявним у справі письмовим доказам, не погоджується, що стало причиною її відмови від підписання акту встановлення й узгодження меж земельних ділянок. Представник відповідача покликався на те, що чинне законодавство не обмежує право на приватизацію земельної ділянки у зв`язку з не підписанням суміжним землекористувачем акту погодження меж земельних ділянок, та свідчить про відсутність таких перешкод для завершення процедури приватизації земельної ділянки, а саме по собі не підписання такого акту не є підставою для визнання рішень ради та державних актів недійсними. Враховуючи вищенаведене міська рада прийняла законне та обґрунтоване рішення сесії Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області від 24.02.2021 №284 «Про передачу ОСОБА_2 земельних ділянок у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку та індивідуального садівництва», відповідно до якого відповідачу ОСОБА_2 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:016:0520) для будівництва й обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку площею 0,0136 га, кадастровий номер :01:016:0519 для індивідуального садівництва біля цього житлового будинку. На основі даного рішення сесії 09.04.2021 відбулась правомірна державна реєстрація права власності на земельні ділянки ОСОБА_2 . Таким чином, у задоволенні позову просять відмовити у зв`язку із недоведеністю позивачем факту порушення її прав (а.с. 78-89).

30.08.2022 на адресу суду надійшла відповідь на вищевказаний відзив, у якій позивачка вказала, що доводи представника відповідача Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області є безпідставними та необґрунтованими. Навела ще раз доводи, які були викладені нею у позові (а.с. 91-104).

06.09.2022 на адресу суду надійшов відзив, поданий відповідачем ОСОБА_2 з додатками (а.с. 106-143), у якому ОСОБА_2 повністю заперечує позовні вимоги позивачки з огляду на їх беззмістовність, безпідставність і необґрунтованість. Вказує, що він на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом є власником житлового будинку та господарських будівель по АДРЕСА_1 . Вважає, що приватизація ним земельних ділянок здійснена з дотриманням установленого порядку та у повній відповідності до вимог чинного законодавства, не порушує прав і законних інтересів позивачки. У січні 2020 року звернувся до Миколаївської міської ради з клопотанням про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_1 , за результатами розгляду якого 64-ою сесією Миколаївської міської ради 7-го скликання 19.02.2020 прийнято відповідне рішення №1662, яким йому надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо земельних ділянок в натурі (на місцевості) площею 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 , а також земельної ділянки площею 0,0135 га для індивідуального садівництва біля цього житлового будинку. ПП «Нива» виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), після чого проведено державну реєстрацію земельних ділянок у ДЗК. Вказана технічна документація була затверджена рішенням 7-ої чергової сесії 8-го скликання Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області від 24.02.2021 №284 і містить план та опис зовнішніх меж належних йому земельних ділянок, які дозволяють чітко їх ідентифікувати, також цим рішенням вищевказані земельні ділянки передано у приватну власність ОСОБА_2 09.04.2021 на підставі рішення міської ради №284 від 21.02.2021 було проведено державну реєстрацію права власності на вказані земельні ділянки. Доводи позивачки відносно того, що оскаржуване рішення, прийняте Миколаївською міською радою Стрийського району Львівської області, поза межами її повноважень та, що таким передано ОСОБА_2 у приватну власність частину земельної ділянки, яка, на думку позивачки, знаходиться під житловим будинком позивачки, у результаті чого така позбавлена можливості володіти та користуватися цією ділянкою та не може її приватизувати, абсолютно не відповідають дійсним і фактичним обставинам справи, є неспроможними та безпідставними, оскільки повністю спростовуються наданими письмовими доказами, відповідно до яких зазначена позивачкою частина земельної ділянки, яка, на її думку, має їй належати, правомірно знаходиться у приватній власності ОСОБА_2 і відведена для обслуговування саме його житлового будинку, а не будинку позивача, як про це вона зазначає у позові. Так, частина земельної ділянки по АДРЕСА_1 , яку, на думку позивача, відповідач неправомірно приватизував, починаючи з 1984 року неодноразово, зокрема, й на вимоги позивача, була предметом розгляду та обстеження багаточисленних комісій різних рівнів та органів влади й місцевого самоврядування, рішення і висновки яких з 1985 по 2021 рік були і є однозначними, незмінними, не скасованими та залишаються чинними: межа між суміжними земельними ділянками проходить по стіні житлового будинку позивача. Вважає, що наведеними документами спір було вирішено однозначно і по суті. Земельна ділянка відповідача відмежована від земельної ділянки позивача металевими стовпцями та сіткою. Натомість, позивач висловлює заперечення щодо межі між земельними ділянками виключно в частині її проходження по стіні її житлового будинку. Стосовно інших межових знаків, якими закріплюється місцерозташування поворотних точок земельних ділянок ОСОБА_2 , то жодних доводів щодо неправомірності їх розміщення ОСОБА_1 не навела. Відповідач наводив також доводи, якими спростовував доводи позивачки про те, що він приватизував частину земельної ділянки, що знаходиться під її житловим будинком. Позивачем не надано жодних доказів, які б відповідали критеріям достовірності, достатності та допустимості щодо належності їй речових прав на частину приватизованої ОСОБА_2 земельної ділянки, а відтак порушення цих прав, оскільки така не є власницею земельної ділянки по АДРЕСА_2 , а її батько також не скористався правом на приватизацію виділеної йому для проведення такої процедури земельної ділянки. Відповідач наголосив, що у позові не викладені жодні обставини, якими позивач обґрунтовує свою вимогу стосовно приватизованої ним земельної ділянки з кадастровим номером :01:016:0519 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва площею 0,0136 га, як частини предмета спору, а також не зазначені докази, що підтверджують вказані обставини. Крім того, відповідач просив розподілити судові витрати у справі.

