Справа № 167/154/23
Номер провадження 2/167/87/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2023 року місто Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Н.В. Шептицької,

з участю:

секретаря судового засідання Л.О. Матвійчук,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 , про визнання права власності в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

15.02.2023 року позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування, мотивуючи свій позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його троюрідний брат ОСОБА_4 , який прийняв спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 баби ОСОБА_5 , яка склала на його ім`я заповіт, шляхом спільного проживання на день її смерті.

В січні 2023 року позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 . Проте, йому було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та відсутністю документів, що посвідчують речове право ( свідоцтва про право на спадщину) на ім`я спадкодавця ОСОБА_4 .

Враховуючи ту обставину, що позивач вчасно і належним чином прийняв спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_4 і йому було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право власності на дане спадкове майно з незалежних від нього причин, просить суд визнати за ним право власності на наступне спадкове майно:

- житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку розміром 0, 2500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд;

- земельну ділянку розміром 0, 3500 га для ведення особистого підсобного господарства, що складається з: 1) земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0631, площею 0, 0800 га, для ведення особистого селянського господарства; 2) земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0621, площею 0, 1200 га, для ведення особистого селянського господарства; 3) земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0620, площею 0, 1500 га, для ведення особистого селянського господарства;

- земельну ділянку площею 2, 5163 га, кадастровий номер :01:002:0496, для ведення особистого селянського господарства;

- земельну ділянку площею 2, 1242 га, кадастровий номер :01:002:0483, для ведення особистого селянського господарства.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 20.02.2023 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, в порядку підготовки справи до судового розгляду по суті витребувані письмові докази, підготовче засідання призначено на 14.03.2023 року ( ас 55-56), в якому було оголошено перерву до 21.03.2023 року.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 21.03.2023 року задоволено клопотання позивача, замінено первісного відповідача ОСОБА_3 на належного відповідача Рожищенську міську раду Луцького району Волинської області, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 , підготовче засідання відкладено на 25.04.2023 року ( ас 104-106).

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 25.04.2023 року підготовче провадження закрито і призначено справу до судового розгляду по суті на 11.05.2023 року ( ас 124-125), в якому оголошено перерву на 16.05.2023 року.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 16.05.2023 року судове засідання відкладено на 06.06.2023 року ( ас 157-159).

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча були вчасно і належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи ( ас 160, 161, 162, 166, 168, 169).

31.05.2023 року представник позивача адвокат І.І. Велимчаниця подав суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його та позивача відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити ( ас 170).

05.06.2023 року представник відповідача подав суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, проти заявлених вимог не заперечує ( ас 171).

Суд ухвалив розгляд справи проводити у відсутності учасників справи, на підставі частини 1 статті 223 ЦПК України.

Згідно частин 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення ( виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття рішення у цій справі є 06.06.2023 року - дата складення повного судового рішення.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, дослідивши і об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , який був троюрідним братом позивача ОСОБА_1 , і після смерті якого залишилося спадкове майно:

- житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельна ділянка розміром 0, 2500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд;

- земельна ділянка розміром 0, 3500 га для ведення особистого підсобного господарства, що складається з: 1) земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0631, площею 0, 0800 га, для ведення особистого селянського господарства; 2) земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0621, площею 0, 1200 га, для ведення особистого селянського господарства; 3) земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0620, площею 0, 1500 га, для ведення особистого селянського господарства;

- земельна ділянка площею 2, 5163 га, кадастровий номер :01:002:0496, для ведення особистого селянського господарства;

- земельна ділянка площею 2, 1242 га, кадастровий номер :01:002:0483, для ведення особистого селянського господарства.

Дане спадкове майно ОСОБА_4 прийняв після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 баби ОСОБА_5 , яка склала на його ім`я заповіт, шляхом постійного проживання із спадкодавцем ОСОБА_5 на день її смерті.

Крім позивача, є інші спадкоємці після смерті ОСОБА_4 , зокрема його дочка ОСОБА_2 , яка у встановленому законом порядку та строки відмовилася від прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 на користь позивача, який вчасно і належним чином прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 , як спадкоємець п`ятої черги за законом.

Позивачу було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та відсутністю документів, що посвідчують речове право (свідоцтва про право на спадщину) на ім`я спадкодавця ОСОБА_4 .

