Номер провадження: 22-ц/813/6229/23
Справа № 509/853/23
Головуючий у першій інстанції Козирський Є.С.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
17.07.2023 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Карташова О.Ю., Лозко Ю.П.,
за участю секретаря судового засідання Сінько А.І.,
учасники справи:
відповідачі Приватне акціонерне товариство «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу
за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»,
в частині оскарження додаткового рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 квітня 2023 року,
за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_2 про стягнення шкоди.
Овідіопольський районний суд Одеської області рішенням від 11 квітня 2023 року позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою задовольнив.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі в частині оскарження додаткового рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 квітня 2023 року Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», просить додаткове рішення суду в частині позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі в частині оскарження додаткового рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 квітня 2023 року Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» зазначає, що заявлена сума витрат не відповідає критеріям реальності, з огляду на те, що цей спір є спором незначної складності, спірні правовідносини не передбачають дослідження і застосування адвокатом великої кількості нормативно-правових актів, позовна заява не є обємною та не містить великої кількості правових висновків Верховного Суду. Нормативно-правове обґрунтування позову ґрунтується на положеннях двох статтях Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
(2) Позиція інших учасників справи
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24.05.2023 року про відкриття провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в частині оскарження додаткового рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 квітня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.
ОСОБА_1 отримав копію ухвали про відкриття апеляційного провадження від 24.05.2023 року та копію апеляційної скарги 31.05.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
У відзиві на апеляційну скаргу в частині апеляційної скарги на додаткове рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 квітня 2023 року просить останнє залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на не доведення відповідачем не співмірності витрат на правову допомогу.
Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» отримало 06.06.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 , та представник Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
Позивач судову повістку отримав 13.06.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Представник позивача у судовому засіданні апеляційну скаргу в частині оскарження додаткового рішення просив залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та його представник Пилипець А.Ю. судові повістки отримали 14.06.2023 року та 13.06.2023 року відповідно, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. В прохальній частині апеляційної скарги представник ОСОБА_3 просив у випадку неявки в судове засідання проводити розгляд справи за його відсутності.
ОСОБА_2 у судовому засіданні вважав, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача та відповідача ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Із тексту апеляційної скарги вбачається, що додаткове рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 квітня 2023 року в частині стягнення судових витрат на правничу допомогу з відповідача ОСОБА_2 ніким із сторін не оскаржується, тому рішення суду в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції згідно положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку № 12 від 24 жовтня 2008 року.
Апеляційний суд вважає, що додаткове рішення суду в оскаржуваній частині прийнято з порушенням норм процесуального права, з огляду на наступне.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (частини перша та друга статті 15 ЦПК України).
Відповідно до частин першої, п`ятої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Овідіопольський районний суд Одеської області рішення ухвалив 11.04.2023 року. Розгляд справи відбувся без участі сторін.
20.04.2023 року від позивача надійшла заяв про ухвалення додаткового рішення, обґрунтована посиланням на п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України.
Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21-ц (провадження № 12-14гс22) зазначено, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України. З аналізу норми статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: - фіксованого розміру, - погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
Пунктом 1.1 розділу 1 договору про надання правничої допомоги від 18.01.2023 року передбачено, що бюро зобов`язується здійснити надання правової допомоги клієнту на стадії судового розгляду у суді першої інстанції у справі щодо стягнення моральної та матеріальної шкоди спричиненої в результаті вчинення кримінального правопорушення за фактом ДТП, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати необхідні для виконання вказаного договору.
З опису виконаних робіт від 14.02.2023 року на виконання умов договору № 153/23 від 18.01.2023 року убачається, що адвокатом надавались послуги: консультація 2 години 2000 грн; підготовка звернення до страхової компанії та формування необхідних додатків 2 години по 2000 грн, пошук та підготовка правової позиції 2 години 4000 грн, складання процесуальних документів та формування додатків 6 годин 8000 грн.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Апеляційний суд враховує відсутність в матеріалах справи доказів направлення та отримання відповідачем заяви про ухвалення додаткового рішення.
Тому апеляційним судом приймаються до уваги посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що заявлена позивачем сума витрат не відповідає критеріям реальності та співмірності.
Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що частинами першою-другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представником позивача зазначалось про солідарне стягнення з відповідачів витрат на правничу допомогу.
Положеннями п. 35 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.
Витрати на правову допомогу позивачем понесені у зв`язку з розглядом справи за позовом до двох відповідачів Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_2 , тому оскільки рішенням суду першої інстанції вимоги позивача задоволені, то відповідно до положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати понесені позивачем на правову допомогу покладаються на обох відповідачів пропорційно до розміру задоволених щодо кожного позовних вимог.
Щодо суті апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).
Керуючись ст.ст. 182, 133, 141, 246, 270, 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» задовольнити частково.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21 липня 2023 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді Ю.П. Лозко

О.Ю. Карташов