09.09.2022 на адресу суду надійшла відповідь на відзив відповідача ОСОБА_2 , у якій позивачка заперечувала доводи відповідача ОСОБА_2 , вважає такі безпідставними та необґрунтованими, наводила спростування таким (а.с. 147-178).

03.11.2022 постановлено ухвалу щодо закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав у такому наведених, а також з підстав, викладених у відповідях на відзив. Вказала, що вважає, що відстань від її будинку до земельної ділянки відповідача ОСОБА_2 повинна складати не менше 1 метра. Покликалася на ескізи забудови кварталу, згідно яких, на її думку, розмір відступу від будинку АДРЕСА_4 ) та огорожею сусіднього будинку АДРЕСА_5 ) вказаний не чітко. Згідно масштабу оригіналу кварталу №12 цей розмір складає близько 0,5 м, а межа проходить на віддалі від земельної ділянки. Посилається на те, що її будинок зі сторони земельної ділянки ОСОБА_2 має руйнування, а внаслідок приватизації ним земельної ділянки, така не має змоги вжити заходів з виконання ремонтних робіт. Зазначала, що конфлікт за земельні ділянки носить давній і стійкий характер, їх із ОСОБА_2 батьки також мали спір за земельні ділянки, який не було вирішено. Вважає, що приватизація земельної ділянки по межі стіни її будинку є неправомірною. Відповідач ОСОБА_2 зменшив розмір власного проїзду у двір через проведену ним реконструкцію, здійснює паркування свого автомобіля під її вікнами, що є порушенням норм ДБН і її права на приватне життя. Через приватизацію земельної ділянки ОСОБА_2 вона не може завершити процедуру приватизації належної їй земельної ділянки.

Представник позивача у судових засіданнях позов підтримала, просила такий задоволити, наводила доводи, що відображені у позові та відповідях на відзив. Покликалася на те, що хоча земельна ділянка під належним позивачці ОСОБА_1 будинком не приватизована, вона всеодно має майнові права на неї, оскільки земельна ділянка була сформована з моменту прийняття рішення Миколаївською міською радою народних депутатів Миколаївського району Львівської області від 29.08.1996 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок», посилалася на принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруд, наводила правове обґрунтування та зверталася до правових позицій Верховного Суду. Вказувала, що відповідачами порушено права позивача на володіння та користування земельною ділянкою по АДРЕСА_2 . Всупереч положенням чинного законодавства ОСОБА_1 жодним чином не повідомили про проведення погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами, не повідомили про процес проведення приватизації земельної ділянки відповідача ОСОБА_2 , внаслідок чого відбулося накладання земельних ділянок та незаконна приватизація частини земельної ділянки по АДРЕСА_2 , що знаходиться під житловим будинком позивачки, а також відбулося порушення норм ДБН. Вважає, що позовні вимоги є належним способом захисту порушеного права позивачки.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник просили відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відповіді на відзив. Крім того, представник відповідача заявив клопотання щодо надання 5-ти денного строку для подачі доказів про розмір витрат на правову допомогу на підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Суд встановив:

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом серії АЕІ №865276, посвідченого 04.04.2002 державним нотаріусом Миколаївської державної нотаріальної контори Алєксєєвою Г.М., на підставі заповіту, посвідченого 17.01.1997 державним нотаріусом Миколаївської ДНК за реєстровим №67, спадкоємцем зазначеного у заповіті майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 , яка проживає по АДРЕСА_3 . Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається, зокрема, із житлового будинку разом із господарськими будівлями, розташованого на земельній ділянці земель Миколаївської міської ради, що знаходиться в АДРЕСА_2 . Житловий будинок разом з господарськими будівлями належали померлому на підставі свідоцтва про право власності, виданого 30.07.1955 Миколаївським міським комунгоспом на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради від 29.06.1955 №188, зареєстрованого Стрийським міжміським бюро технічної інвентаризації від 30.07.1955 та записаного в реєстрову книгу за реєстровим №307 (а.с. 24).

