Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7245/21
Номер провадження2/711/451/23
РІШЕННЯ
30 травня 2023 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого - судді Кондрацької Н.М.
за участю секретаря судового засідання - Мелещенко О.В.,
розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , третя особа: Придніпровський відділ державної виконавчої служби м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києва), Служба у справах дітей Черкаської міської ради про виселення, звернення стягнення на предмет іпотеки та розстрочку виконання рішення, -
Позивач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , третя особа: Придніпровський відділ державної виконавчої служби м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києва), Служба у справах дітей Черкаської міської ради про виселення, звернення стягнення на предмет іпотеки та розстрочку виконання рішення.
В обґрунтування уточненої позовної заяви зазначає, що між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 174 від 31.10.2006. згідно якого Позичальнику надано кредитні кошти в розмірі 220 000 грн. строком на 60 місяців. У зв`язку з невиконанням зобов`язань судом винесено рішення про стягнення заборгованості на користь позивача, яке перебуває на виконанні у Придніпровському відділі державної виконавчої служби м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києва) перебуває виконавче провадження № 46293426 від 06.02.2015р., яке відкрите на підставі виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31.10.2012р. по справі № 2314/4426/12, про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором в сумі 387519,30 грн.
В якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором укладено Іпотечний договір, де предмет іпотеки є нерухоме майно - чотирикімнатна квартира за АДРЕСА_1 . загальною площею 86, 3 кв.м. житловою площею 47, 9 кв.м., що належить боржнику ОСОБА_1 .
Згідно умов Іпотечного договору боржник взяли на себе зобов`язання відповідати перед Кредитором (Банком) за виконання зобов`язань за Кредитним договором у тому ж обсязі, як боржник і іпотекодавець.
Наразі органами виконавчої служби накладено арешт в рамках виконавчого провадження на предмет іпотеки, а саме на: нерухоме манно - нерухоме майно - чотирикімнатна квартира за АДРЕСА_1 , загальною площею 86, 3 кв.м., житловою площею 47, 9 кв.м. а саме проводився опис та арешт манна, але боржник неправомірно зареєстрував сторонніх осіб.
При намаганні провести опис майна Придніпровським ДВС, 19.07.2021 державним виконавцем здійснено вихід до боржника за адресою: АДРЕСА_2 , однак виконавчі дії неможливо було провести по причині відсутності власника/недопуску.
Згідно довідки Управління з державної реєстрації від 03.08.2021 у житловому будинку, що с предметом іпотеки та знаходиться за адресою: квартира за АДРЕСА_1 . загальною площею 86, 3 кв.м., житловою площею 47. 9 кв.м.
ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , - власник житла;
ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 - невістка;
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - син;
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - внук;
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - внучка.
07 лютого 2022 року ОСОБА_2 та інші відповідачі звернулися с заявою про врегулювання заборгованості за своїм кредитом шляхом оформлення розстрочки терміном до трьох років з щомісячним платежем 11 000 гри. Також додатково надано заяву до суду про визнання позову та розстрочення рішення суду.
А тому позивач просить: стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 174 від 31.10.2006 укладеного між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії - Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість в розмірі 387519,30 гри., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - па квартиру за АДРЕСА_1 , загальною площею 86,3 кв.м., житловою площею 47,9 кв.м., що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ;
виселити з предмету іпотеки - квартири за АДРЕСА_1 , загальною площею 86,3 кв.м., житловою площею 47,9 кв.м. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;
стягнути з Боржника на користь акціонерного товариством «Державний ощадний банк України в особі філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» судовий збір у розмірі сумі 8082 грн. 80 коп.;
розстрочити виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси області по справі № 711/7245/21 починаючи з дати винесення рішення.
Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2021, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацька Н.М. визначена для розгляду судової справи № 711/7245/21.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.11.2021 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання від 25.01.2022 до участі у справі залучено в якості третьої особи Службу у справах дітей Черкаської міської ради.
