Справа № 569/6201/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

секретар судового засідання Добровчан К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне скаргу ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) органу примусового виконання,-

ВСТАНОВИВ:

06 квітня 2023 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Панчелюгу Катерину Миколаївну звернулася до суду через систему «Електронний суд» зі скаргою на дії (бездіяльність) органу примусового виконання.

В огрунтування скарги зазначила, що при спробі здійснити реєстрацію майна в порядку спадкування нотаріус повідомив її про наявність арешту майна. Арешт накладений у виконавчому провадження № 27513971 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-4250 виданого 13.05.2011 Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" заборгованість за кредитним договором в сумі 19146, 31 грн., сплачений судовий збір в сумі 191,47 грн та витрати на інформаційно-тенічне забезпечення розгляду цивільних справ в сумі 120,00 грн, а всього 19 457,78 грн.

На підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 10.07.2011, виданої відділом державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції д/в ОСОБА_3 накладено арешт на все нерухоме майно належне ОСОБА_2 .

У зв?язку з одруженням та зміною прізвища ОСОБА_1 попередньо мала прізвища « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_5 ».

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, ОСОБА_6 після укладення шлюбу 07.12.2013 змінила прізвище на ОСОБА_4 .

11.05.2012 ОСОБА_2 повторно укладено шлюб та змінено прізвище на ОСОБА_7 .

02.11.2022 ОСОБА_1 на адресу Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції рекомендованим листом направлялася заява про скасування арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 10.07.2011, виданої відділом державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції д/в ОСОБА_3 .

Однак, у встановлені законодавством терміни відповідь на заяву не отримана.

І лише 21.03.2023 року простим листом отримано відповідь від ДВС, тому вважає, що лише 21.02.2023 року їй стало відомо про протиправну бездіяльність органу державної виконавчої служби.

Із відповіді ДВС їй стало відомо, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 27513971 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-4250 виданого 13.05.2011 Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" заборгованість за кредитним договором в сумі 19146, 31 грн., сплачений судовий збір в сумі 191,47 грн та витрати на інформаційно-тенічне забезпечення розгляду цивільних справ в сумі 120,00 грн, а всього 19 457,78 грн.

29.10.2012 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу по п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХIV від 21.04.1999.

Також на виконанні перебувало виконавче провадження № 21548131 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3278 виданого 23.07.2010 Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_8 солідарно на користь ВАТ КБ Надра 28 493,78 грн. та судові витрати по справі, а саме 404,94грн.

31.10.2010 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу по п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХIV від 21.04.1999.

Зазначає, що на момент звернення до суду не існує виконавчих проваджень, у межах яких позивач виступає боржником та накладено арешт на її майно.

Тому вважає за необхідне скасувати арешт на її майно, накладе державним виконавцем постановою від 10.07.2011, враховуючи і те, що виконавчі провадження стосовно неї завершені і на даний час відсутні будь-які відкриті виконавчі провадження стосовно неї.

У зв`язку із цим, скаржник вважає, що право на належне їй майно, а саме щодо вільного розпорядження ним, безпідставно обмежується, шляхом зберігання арешту, а тому такий арешт підлягає скасуванню в судовому порядку.

09 травня 2023 року до суду від відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов відзив на скаргу ОСОБА_1 , в якому представник просить скаргу залишити без розгляду. У випадку, якщо суд не прийме до уваги аргументи відділу щодо пропуску ОСОБА_1 строку на оскарження бездіяльності начальника Відділу, просить відмовити в задоволені скарги адвоката Панчелюги Катерини Миколаївни в повному обсязі. Зазначає, що днем з якого скаржник обраховує десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи, не може вважатися 21.03.2023, оскільки дана інформація була відома боржнику ще на прийомі у заступника начальника відділу Матвійчук І.О. 30.08.2022.

З огляду на наведене, скаржником пропущено строк оскарження постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № б/н від 10.07.2011 виконавчого провадження № 27513971.

Вказує, що в скарзі не обґрунтовано, в чому саме полягає бездіяльність начальника Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іщук Наталії Володимирівни, щодо не зняття арешту по постанові від 10.07.2011 та які норми права нею порушенні.

Зазначає, що при винесенні постанов про повернення виконавчого документу стягувачеві з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХIV від 21.04.1999 не передбачено зняття (скасування) арешту, накладеного на майно боржника.

У судове засідання скаржник та представник скаржника не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Представник відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд скарги у відсутність їх представника.

У відповідності до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка будь-кого із сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до такого висновку.

Судом встановлено, що відповідно до даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявна інформація про обтяження нерухомого майна, що належить ОСОБА_2 з реєстраційним номером обтяження 11376493 від 12.07.2011, яке зареєстровано на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 27513971 від 10.07.2011 виданої державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Гакало О.М., якою накладено арешт на все нерухоме майно.

Арешт накладений у виконавчому провадження № 27513971 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-4250 виданого 13.05.2011 Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" заборгованість за кредитним договором в сумі 19146, 31 грн., сплачений судовий збір в сумі 191,47 грн та витрати на інформаційно-тенічне забезпечення розгляду цивільних справ в сумі 120,00 грн, а всього 19 457,78 грн.