Дані обставини підтверджуються дослідженими безпосередньо у судовому засіданні письмовими доказами: Свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 від 20.12.2018 року ( ас 10); Свідоцтвом про народження ОСОБА_1 від 10.11.1986 ( ас 11); Свідоцтвом про народження ОСОБА_6 від 07.03.1959 року ( ас 12); Свідоцтвом про смерть ОСОБА_6 від 08.02.2017 року ( ас 13); Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 2 від 16.09.2020 року ( ас 14); експертним висновком від 23.09.2020 року ( ас 15); Свідоцтвом про смерть ОСОБА_7 від 15.09.2020 року ( ас 16); Свідоцтвом про народження ОСОБА_8 від 13.04.1971 року ( ас 17); скороченою випискою свідоцтва про шлюб ( ас 18); Свідоцтвом про смерть ОСОБА_5 від 07.03.2014 року ( ас 19); скороченою випискою свідоцтва про народження ОСОБА_9 ( ас 20); Свідоцтвом про одруження від 02.12.1961 року ( ас 21); Свідоцтвом про смерть ОСОБА_10 від 17.02.2018 року ( ас 22); архівною довідкою від 21.12.2019 року ( ас 23); заповітом ОСОБА_5 від 30.01.2001 року на ім`я ОСОБА_4 ( ас 24); Витягом № НВ-022 від 14.02.2022 року з Державного земельного кадастру про земельну ділянку ( ас 25-27); Витягом № НВ-022 від 15.02.2022 року з Державного земельного кадастру про земельну ділянку ( ас 28-30); Витягом № НВ-022 від 12.07.2022 року з Державного земельного кадастру про земельну ділянку ( ас 31-32); Витягом № НВ-022 від 16.02.2022 року з Державного земельного кадастру про земельну ділянку ( ас 33-35); Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 333501 від 24.06.2010 року ( ас 36); Витягом № НВ-023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 06.02.2023 року ( ас 37);

Витягом № НВ-023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 06.02.2023 року ( ас 38); Витягом № НВ-023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 06.02.2023 року ( ас 39); Витягом № НВ-023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 06.02.2023 року ( ас 40); Витягом № НВ-023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 08.02.2023 року ( ас 41); Витягом № НВ-023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 08.02.2023 року ( ас 42); Висновком про вартість об`єкта оцінки ( ас 43); постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.01.2023 року ( ас 45-46); витягом з погосподарської книги № 5 за 2011-2015 роки ( ас 47); технічним паспортом на об`єкт нерухомого майна ( ас 48-50); довідкою № 317 від 18.06.2019 року ( ас 51); довідкою приватного нотаріуса від 06.05.2021 року № 117/01-16 ( ас 52); матеріалами спадкової справи № 99/2019 року до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 ( ас 65-86); Випискою з рішення сесії сільської ради від 28.12.1993 року № 5/7 ( ас 153).

Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права.

Згідно статті 1217 ЦК України ( далі - ЦК в редакції станом на 05.03.2014 року і станом на 19.12.2018 року), спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно частини 1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно частини1 статті 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Згідно частини 3 статті 1223, частини 1 статті 1220, частини 1 статті 1270 ЦК України, здійснення права на спадкування, право на спадщину виникає у день її відкриття. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Не допускається прийняття спадщини з умовою чи застереженням. Так, не можна прийняти лише якусь частину майна, що входить до складу спадщини, а від іншої частини відмовитися взагалі чи прийняти її під якоюсь умовою. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

В судовому засіданні встановлено, що спадкове майно, яке належало на день смерті ОСОБА_5 , її онук ОСОБА_4 , як спадкоємець за заповітом від 30.01.2001 року ( ас 24), прийняв шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем на день її смерті, що підтверджується довідкою № 317 від 18.06.2019 року ( ас 51) і довідкою приватного нотаріуса від 06.05.2021 року № 117/01-16 ( ас 52).

Також в судовому засіданні встановлено, що спадкове майно після смерті ОСОБА_4 вчасно і належним чином прийняв спадкоємець за законом п`ятої черги позивач ОСОБА_1 , шляхом подачі 19.06.2019 року заяви про прийняття спадщини до нотаріуса, про що свідчить запис в Книзі обліку спадкових справ.

Крім ОСОБА_1 є інші спадкоємці ОСОБА_4 , а саме його дочка ОСОБА_2 , яка від прийняття спадщини відмовилася на користь ОСОБА_1 , про що подала відповідну заяву, що відповідає вимогам частини 2 статті 1274 ЦК України, згідно якої спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4 немає. Пережилого подружжя також немає.

Дані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи № 99/2019 року до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 ( ас 65-86).