Відповідно до заяви представника третьої особи згідно доручення ОСОБА_6 , просить розглядати справу за її відсутності.
У поданій 26.05.2022 заяві про зміну предмету позову представник зазначає, що між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 174 від 31.10.2006. згідно якого Позичальнику надано кредитні кошти в розмірі 220 000 грн. строком на 60 місяців. У зв`язку з невиконанням зобов`язань судом винесено рішення про стягнення заборгованості на користь позивача, яке перебуває на виконанні у Придніпровському відділі державної виконавчої служби м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києва). Виконавче провадження № 46293426 від 06.02.2015р. відкрите на підставі виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31.10.2012р. по справі № 2314/4426/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором в сумі 387519,30 грн.
Боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Золотоніським МРВ УМВС України в Черкаській області від 08.05.2003р., проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
В якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором укладено Іпотечний договір) (далі - Іпотечний договір), де предмет іпотеки є нерухоме майно - чотирикімнатна квартира за АДРЕСА_1 . загальною площею 86, 3 кв.м., житловою площею 47, 9 кв.м., що належить боржнику ОСОБА_1 .
Згідно умов Іпотечного договору боржник взяв на себе зобов`язання відповідати перед кредитором (Банком) за виконання зобов`язань за Кредитним договором у тому ж обсязі, як боржник і іпотекодавець.
Наразі органами виконавчої служби накладено арешт в рамках виконавчого провадження на предмет іпотеки, а саме на нерухоме майно - чотирикімнатна квартира за АДРЕСА_1 , загальною площею 86, 3 кв.м., житловою площею 47, 9 кв.м., а саме проводився опис та арешт майна, але боржник неправомірно зареєстрував сторонніх осіб.
При намаганні провести опис майна Придніпровським ДВС, 19.07.2021 державним виконавцем здійснено вихід до боржника за адресою: АДРЕСА_2 , однак виконавчі дії неможливо було провести по причині відсутності власника та не допуску.
Згідно вимог ст. 7 ЗУ «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
Нормою закріпленою у ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до вимог п.4.1.5 Іпотечного договору. Іпотекодержатель/Позивач має право вимагати дострокового виконання зобов`язання, забезпеченого іпотекою, а якщо вимога не буде задоволена, незалежно від настання строку виконання Зобов`язання, звернути стягнення на предмет іпотеки, зокрема у разі, невиконання та/або неналежного виконання Іпотекодавцем Кредитного договору (у тому числі й щодо сплати будь-яких платежів, які повинні здійснюватися відповідно до Кредитного договору, якщо прострочення строку будь-якого з платежів або його частини становить більше 3 (трьох) місяців).
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та відсотки встановлені договором, відповідно до ст. 6 Відповідно етапі 12.ЗУ « Про іпотеку» - «Правові наслідки порушення обов`язків іпотекодавця» - У разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягненим на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Ст. 33 нього ж Закону вказує , що - у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі. задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Стаття 35. ЗУ « Про іпотеку» - Повідомлення про порушення основного зобов`язання та/або іпотечного договору, зазначає, що у разі порушення основного зобов`язання га/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стяг нення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору .
Ст. 36 ЗУ « Про іпотеку» - «Позасудове врегулювання» вказує, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягянення на предмет іпотеки.
Відповідно п. 7 Договору іпотеки - у випадку порушення Іпотекодавцем будь-якої з умов цього договору, або Позичальником умов кредитного договору та додаткових договорів до нього, Іпотекодержатель має право достроково вимагати від Іпотекодавця виконання зобов`язання передбаченого кредитним договорам та додатковими до нього договорами , при цьому, за власним вибором Іпотекодержателя.
Згідно з п. 7. Договору іпотеки - Іпотекодавець передає Іпотекодержателю за даним договором право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання . що є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.
А відповідно до п. 7.3.1 за вибором іпотекодержателя застосовується один з наведених способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя - за рішенням суду.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому ст.с.т. 37, 38 39 цього Закону: - Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору на своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.
Згідно п. 11.1. Договору іпотеки - у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань, встановлених договором іпотеки, відповідальність несе Іпотекодавець згідно чинного законодавства та умов договору іпотеки.