Таким чином, земельна ділянка, на якій розташований отриманий позивачкою у спадщину будинок, не належала на праві приватної власності спадкодавцю батьку позивачки, та не була такою успадкована.

Рішенням Миколаївської міської ради народних депутатів Миколаївського району Львівської області ХІVсесії другого демократичного скликання від 29.08.1996 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок» вирішено передати у приватну власність безоплатно земельні ділянки для обслуговування будинку та господарських будівель (присадибну ділянку) громадянам у межах м. Миколаїв, серед яких під номером 129 вказано ОСОБА_3 , якому вирішено передати земельну ділянку площею 0,15 га по АДРЕСА_2 (а.с. 25-28).

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВАЕ №288217, посвідченого 21.03.2003 державним нотаріусом Миколаївської державної нотаріальної контори Алєксєєвою Г.М., спадкоємцем майна ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її син ОСОБА_2 , який проживає по АДРЕСА_1 . Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається, зокрема, із житлового будинку разом із господарськими будівлями, розташованого на земельній ділянці земель Миколаївської міської ради, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Житловий будинок разом з господарськими будівлями належали померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 її чоловікові, після смерті якого спадщину вона прийняла, але документально не оформила, на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок серії НОМЕР_1 , виданого 31.07.2022 Миколаївськоюю міською радою на підставі рішення виконкому тієї ж ради від 24.05.2022 №78, зареєстрованого Стрийським державним комунальним міжрайонним бюро технічної інвентаризації від 16.08.2002 та записаного в реєстрову книгу №2 за реєстровим №263 (а.с. 122).

Право власності ОСОБА_2 на вищевказаний житловий будинок також стверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1166177 від 05.08.2003 (а.с. 123)

07.06.2004 ОСОБА_2 звертався із письмовою заявою на ім`я голови Миколаївської міської ради з проханням призупинити приватизацію земельних ділянок ОСОБА_1 по АДРЕСА_6 , оскільки така запевнила його про те, що розмежування земельних ділянок із його буде проведено відповідно до рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради №36 від 26.03.1985, а саме по межі будинку. Вказав, що ОСОБА_1 є землекористувачем земельних ділянок АДРЕСА_3 і АДРЕСА_2 , тому нею було зміщене розмежування цих земельних ділянок у сторону земельної ділянки ОСОБА_2 , внаслідок чого його земельна ділянка зменшилася (а.с. 29).

Рішенням Миколаївської міської ради Миколаївського району Львівської області від 22.07.2004 №490 «Про розгляд звернень мешканців АДРЕСА_7 », ОСОБА_1 та ОСОБА_2 запропоновано звернутися до суду з метою вирішення спірного земельного питання, оскільки на неодноразові пропозиції комісії по землеустрою і природокористуванню сусіди не дійшли спільної згоди (а.с. 30).

Актом постійної комісії Миколаївської міської ради з питань землеустрою, містобудування та охорони навколишнього природного середовища від 20.11.2019 (а.с. 31, 129) з метою розгляду скарги ОСОБА_1 від 08.10.2019 у присутності обох конфліктуючих сторін ( ОСОБА_7 , ОСОБА_2 та ОСОБА_8 ) проведено виїзне комісійне засідання на предмет питань, порушених у скарзі, а саме «повернення скапу» шириною 0,75 м за старим дерев`яним будинком по АДРЕСА_2 за рахунок земельної ділянки сусідів Левицьких ( АДРЕСА_1 ). Комісією проведено перевірку наявних дозвільних (у тому числі архівних) документів та встановлено наступне:

1) ОСОБА_1 є власником двох житлових будинків АДРЕСА_3 і АДРЕСА_2 . Земельна ділянка по АДРЕСА_3 є приватизованою. Згідно державних актів на право власності на земельні ділянки ОСОБА_1 володіє земельними ділянками: площею 0,0999 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянки), кадастровий номер :01:016:0198; - площею 0,0683 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:016:0233.

Правовстановлюючі документи на земельну ділянку по АДРЕСА_2 ОСОБА_1 не виготовлялися. Присадибна земельна ділянка, яка використовується для обслуговування житлового будинку ОСОБА_2 , також не передавалася у приватну власність. Огорожа між спірними земельними ділянками зі сторони АДРЕСА_1 відсутня.

Питання щодо розмежування земельних ділянок АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1 неодноразово розглядалися з 1984 року по даний час як Миколаївською міською радою, так і районними та обласними комісіями, іншими державними установами. Конфліктна ситуація існувала ще між попередніми власниками житлових будинків ОСОБА_3 (батьком скаржника ОСОБА_1 ) та ОСОБА_6 .