29.10.2012 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу по п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХIV від 21.04.1999 (в редакції чинній на момент повернення виконавчого документа).

Також згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 21548131 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3278 виданого 23.07.2010 Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_8 солідарно на користь ВАТ КБ Надра 28 493,78 грн. та судові витрати по справі, а саме 404,94грн.

31.10.2010 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу по п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХIV від 21.04.1999 (в редакції чинній на момент повернення виконавчого документа).

У зв?язку з одруженням та зміною прізвища ОСОБА_1 попередньо мала прізвища « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_5 ».

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, ОСОБА_6 після укладення шлюбу 07.12.2013 змінила прізвище на ОСОБА_4 .

11.05.2012 ОСОБА_2 повторно укладено шлюб та змінено прізвище на ОСОБА_7

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХIV від 21.04.1999 (в редакції чинній на момент повернення виконавчих документів) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Частиною 1 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХIV від 21.04.1999 передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Повернення виконавчого документа стягувачу по п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХIV від 21.04.1999 не є підставою для зняття арешту з майна боржника згідно ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХIV від 21.04.1999 (в редакції чинній на момент повернення виконавчого документа).

Оскільки, виконавче провадження завершене з підстав, які не передбачали зняття арешту з майна боржника, відтак державним виконавцем арешт з майна не знімався, так як закон не визначав можливості зняття арешту в такому випадку.

Разом з тим, відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Право на звернення зі скаргою до суду в рамках виконання судового рішення у цивільній справі регламентовано ст. 447 ЦПК України.

Згідно з частинами другою та третьою статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Частинами 1 та 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено випадки повернення виконавчого документу стягувачу та вказано, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 12 цього Закону.

Згідно ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Частиною 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у передбачених ч. 1 цієї статті випадках.

При цьому у ній не зазначено такого випадку, як закінчення виконавчого провадження у зв`язку з поверненням виконавчого документа стягувачу.

Верховний Суд в постанові від 09.04.2020 по справі № 732/1195/18 чітко зазначив, що закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документа стягувачу це складові завершення виконавчого провадження, проте вони мають різну правову підставу і відповідно різні правові наслідки. При закінчені виконавчого провадження стягувач позбавлений можливості повторно пред`явити виконавчий документ до виконання, а при поверненні виконавчого документу стягувачу, останнього не позбавлено можливості пред`явити виконавчий документ до виконання повторно. При цьому завершення виконавчого провадження через повернення виконавчого документу стягувачу не передбачає можливості зняття арешту з майна боржника, оскільки рішення суду не виконано.

Постановами державного виконавця від 29.10.12 та 31.10.2010 виконавчі листи повернуті стягувачам на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону № 606-XIV (в редакції чинній на момент повернення виконавчих документів), тобто, виконавчі провадження не є закінченими, а тому немає підстав для застосування правових наслідків, передбачених частиною другою статті 40 Закону № 606-XIV, у вигляді зняття арешту.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) вказано, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17 січня 2018 року у справі № 910/8019/15-г зазначено, що «державному виконавцю не надано право на зняття арешту з майна боржника, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення».

Наведене узгоджується з правовими нормами викладеними у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 березня 2020 року в справі № 137/1649/17 (провадження № 61-26969св18) у якій зазначено, що «згідно зі ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу не є підставою для закінчення провадження. Отже, зняття арешту з майна боржника пов`язується із закінченням виконавчого провадження, а не з поверненням виконавчого документа стягувачу».

Звертаючись до суду зі скаргою, скаржник вказував, що державний виконавець, повернувши виконавчий лист у виконавчому провадженні № 27513971 стягувачу, фактично закінчив виконавче провадження, однак не зняв арешт як того вимагає Закон України «Про виконавче провадження».

Жодних документів, що підтверджують виконання виконавчих документів по виконавчих провадженнях № 27513971 та № 21548131 ОСОБА_1 не надано.

Встановивши, що матеріали справи не містять доказів виконання рішення суду, добровільного погашення боржником боргу, суд відмовляє у задоволенні скарги ОСОБА_1 в частині зобов`язання зняти арешт, який накладений на все майно ОСОБА_1 на підставі постанови б/н від 10.07.2011 року.

Вимога щодо визнання неправомірною бездіяльність начальника Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іщук Наталії Володимирівни, також не підлягає до задоволення так, як скаржником не підтверджено жодним чином, в чому виразилась бездіяльність начальника Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іщук Наталії Володимирівни та що дана посадова особа повинна була виконати та не виконала та які саме норми Закону України «Про виконавче провадження» порушив державний виконавець при прийнятті постанови від 10.07.2011 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження при здійсненні виконавчого провадження, а зазначив лише, що арешт порушує право заявника вільно розпоряджатися своїм майном.

Керуючись ст.450,451ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) органу примусового виконання відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її складення.

Повний текст ухвали виготовлено 01.06.2023 р.

Суддя Н.Г. Кучина