Згідно довідки Управління з державної реєстрації від 03.08.2021 у житловому будинку, що є предметом іпотеки та знаходиться за адресою: квартира за АДРЕСА_1 . загальною площею 86, 3 кв.м., житловою площею 47. 9 кв.м.
ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , - власник житла;
ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 - невістка;
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 -син;
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - внук;
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - внука.
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на переданий в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.
Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом 1 місяця з дня отримання цієї вимоги.
Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.
За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.
У разі невиконання вищезазначеного зобов`язання Банк залишає за собою право, в т.ч., але не виключно, застосувати позасудове врегулювання згідно із застереженням (п.7 Договору іпотеки) про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, встановленому ст.ст. 37, 38, 39 Закону України «Про іпотеку» в т.ч. задовольняння вимог іпотекодержателя забезпеченої іпотекою, а саме звернути стягнення на нерухоме майно - житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою : АДРЕСА_4 ,який належить боржнику іпотекадавцю та застосувати виселення всіх членів сім`ї.25 ЦК України.
Отже, при перевірці документів, поданих для передання в іпотеку житлового будинку (квартири), необхідно з`ясовувати наявність дітей в іпотекодержателя. Якщо є неповнолітні, банк установлює, чи мають вони право користування житловим приміщенням. За відсутності реєстрації в ньому на момент укладення оспорюваного договору фінустанова з`ясовує наявність у дитини іншого місця проживання.
«Водночас через практику ВСУ в питаннях звернення стягнення на іпотечне майно фактично сгягувач має право виселяти із житла малолітніх дітей». Так, у рішенні у справі №6-158цс14 ВСУ передбачив, що право членів сім`ї власника користуватися житловим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням такого права особи втрачається й право користування у членів його сім`ї. Тобто в стягувача є можливість виселяти дітей з іпотечного житла, посилаючись на вказану позицію ВСУ.»
Верховний Суд сформував позицію, згідно з якою застосуванню таких справах підлягають положення статей 391, та глави 32 «Право користування чужим майном» ЦК, оскільки застосування до регулювання житлових відносин положень ЖК, прийнятого ЗО червня 1983 року не відповідає реаліям сьогодення га змісту нинішніх суспільних відносин. Натомість ЦК України є кодифікованим актом законодавства, який прийнято пізніше, а тому темпоральна колізія норм права має вирішуватися саме на користь норм ЦК України.
Такий висновок зроблено Верховним Судом у своїй постанові від 16.12.2020 року у справі № 182/7347/18.
Отже, враховуючи вказаний висновок, у випадку виникнення протиріч між нормами вказаних законів, що регулюють одній ті самі правовідносини, застосуванню підлягають норми ЦК.
Щодо реєстрації осіб в предметі іпотеки.
У разі перебування житла в іпотеці реєстрація місця проживання особи здійснюється лише за наявності згоди відповідного іпотекодержателя
Кабінет Міністрів України підтримав проєкт постанови Міністерства юстиції «Про внесення змін до Правил реєстрації місця проживання», якою врегульовуються особливості реєєстрації місця проживання в іпотечному житлі.
«Зміни У правила реєстрації необхідні, аби створити сприятливі умови для подальшого розвитку іпотечного кредитування в Україні, а також удосконалити механізми захисту майнових прав іпотекодержателя га житлових прав іпотекодавця». -
Постановою передбачається, що у разі перебування житла в іпотеці або в довірчій власності, що є одним із способів забезпечення виконання зобов`язань, реєстрація місця проживання особи здійснюється лише за наявності згоди відповідного іпотекодержателя або довірчого власника.
Крім того, з метою перевірки права власності особи, що подала заяву для реєстрації місця проживання, на відповідне житло, а також перевірки перебування такого житла в іпотеці або в довірчій власності передбачається обов`язок працівника органу реєстрації використовувати відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього.
«Нові правові механізми усувають перешкоди для звернення стягнення на житло, що перебуває в іпотеці або довірчій власності, та. відповідно, полегшують доступ до іпотечного кредитування»
Отже реєстрація осіб була проведено з порушенням чинного законодавства, постанови Міністерства юстиції «Про внесення змін до Правил реєстрації місця проживання», а саме проведено без згоди відповідного іпотекодержателя.
Постанова Верховного СУДУ У складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 березня 2019 року у справі № 1612/2343/12 (згода органу опіки на продаж житла, у якому зареєстрована дитина, але яке не належить її батькам, не потрібна).