Зокрема, комісією досліджено і проаналізовано наступні документи:

- лист виконавчого комітету Миколаївської міської ради народних депутатів від 19.11.1984 №260 на скаргу ОСОБА_3 та. ОСОБА_6 , у якому зазначено: «огорожу земельної білянки гр. ОСОБА_9 та гр. ОСОБА_10 від вул. Шевченка встановити згідно плану, тобто 21,35 м. Дальше від вулиці до будинку гр. Пришляка огорожа встановлюється сусідами по домовленості, але по межі згідно існуючих планів» (а.с. 48, 132);

- рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради народних депутатів від 26.03.1985 №36 «Про розмежування земельних ділянок до будинку гр. ОСОБА_9 від подвір`я гр. Левицького по АДРЕСА_7 », в пункті 2 якого вказано: «границю від АДРЕСА_1 до будинку гр. ОСОБА_3 встановити згідно плану 21,35 м, а від подвір`я гр. ОСОБА_11 по межі до стіни будинку гр. Пришляка» (а.с. 40, 133);

- лист виконавчого комітету Миколаївської районної ради народних депутатів Львівської області від 01.07.1986 №722 «Про розгляд скарги гр. ОСОБА_3 », адресований Президії Верховної Ради УРСР, у якому зазначається, що «скарги гр. ОСОБА_3 неодноразово розглядались на місці комісіями, як районними, так і обласними і визнавались безпідставними, про що йому роз`яснювалось як в усній, так і в письмовій формі... Гр. ОСОБА_12 вимагає долучення до своєї присадибної ділянки 70 см за будинком... Якщо виконати вимогу гр. Пришляка, то ширша його ділянки буде становити 14,5 м замість планової 13,8 м, а ширина ділянки гр. Левицького, яка на даний час і так менша планової, зменшиться ще на 70 см. На даний час знайдено довоєнну карту м. Миколаєва, яка підтверджує, що межа між ділянками гр. ОСОБА_9 та ОСОБА_13 завжди проходила по стіні будинку гр. ОСОБА_9 . На основі викладеного скарга ОСОБА_9 безпідставна і розгляду не підлягає, про що його повідомлялось неодноразово»;

- рішення виконкому Миколаївської міської ради народних депутатів №228 від 22.11.1988 «Про розмежування присадибних ділянок гр. ОСОБА_6 та ОСОБА_3 та станом землекористування для гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 », в констатуючій частині якого вказано наступне: «межа між ділянками була встановлена по рішенню виконкому Миколаївської міської ради від 26.03.85, яке було признано правильним різноманітними комісіями, які перевіряли скарги ОСОБА_3 , включаючи комісії з облвиконкому. Незважаючи на це, гр. ОСОБА_3 продовжив писати необґрунтовані скарги в різні інстанції, вимагаючи розширення своєї присадибної ділянки на 70 см за рахунок ділянки гр. ОСОБА_6 . При будівництві житлового будинку гр. ОСОБА_1 грубо порушила виданий їй план забудови ділянки, змістивши будинок на 2,2 м в сторону про ділянки свого батька гр. ОСОБА_3 , захопивши 53,57 кв.м. з його присадибної ділянки». Пунктом 5 даного рішення анульовано інвентаризаційні плани присадибних ділянок гр. ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , виготовлених Стрийським бюро інвентаризації в 1955 році (як зазначено в рішенні з грубими помилками) (а.с. 54, 134);

Суд зазначає, що крім наведеного, пунктом 4 вказано, що конфігурації земельних ділянок та границі між присадибними ділянками ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 встановити згідно плану, що додається до цього рішення. Позивачем не було додано вказаного плану, хоча вона покладала в обґрунтування своїх доводів те, що відбулося анулювання інвентаризаційних планів присадибних ділянок, зазначених у п. 5 даного рішення.

- лист Миколаївської міської ради народних депутатів від 31.05.1990 №65/2-19, адресованій голові Миколаївської районної ради народних депутатів, у якому зазначено «при неодноразовому розгляді на місці скарг комісії міськвиконкому та вищестоящих органів райвиконкому, облвиконкому прийшли до висновку, що право землекористування гр. Пришляка не було порушене. Отже, вважає скарги гр. Пришляка безпідставними»;

- рішення XXI-ої сесії 4-го демократичного скликання Миколаївської міської ради від 23.12.2005 року №915 «Про розгляд звернення гр. ОСОБА_1 про встановлення меж земельної ділянки», яким запропоновано вирішувати спірне земельне питання в судовому порядку (а.с. 32);

- рішення 2-го пленарного засідання IV-ої сесії 6-го демократичного скликання Миколаївської міської ради від 17.02.2011 №128/2 «Про розгляд звернень і заяв», яким повторно встановлено межу по стіні житлового будинку АДРЕСА_2 (а.с. 55, 135);

Вказане рішення було винесене з огляду на заяву ОСОБА_7 , який проживає по АДРЕСА_8 , про скасування рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26.03.1985 №36 «Про розмежування земельних ділянок до будинку гр. Пришляка від подвір`я гр. Левицького по АДРЕСА_7 ».

