справа № 619/2244/23
провадження № 2/619/384/23
РІШЕННЯ

іменем України

20 липня 2023 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіБолибока Є.А.
за участю:секретаря судового засіданняЛоманової І.А.

Справа № 619/2244/23

Ім`я (найменування) учасників справи:

позивач: Дергачівська міська рада, як орган опіки та піклування;

відповідач: ОСОБА_1 ;

третя особа: Служба у справах дітей Дергачівської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження позов про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Стислий виклад позиції сторін.

17 травня 2023 року Дергачівська міська рада, як орган опіки та піклування,звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також просила стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття на користь опікуна (піклувальника), батьків вихователів, прийомних батьків або державного дитячого закладу (в залежності від форми влаштування дитини).

В обґрунтування позову посилається на те, що на обліку Служби у справах дітей Дергачівської міської ради з 21 лютого 2023 року знаходяться неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітня дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах. Одинока мати дітей, ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до своїх синів, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Відомості про батька неповнолітнього ОСОБА_3 та малолітнього ОСОБА_2 записані відповідно до ч. 1 ст.135 Сімейного кодексу України. Вказує, що до Служби у справах дітей Дергачівської міської ради 17.02.2023 звернулась директор КЗ «Прудянський ліцей» Дергачівської міської ради з інформацією, що тривалий час не виходять на дистанційне навчання діти, що навчаються у ліцеї, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Також було повідомлено, що діти раніше проживали з матір`ю, ОСОБА_1 у с. Турове Богодухівського району, а пізніше, після того, як село звільнили від окупації, привезла дітей до своєї матері, їх бабусі, ОСОБА_7 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Сама мати проживає у селі Турове разом зі своїм співмешканцем, не працює. Діти проживали з бабусею, були доглянуті, але не мали можливості навчатись дистанційно через відсутність інтернету і технічних засобів (сенсорний телефон, планшет, ноутбук, комп`ютер тощо). Дитина ОСОБА_3 мав навчатись у 8 класі, а дитина ОСОБА_2 - у 7 класі Комунального закладу «Прудянський ліцей» Дергачівської міської ради Харківського району Харківської області. Відповідно до листа Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Дергачівської міської ради від 20.02.2023 року № 01-25/56-В з метою здійснення оцінки потреб сім`ї 20.02.2023 було здійснено виїзд в сім`ю ОСОБА_1 за місцем її реєстрації та з`ясовано що вона за місцем реєстрації не проживає, ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Проживає зі співмешканцем у АДРЕСА_2 , не працює. Доглядом і вихованням дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_2 займається бабуся ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Під час здійснення оцінки потреб зазначеної сім`ї було підтверджено факт неналежного виконання батьківських обов`язків громадянкою ОСОБА_1 , та складено відповідний акт. За письмовим поясненням ОСОБА_7 , найближчим часом хлопчиків має наміри забрати на тимчасове влаштування їх дідусь (батько батька дітей) ОСОБА_8 та забезпечити їм належне виховання, утримання, догляд, доступ до навчання. 20.02.2023 року до Служби у справах дітей з`явились мати, бабуся і хлопчики. Начальником Служби було проведено бесіду з матір`ю дітей громадянкою ОСОБА_1 щодо належного виконання батьківських обов`язків, роз`яснено матері, що дітям потрібне створення належних умов для проживання, розвитку та навчання дітей. ОСОБА_1 надала письмове пояснення, в якому зазначила, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають з бабусею, її матір`ю ОСОБА_7 . Але у зв`язку з тим, що у бабусі дітей не має належних умов для утримання дітей, виявила бажання тимчасово влаштувати дітей до біологічного дідуся ОСОБА_5 , який проживає у місті Кривому Розі. Також громадянка ОСОБА_1 повідомила, що у зв`язку з сімейними обставинами не може у повній мірі виконувати свої батьківські обов`язки та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Начальник Служби зв`язалась з дідусем дітей у телефонному режимі і він підтвердив, що дійсно бажає взяти на виховання та спільне проживання дітей у свою сім`ю в місто Кривий Ріг.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

22 червня 2023 року постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 20 липня 2023 року о 10 год 00 хв. Направлено відповідачу та третій особі копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів; запропоновано відповідачу та третій особі подати до суду відзив на позов в строк до 13 липня 2023 року.

20 липня 2023 року представник позивача ОСОБА_4 , надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без участі Дергачівської міської ради, як органу опіки та піклування, враховуючи наявність заяви від 28 лютого 2023 року, засвідченої приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М., якою ОСОБА_1 відмовилась від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своїх дітей.

20 липня 2023 року представник Служби у справах дітей Дергачівської міської ради Гостіщева І.В. надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника третьої особи Служби у справах дітей Дергачівської міської ради. Проти позбавлення батьківських прав відповідача не заперечують, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Також просила залучити до матеріалів справи оригінал заяви ОСОБА_1 , засвідченої приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М., від 28.02.2023, зареєстровано в реєстрі за № 289, відповідно до якої ОСОБА_1 відмовляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню її неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також просить справу в суді розглядати без її участі.

Частиною третьою статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками є: батько - ОСОБА_9 , мати - ОСОБА_1 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьками є: батько - ОСОБА_9 , мати - ОСОБА_1 .