Велика Палата зазначає, що порядок отримати дозвіл органу опіки га піклування щодо його реалізації стосується лише випадків виконання судових рішень, які не стосується звернення на стягнення на конкретно визначене майно. Можна прийти до висновку, що вказане правило не розповсюджується на судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Що ж стосується випадків зловживання своїми правами з боку боржника (у даній справі це була реєстрації місця проживання дітей у період наявного відкритого виконавчого провадження), то такі дії не можуть свідчити про виникнення у дітей житлових прав на спірну квартиру.

Тобто, якщо майно, як у даній справі належить бабі/діду дітей, які не позбавлені батьківською піклування, то не можна визнавати протиправними дії виконавця через здійснення боржником дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення, що прямо заборонено законом.

Щодо реагування відповідно до запропонованої розстрочки виконання рішення.

07 лютого 2022 року ОСОБА_2 та інші відповідачі звернулися с заявою про врегулювання заборгованості за своїм кредитом шляхом оформлення розстрочки терміном до трьох років з щомісячним платежем 11 000 грн. Також додатково надано заяву до суду про визнання позову та розстрочення рішення суду

Відповідно до ст. 435 ЦП К України за заявою сторони суд. який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувана чи виконавця (у випадках, встановлених законом). - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1)ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї. її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Просить прийняти уточнення позовних вимог по цивільній справі № 711/7245/21. Стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 174 від 31.10.2006 укладеного між AT «Ощадбанк» та ОСОБА_1 . на користь акціонерного товариства „Державний ощадний банк України, заборгованість в розмірі 387519.30 грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - на квартиру за АДРЕСА_1 , загальною площею 86, 3 кв.м., житловою площею 47, 9 кв.м.. що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ; виселити з предмету іпотеки, - квартири за АДРЕСА_1 . загальною площею 86, 3 кв.м.. житловою площею 47. 9 кв.м.: ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 „ - власник житла, ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 -- невістка; ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 -син; ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_4 - внук; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 внука, стягнути з Боржника на користь акціонерного товариством .Державний ощадний банк України- в особі філії - Черкаське обласне управління AT «Ощадбанк» судовий збір у розмірі сумі 8082, 80 грн.; розстрочити виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси області по справі № 711/7245/21 починаючи здати винесення рішення.

Ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання від 29.08.2022 підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до розгляду по суті. У засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги датовані ним 18.05.2022.

Представник позивача у заяві від 04.04.2022 року просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував щодо винесення заочного рішення.

Інші учасники справи до суду не з`явились, про причини неявки не повідомили.

Окремими заявами від 23.02.2022 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 визнали позовні вимоги та просили розстрочити виконання рішення суду до 36 місяців з щомісячними платежами у розмірі 11000 грн. Розгляд справи просили проводити за їх відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Між ОСОБА_1 та АТ «Ощадбанк» в особі керуючого філії 31.10.2006 укладено Кредитний договір № 174.

Згідно умов Договору ОСОБА_1 отримано кошти в сумі 200 000,00 (двісті тисяч) грн., на споживчі цілі. Кредит надано на 60 (шістдесят) місяців з остаточним терміном погашення не пізніше 30.10.2011 зі сплатою 15% річних за користування кредитом.

Згідно п. 3.3.3. Договору, позичальник зобов`язується здійснювати точно у строки погасити кредит та своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, а у разі невиконання на першу вимогу банку сплатити штрафні санкції.

Відповідно до п.п. 3.3.4. у разі порушення вимог достроково повернути кредит з одночасною сплатою відсотків за фактичний час користування кредитними ресурсами та/або пені. Відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов`язаннях, що випливають з цього договору.