- рішення 1-го пленарного засідання 25-ої сесії 6-го скликання Миколаївської міської ради від 12.09.2014 №1332 «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_7 щодо повторного проведення розмежування земельних ділянок», яким залишено в силі рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26.03.1985 №36 та від 22.11.1988 №228, та підтверджено проходження межі між земельними ділянками по стіні житлового будинку АДРЕСА_2 (а.с. 56, 136).

У присутності комісії підтверджено, що для проведення ремонтних робіт Левицькі будуть надавати доступ Корецьким до будинку у випадку проведення ремонтних робіт.

Висновок комісії полягав у тому, що ОСОБА_1 інформовано, що межа між земельними ділянками встановлена по межі житлового будинку АДРЕСА_2 та підтверджена неодноразово прийнятими рішеннями Миколаївської міської ради (а.с. 31 (зворот), 129 (зворот)).

Відповідачем разом із відзивом було подано копію викопіювання з генплану, виданого 10.02.1948 земельної ділянки по АДРЕСА_9 , відповідно до якого ширина його земельної ділянки становить 9,0 м, що чітко встановлено на зображенні (а.с. 138).

У судових засіданнях відповідач неодноразово повідомляв, що ширина приватизованої ним земельної ділянки з кадастровим номером :01:016:0520 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд складає 8,24 м (до стіни житлового будинку позивачки), що вбачається з технічної документації із землеустрою, і навіть актом обстеження земельних ділянок АДРЕСА_3 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 від 29.12.2005, відповідно до якого станом на 2005 рік ширина його земельної ділянки становила 8,25 м, що є значно меншим від встановленого розміру генпланом від 1948 року.

З відповіді Миколаївської міської ради Миколаївського району Львівської області вих. №02-16/859 від 18.05.2020 ОСОБА_1 на її запит, встановлено, що у міській раді відстуня технічна документація, що була складена під час реалізації процедури приватизації земельної ділянки по АДРЕСА_2 ; технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в міську раду на затвердження не подавалася; рішення щодо зупинення процедури приватизації земельної ділянки по АДРЕСА_2 , міською радою не приймалося (а.с. 33).

З копії акту встановлення і узгодження меж земельної ділянки ОСОБА_2 з технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для індивідуального садівництва по АДРЕСА_1 , виготовленого ПП «Нива», вбачається, що проведено встановлення і узгодження меж ділянки ОСОБА_2 і опис положення їх на місцевості. Межа земельної ділянки для БОЖБ з сторони земельної ділянки ОСОБА_1 проходить по металевій огорожі та по стіні будинку; для індивідуального садівництва по металевій огорожі. Суміжний землекористувач ОСОБА_1 відсутня, вказано про акт від 29.07.2020 та рішення міської ради №1943 від 26.08.2020 (а.с. 35-36, 125, 137).

Актом обстеження меж суміжних земельних ділянок у АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1 комісією Миколаївської міської ради з питань землеустрою, містобудування та охорони навколишнього природного середовища від 29.07.2020 (а.с. 37, 130) проведено виїзне комісійне засідання з метою розгляду заяви ОСОБА_2 від 28.07.2020 та стосується погодження меж земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для індивідуального садівництва, розташованих по АДРЕСА_1 , у зв`язку з відмовою суміжного землекористувача по АДРЕСА_2 ОСОБА_1 від підписання акту встановлення і узгодження меж земельної ділянки у технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості), виготовленій ПП «Нива». Рекомендація комісії полягала у тому, щоб провести погодження меж земельних ділянок ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 в односторонньому порядку без підпису суміжного землекористувача та рекомендувати сесії Миколаївської міської ради затвердити акт комісії.

У вищевказаному акті наведено обґрунтування аналогічне вказаному в акті від 20.11.2019 (а.с. 37, 31).

19.02.2020 рішенням 64-тої чергової сесії 7-го скликання Миколаївської міської ради Миколаївського району Львівської області №1662 «Про надання дозволу ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості)», надано дозвіл ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 , а також на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0135 га для індивідуального садівництва по АДРЕСА_1 біля житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 124).

26.08.2020 рішенням 68-мої чергової сесії 7-го скликання Миколаївської міської ради Миколаївського району Львівської області №1943 «Про затвердження акту обстеження меж суміжних земельних ділянок у АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1 », затверджено акт обстеження меж суміжних земельних ділянок у АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1 , складений 29.07.2020 постійно діючою комісією Миколаївської міської ради з питань землеустрою, містобудування та охорони навколишнього середовища. Також вирішено врахувати при встановленні меж земельних ділянок по АДРЕСА_1 пропозиції комісії, викладені в акті (а.с. 38, 131).

24.02.2021 на 7-ій черговій сесії 8-го скликання Миколаївською міською радою Стрийського району Львівської області прийнято рішення №284 «Про передачу ОСОБА_2 земельних ділянок у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку та індивідуального садівництва», яким ОСОБА_2 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості), площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:016:0520, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та площею 0,0136 га, кадастровий номер :01:016:0519, для індивідуального садівництва. Вказані земельні ділянки безоплатно передано у приватну власність ОСОБА_2 (а.с. 39, 126).