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до частини 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до пункту 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2002 року № 5 « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Судом встановлено, що позивач належним чином зареєструвати право власності на спадкове майно, яке він прийняв в порядку спадкування за законом, належним чином немає можливості через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельні ділянки та відсутністю документів, що посвідчують речове право (свідоцтва про право на спадщину) на ім`я спадкодавця ОСОБА_4 , про що приватним нотаріусом винесено відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

До 19 січня 1996 року, згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в населених пунктах. Обов`язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об`єкти нерухомості введено лише з 29 червня 1998 року. Саме цього дня набрала чинності Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09 червня 1998 року №121.

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації ( зокрема й право власності на нерухоме майно - частина 1 статті 4 Закону).

Згідно із частиною 4 статті 3 вищезазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Крім того, Порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР був встановлений інструкцією, яка була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року та втратила чинність згідно наказу Держжитлокомунгоспу N 56 від 1З грудня 1995 року.

Згідно з пунктами 4, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах ( пункт 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади ( публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Пленум Верховного Суду України у п 9 своєї постанови від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснив, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Вказаною інструкцією обов`язковою була реєстрація права власності на житлові будинки в органах БТІ лише у містах і селищах міського типу, однак не у сільській місцевості.

Відповідно до статті 31 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п 43 Постанови КМУ від 25 грудня 2015 року № 1127 « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані:

- документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги;

- виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.

Дані нормативно-правові акти та встановлені у судовому засіданні обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , рік побудови 1958, побудований відповідно до діючого на час його будівництва законодавства і право власності на нього належним чином було зареєстровано органом місцевого самоврядування, згідно запису в погосподарській книзі № 5 за 2011-2015 роки Пожарківської сільської ради Рожищенського району Волинської області за ОСОБА_5 ( ас 47), а також підтверджується витягом з погосподарської книги, виданого виконавчим комітетом Рожищенської міської ради 07.05.2021 року № 167 ( ас 85).

Згідно листа № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року « Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз`яснив, що відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідно до статті 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на придбане, побудоване до набрання чинності Законом України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Аналогічну правову позицію було висловлено ВСУ у постанові від 13 червня 2012 р. у справі № 6-54цс12, яка є обов`язковою для врахування судами України.

Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із частиною 3 статті 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини» й пов`язує з виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення в спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державної реєстрації права.

Такий висновок зробив ВС в постанові №523/3522/16-ц.

Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом п`ятої черги після смерті ОСОБА_4 , який належним чином прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 , але не одержав свідоцтва про право власності на спадщину та не здійснив державної реєстрації права. Вказана обставина позбавляє ОСОБА_1 належним чином зареєструвати право власності на спадкове майно, що залишилося після смері ОСОБА_4 , яке він прийняв у встановленому законом порядку та строки, як спадкоємець п`ятої черги за законом, а тому суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення і слід визнати за позивачем право власності на спірне спадкове майно.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити також наступне.

Розглянувши позов, пред`явлений до Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області, суд врахував, що територіальна громада ( в особі органу місцевого самоврядування) може бути відповідачем у даній справі, оскільки, крім позивача, відсутні інші спадкоємці за законом та/або за заповітом, які прийняли спадщину, як вбачається з матеріалів спадкової справи № 99/2018.

Судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись статтями 7, 8, 10, 11, 12, 13, 77-81, 83, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 , про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування на:

-житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- земельну ділянку розміром 0, 2500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_2 ;

- земельну ділянку розміром 0, 3500 га для ведення особистого підсобного господарства, що складається з: 1) земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0631, площею 0,0800 га, для ведення особистого селянського господарства; 2) земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0621, площею 0, 1200 га, для ведення особистого селянського господарства; 3) земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0620, площею 0, 1500 га, для ведення особистого селянського господарства;

- земельну ділянку площею 2, 5163 га у межах згідно з планом, кадастровий номер :01:002:0496, для ведення особистого селянського господарства;

- земельну ділянку площею 2, 1242 га у межах згідно з планом, кадастровий номер :01:002:0483, для ведення особистого селянського господарства,

як на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судові витрати залишити за позивачем ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер платника податків: НОМЕР_1 .

Відповідач: Рожищенська міська рада Луцького району Волинської області, адреса: місто Рожище Луцького району Волинської області, вулиця Незалежності, 60, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер платника податків: не відомий.

Дата складення повного тексту рішення суду: 06.06.2023 року.

Головуючий суддя Н.В. Шептицька