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.09.2012 позовні вимоги прокурора м. Черкаси в інтересах держави, в особі Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк Українидо ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк Українизаборгованість за Кредитним договором № 174 від 31.10.2006 року в сумі 387519 грн. 30 коп.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішення набрало законної сили.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором 31.10.2006 року між ОСОБА_7 та АТ «Ощадбанк» укладено Іпотечний договір (реєстровий № 4917).

Згідно умов Іпотечного договору ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання відповідати перед кредитором (Банком) за виконання зобов`язань за Кредитним договором у тому ж обсязі, як боржник і іпотекодавець.

В зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань по Кредитному договору та у відповідності до вимог Кредитного договору, 01.10.2021 Позичальнику було надіслано Іпотечну вимогу (про дострокове повернення кредиту та виселення) № 121.20-18/1810 з вимогою протягом тридцяти календарних днів з дня отримання вимоги погасити заборгованість перед банком в розмірі 387519,30 грн.

Відповідач ОСОБА_1 вимогу не виконав.

Відповідно до вимог п. 3.1.4 Іпотечного договору, Іпотекодержатель/Позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки та реалізувати його в порядку передбаченого договором, зу випадку невиконання або ненгалежного виконання зобов`язання за кредитним договором.

Згідно з п. 6.1. Договору іпотеки - Іпотекодержателю за даним договором набуває право звернення стягенння на предмет іпотеки, у випадку, якщо настання строку платежу зобов`язання не буде виконано або у разі не виконання своїх зобов`язань, а відповідно до п. 6.2 за вибором іпотекодержателя застосовується один з наведених способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя - за рішенням суду.

Згідно п. 1.1. Договору іпотеки - у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань, встановлених договором іпотеки, відповідальність несе Іпотекодавець згідно чинного законодавства та умов договору іпотеки.

Іпотекодавцем не виконані взяті на себе зобов`язання та недотримані умови, передбачені п. 3.3.3 Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України наслідком порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідност. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, статтею 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно з ст. 40 Закону України "Про іпотеку", звернення стягнення на передане в іпотеку житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення, зазначено, що виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Згідно довідки Управління з державної реєстрації від 03.08.2021 у житловому будинку, що с предметом іпотеки та знаходиться за адресою: квартира за АДРЕСА_1 . загальною площею 86, 3 кв.м., житловою площею 47. 9 кв.м.

ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , - власник житла; ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 - невістка; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - син; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - внук; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - внучка.

Згідно з ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР, громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 ЖК УРСР, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Системний аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців підлягають застосуванню положення ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК УРСР.

Відповідно до частин 1, 2 статті 11 Закон України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

А отже обов`язок і відповідальність за створення належних умов для проживання дитини покладається на її сім`ю, тобто в даному випадку батьків.

Згідно ч. 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що неповнолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає.

Права неповнолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини непроживання неповнолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для неповнолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків.

Неповнолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками.

Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність в матеріалах справи поданих представником позивача доказів, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи та достатність доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування, що дає суд змогу дати відповідну належну оцінку доказам та ухвалити законне, обгрунтоване рішення по суті спору, тому заявлені вимоги підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 247, 263-265, 280-289, 354 ЦПК України, ст. 109 ЖК УРСР, ст.ст. 7, 33, 40 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 29, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 174 від 31.10.2006 укладеного між AT «Ощадбанк» та ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства „Державний ощадний банк України, заборгованість в розмірі 387519.30 грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - на квартиру за АДРЕСА_1 , загальною площею 86, 3 кв.м., житловою площею 47, 9 кв.м., що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Виселити з предмету іпотеки - квартири за АДРЕСА_1 , загальною площею 86, 3 кв.м. житловою площею 47. 9 кв.м.: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - власник житла, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - невістка; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - син; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - онук; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,- онука.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь акціонерного товариства Державний ощадний банк України - в особі філії - Черкаське обласне управління AT «Ощадбанк», судовий збір у розмірі сумі 8082, 80 грн.

Розстрочити виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси області по справі № 711/7245/21 починаючи з дати винесення рішення терміном на 3 (три) роки.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Головуючий: Н. М. Кондрацька