Відповідно до копій витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №251927194 та №251929926, сформованих 09.04.2021, на підставі вищевказаного рішення Миколаївської міської ради за ОСОБА_2 зареєстроване право приватної власності на земельні ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер :01:016:0520, та площею 0,0136 га, кадастровий номер :01:016:0519 (а.с. 52, 127, 128).

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради народних депутатів Миколаївського району Львівської області №36 від 26.03.1985 «Про розмежування земельних ділянок до будинку гр. ОСОБА_9 від подвір`я гр. Левицького по АДРЕСА_7 » встановлено, що земельні ділянки гр. Левицьких та ОСОБА_9 не прямокутні, розміри ширини самих ділянок на план-схемі немає, подвір`я Левицьких вузьке між будинками 3,25 м, в`їзд пожежонебезпечний. Вирішено огорожу від АДРЕСА_1 до будинку гр. ОСОБА_3 встановити згідно плану 21,35 м, а від подвір`я гр. ОСОБА_6 по межі стіни будинку гр. ОСОБА_9 (а.с. 40, 133).

З копії акту обстеження земельних ділянок АДРЕСА_3 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 від 29.12.2005 на усне звернення ОСОБА_1 , комісією міської ради встановлено, зокрема, що ОСОБА_2 має план земельної ділянки, виготовлений Стрийським МБТІ, згідно якого ширина його земельної ділянки від вулиці повинна становити 9,0 м. Фактично ширина його ділянки становить 8,25 м. Рішенням №36 від 26.03.1985 виконкому Миколаївської міської ради було встановлено, що межа між земельними ділянками проходить по стіні старого будинку ОСОБА_1 . Дане рішення ОСОБА_1 не оскаржувалося (а.с. 46).

На підтвердження позовних вимог та доводів, позивачем долучено також копію схем (а.с. 41-42, 43-44); копію плану земельної ділянки АДРЕСА_3 , виданому ОСОБА_1 на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради депутатів трудящих від 22.12.1976 №304, затвердженого архітектором 26.01.1977, відповідно до якого не вбачається, що відстань між будинком АДРЕСА_2 та земельною ділянкою ОСОБА_2 становить більше 1 м, як на те посилається позивачка, цифрове позначення відстані на плані відсутнє (а.с. 47); копію довідки (а.с. 49); копію листа начальника Дрогобицького МБТІ від 30.03.1988 №60 (а.с. 50); відповідь начальника Дрогобицького МБТІ від 18.03.1991 №27 на заяву ОСОБА_3 від 07.03.1991 (а.с. 51); копію рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради депутатів трудящих від 10.04.1974 №82 «Про дозвіл ОСОБА_6 на реконструкцію житлового будинку у АДРЕСА_1 »; копію відповіді виконавчого комітету Миколаївської районної ради народних депутатів Львівської області від 30.03.1987 на скаргу ОСОБА_3 від 06.03.1987, згідно якої, серед іншого вказано, що реконструкція будинку ОСОБА_6 має необхідні документи, будівельні роботи проведені згідно виданого акту (а.с. 53); роздруківки фотознімків (а.с. 58-59); висновок за результатами проведення земельно-технічної експертизи (а.с. 165-171), підготовлений для подання до Миколаївського районного суду Львівської області у справах №447/2386/21 та №447/1553/22, виготовлений ОСОБА_14 на підставі звернення ОСОБА_1 від 21.07.2022, відповідно до якого встановити наявність накладання меж земельних ділянок по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 не видається можливим, оскільки на земельну ділянку АДРЕСА_2 не розроблено земельно-кадастрової документації.

Оцінка суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Частинами 3 та 1 статей 12 та 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області №284 від 24.02.2021 «Про передачу ОСОБА_2 земельних ділянок у приватну власність для будівництва й обслуговування житлового будинку та індивідуального садівництва», припинення речових прав ОСОБА_2 на земельні ділянки по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:016:0520 з визначеним цільовим призначенням для будівництва й обслуговування вищевказаного житлового будинку, господарських будівель і споруд (0,1 га) та кадастровий номер: :01:016:0519 з визначеним цільовим призначенням для індивідуального садівництва (0,0136 га) належить вказати наступне.

Органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (тут і надалі в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин), сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Статтею 12 ЗК України регламентовано повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно ч. 1, 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Крім цього, положеннями ст. 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно з п. «б» ч. 1. ст. 81 ЗК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної їх передачі із земель державної і комунальної власності.

Частиною 1 ст. 116 цього Кодексу визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності на земельні ділянки із земель комунальної власності за рішенням органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, при цьому, відповідно до положень пункту «а» ч. 3 цієї статті, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

Статтею 118 ЗК України передбачено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 118 ЗК України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. Рішення органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельних ділянок.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 звернувся із заявою до Миколаївської міської ради про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_1 .

19.02.2020 за результатами розгляду заяви було прийнято рішення №1662 (а.с. 124), яким надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості)», надано дозвіл ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 , а також на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0135 га для індивідуального садівництва по АДРЕСА_1 біля житлового будинку АДРЕСА_1 .

Частиною 2 ст. 55 Закону України «Про землеустрій», встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Приватним підприємством «Нива» виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 , після чого проведено державну реєстрацію земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

24.02.2021 на 7-ій черговій сесії 8-го скликання Миколаївською міською радою Стрийського району Львівської області прийнято рішення №284 «Про передачу ОСОБА_2 земельних ділянок у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку та індивідуального садівництва», яким ОСОБА_2 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості), площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:016:0520, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та площею 0,0136 га, кадастровий номер :01:016:0519, для індивідуального садівництва. Вказані земельні ділянки безоплатно передано у приватну власність ОСОБА_2 (а.с. 39, 126).

На підставі вищевказаного рішення 09.04.2021 було проведено державну реєстрацію права власності на вказані земельні ділянки.

Враховуючи наведене, суд вважає, що встановлені обставини справи переконливо свідчать про те, що Миколаївська міська рада діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Оскаржуване рішення Миколаївської міської ради від 24.02.2021 №284 є законним та прийнятим відповідно до норм Земельного кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Такі висновки суду знаходять підтвердження у матеріалах справи.

Водночас, на доводи позивачки щодо її зауважень до акту комісії від 20.11.2019 з розгляду скарги ОСОБА_1 від 08.10.2019, прийнятого у присутності обох конфліктуючих сторін ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) та акту обстеження меж суміжних земельних ділянок у АДРЕСА_2 і №32 від 29.07.2020, слід вказати наступне.

У судових засіданнях дійсно було встановлено, що акт комісії від 20.11.2019 (а.с. 31, 129) не затверджувався рішенням Миколаївської міської ради.

Водночас, акт обстеження меж суміжних земельних ділянок у АДРЕСА_2 і №32 від 29.07.2020 (а.с. 37, 130), було затверджено 26.08.2020 рішенням 68-мої чергової сесії 7-го скликання Миколаївської міської ради Миколаївського району Львівської області №1943 «Про затвердження акту обстеження меж суміжних земельних ділянок у АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1 », відповідно до якого затверджено акт обстеження меж суміжних земельних ділянок у АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1 , складений 29.07.2020 постійно діючою комісією Миколаївської міської ради з питань землеустрою, містобудування та охорони навколишнього середовища. Також вирішено врахувати при встановленні меж земельних ділянок по АДРЕСА_1 пропозиції комісії, викладені в акті. Вирішено провести погодження меж земельних ділянок ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 в односторонньому порядку без підпису суміжного землекористувача (а.с. 38, 131).

Позивачка та її представник покликалися в судових засіданнях на те, що погодження нею меж земельної ділянки ОСОБА_2 є обов`язковим та приватизація земельних ділянок не могла відбутися без такого погодження.

Проте, позивачкою не оскаржувалося рішення 68-мої чергової сесії 7-го скликання Миколаївської міської ради Миколаївського району Львівської області від 26.08.2020 №1943 «Про затвердження акту обстеження меж суміжних земельних ділянок у АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1 », таке є чинним та ніким не скасованим.

Відтак, факт належного повідомлення чи не повідомлення позивачки про присутність при погодженні меж земельних ділянок ОСОБА_2 мав би значення при розгляді питання про скасування рішення Миколаївської міської ради Миколаївського району Львівської області від 26.08.2020 №1943 «Про затвердження акту обстеження меж суміжних земельних ділянок у АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1 », а не при оскарженні рішення Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області від 24.02.2021 №284 «Про передачу ОСОБА_2 земельних ділянок у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку та індивідуального садівництва».

Захист земельних прав це передбачені законом способи охорони цих прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.03.2019 у справі №514/1571/14, провадження №14-552цс18, у постанові від 20.03.2019 у справі №350/67/15, провадження №14-652цс18, у постанові від 12.02.2020 у справі №545/1149/17, провадження №14-730цс19, зазначила про те, що стадія погодження меж земельної ділянки при виготовленні землевпорядної документації є допоміжною. Стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами. Із цього не випливає, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа акта погодження меж, слід вважати, що погодження меж не відбулося. Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів відмови. Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки правового значення вони не мають. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може бути підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів.

Непогодження суміжним землекористувачем меж земельної ділянки не є саме по собі підставою для прийняття органом місцевого самоврядування рішення про відмову у затвердженні технічної документації та переданні земельної ділянки у власність.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право:

Втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування передбачуваними.

Якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів.

Втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті першої Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності.

Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.

Будь-які приписи, зокрема і приписи Конвенції, слід застосовувати з урахуванням обставин кожної конкретної справи, оцінюючи поведінку обох сторін спору.

Судом у судових засіданнях встановлено, що конфлікт між домогосподарствами під номером АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 з приводу меж суміжних земельних ділянок носить давній та постійний характер, що знайшло своє підтвердження у досліджених судом наданих сторонами документах.

Як було зазначено, згідно належним чином засвідченої копії викопіювання з генплану, виданого 10.02.1948, щодо земельної ділянки по АДРЕСА_9 , ширина земельної ділянки ОСОБА_2 становить 9,0 м, що чітко встановлено на зображенні (а.с. 138).

Натомість надані позивачкою викопіювання схем (а.с. 41-42, 43-44), які належним чином не засвідчені, без пояснень, не дають можливості встановити обставини, на які така покликається.

Ширина приватизованої ним земельної ділянки з кадастровим номером :01:016:0520 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд складає 8,24 м (до стіни житлового будинку позивачки), що вбачається з технічної документації із землеустрою.

Відповідно до акту обстеження земельних ділянок АДРЕСА_3 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 від 29.12.2005, станом на 2005 рік ширина земельної ділянки ОСОБА_2 становила 8,25 м, що є значно меншим від встановленого розміру генпланом від 1948 року.

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради народних депутатів від 26.03.1985 №36 «Про розмежування земельних ділянок до будинку гр. ОСОБА_9 від подвір`я гр. Левицького по АДРЕСА_7 » встановлено, що подвір`я Левицьких між будинками вузьке 3,25 м, а в пункті 2 вказано, що межа подвір`я гр. ОСОБА_6 проходить по межі до стіни будинку гр. ОСОБА_9 » (а.с. 40, 133). Дане рішення не було оскаржене та є чинним.

Рішення 2-го пленарного засідання IV-ої сесії 6-го демократичного скликання Миколаївської міської ради від 17.02.2011 №128/2 «Про розгляд звернень і заяв», яким повторно встановлено межу по стіні житлового будинку АДРЕСА_2 (а.с. 55, 135) та рішення 1-го пленарного засідання 25-ої сесії 6-го скликання Миколаївської міської ради від 12.09.2014 №1332 «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_7 щодо повторного проведення розмежування земельних ділянок», яким залишено в силі рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26.03.1985 №36 та від 22.11.1988 №228, та підтверджено проходження межі між земельними ділянками по стіні житлового будинку АДРЕСА_2 (а.с. 56, 136) також не були скасовані або ж визнані незаконним, є чинними.

Відтак, з огляду на наявність рішень міської ради, прийнятих у 1985, 2011 та 2014 роках, щодо встановлення межі земельної ділянки ОСОБА_2 по стіні будинку ОСОБА_3 , факт обізнаності позивачки з наявністю таких рішень, такі нею не були оскаржені.

Отже, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися позивач та її представник як на підставу позовних вимог, оцінивши їх, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить висновку, що вказані позовні вимоги не підлягають до задоволення у зв`язку з їх недоведеністю.

Позовні вимоги щодо скасування рішення про державну реєстрацію речових прав ОСОБА_2 на земельні ділянки по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:016:0520 з визначеним цільовим призначенням для будівництва і обслуговування вищевказаного житлового будинку, господарських будівель і споруд (0,1 га) та кадастровий номер: :01:016:0519 з визначеним цільовим призначенням для індивідуального садівництва (0,0136 га) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.04.2021 №57547896 та №57548230 відповідно та скасування державної реєстрації в Державному земельному кадастрі вищевказаних земельних ділянок є похідними від позовної вимоги, у якій позивачка просила припинити речові права ОСОБА_2 на земельні ділянки по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:016:0520 з визначеним цільовим призначенням для будівництва й обслуговування вищевказаного житлового будинку, господарських будівель і споруд (0,1 га) та кадастровий номер: :01:016:0519 з визначеним цільовим призначенням для індивідуального садівництва (0,0136 га).

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Враховуючи те, що перші дві позовні вимоги не підлягають до задоволення, відтак, і дані похідні вимоги також не підлягають до задоволення.

На підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України, враховуючи клопотання представника відповідача, суд вважає за можливе вирішити питання про розподіл судових витрат у судовому засіданні, надавши час для подання доказів про розмір витрат на правову допомогу.

Керуючись ст. 12, 81, 116, 118, 122, 152, 155 Земельного кодексу України, ст. 25, 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 2, 3, 4, 13, 12, 81, 141, 259, 264, 265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позову відмовити.

Для вирішення питання про розподіл судових витрат призначити судове засідання на 10:00 год. 29.05.2023.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_10 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідачі:

- Миколаївська міська рада Стрийського району Львівської області, місцезнаходження: вул. Володимира Великого, 6, м. Миколаїв, Стрийський район, Львівська область, 81600, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 26411657;

- ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_11 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

Повний текст рішення складено 01.06.2023.

Суддя Головатий А. П.