Відповідно до акту оцінки потреб сім`ї/особи № 15 за період з 08.02.23 по 14.02.2024, складеного фахівцями Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Дергачівської міської ради підставою для взяття дітей на облік стала наявність складних життєвих обставин, пов`язаних з неналежним виконанням батьківських обов`язків відповідачкою.

Відповідно до листа Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Дергачівської міської ради від 20.02.2023 № 01-25/56-В, з метою здійснення оцінки потреб сім`ї 20.02.2023 було здійснено виїзд в сім`ю ОСОБА_1 за місцем її реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . З`ясовано, що ОСОБА_1 за місцем реєстрації за вищевказаною адресою не проживає, ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Проживає зі співмешканцем у АДРЕСА_2 , не працює. Доглядом і вихованням дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_2 займається бабуся ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З довідки-характеристики на дітей, наданої директором Оробченко О. КЗ «Прудянський ліцей» Дергачівської міської ради вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчаються у закладі з 01 вересня 2021 року. Хлопці зарекомендували себе, як дисципліновані та врівноважені учні. Навчались не у повну міру своїх сил, потребували постійного контролю, якого зі сторони матері не було. З причини організації у закладі дистанційної форми навчання, діти не мали можливості навчатись, мати на зв`язок з адміністрацією закладу не виходила, питанням організації навчання не цікавилась. Станом на 22 березня 2023 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживають у дідуся, з його слів, діти забезпечені технічними засобами навчання та підключенням до мережі Інтернет. Хлопці тривалий час не навчались через відсутність телефонів, планшетів, комп`ютерів, інтернетного зв`язку, тому мають прогалини у знаннях, які з часом мають надолужити.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 28.02.2023, вона дала згоду на влаштування її синів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до біологічного дідуся ОСОБА_8 .

З заяв ОСОБА_8 від 28.02.2023 вбачається, що він бажає залишити у своїй сім`ї ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зі змісту письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають з бабусею, її матір`ю ОСОБА_7 . Але у зв`язку з тим, що у бабусі дітей не має належних умов для утримання дітей, виявила бажання тимчасово влаштувати дітей до біологічного дідуся ОСОБА_5 , який проживає у місті Кривому Розі. Також вона повідомила, що у зв`язку з сімейними обставинами не може у повній мірі виконувати свої батьківські обов`язки та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав.

Відповідно до заяви, засвідченої 28.02.2023 приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Коробець А.М. та зареєстрованої в реєстрі за № 290, ОСОБА_1 надала нотаріальну згоду на тимчасове проживання дітей з дідусем, громадянином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на період з 28 лютого 2023 року по 28 лютого 2025 року.

Крім того, відповідно до заяви, засвідченої 28.022023 приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Коробець А.М. та зареєстрованої в реєстрі за № 289, ОСОБА_1 відмовилась від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей неповнолітнього сина ОСОБА_3 та малолітнього сина ОСОБА_2 .

Мотиви суду.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Відповідач подала до суду заяву про визнання позову.

Частинами 3 та 4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу.

Відповідач позов визнала, визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити.

Пленум Верховного Суду України в п. 4 своєї постанови №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12.06.2009 року роз`яснив судам, що ухвалюючи в попередньому судовому засіданні рішення у зв`язку з визнанням відповідачем позову, суди повинні враховувати положення статей 174, 175 ЦПК України та до ухвалення відповідного судового рішення роз`яснювати сторонам наслідки вчинення відповідних процесуальних дій. У разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійснені судом заходи з перевірки таких дій.

Суд вважає встановленою наявність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги позивача.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 15.05.2019 (справа №490/10338/15-ц) вказав, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

За змістом положень частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Звертаючись до суду із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_1 , позивач посилається на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, не приймає участі у житті дітей, не піклується про їх здоров`я, про їх фізичний та духовний стан.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

Згідно з нормами статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, а також ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом.

Статтею 11 Закону України Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, № 2402-III передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Згідно частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Суд бере до уваги прецедентну практику Європейського суду з прав людини, а саме: право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкоджати цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», пункт 49, рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 47), розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 49), у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).

Невжиття заходів щодо спілкування з дитиною, турботи про неї, розцінюється як свідоме нехтування відповідачем своїми обов`язками, сукупність зібраних у справі доказів свідчить про те, що відповідач не має прагнення спілкуватися з дитиною, сприяти засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не проявляє інтересу до його внутрішнього світу, що суперечить положенням ст.18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), з яких випливає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, найвищі інтереси є предметом їх основного піклування.

ОСОБА_1 , яка є матір`ю малолітнього ОСОБА_2 та неповнолітнього ОСОБА_3 , свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по їх вихованню, навчанню, матеріальному забезпеченню.

За нормою п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Відповідно ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно з висновком Дергачівської міської ради, як органу опіки та піклування від 01.05.2023 № 851/03-31 щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно її малолітнього сина - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою захисту законних прав та інтересів дітей, враховуючи витяг з протоколу комісії з питань захисту прав дитини Дергачівської міської ради від 27.04.2023 року № 5, а саме рішення № 22 «Про розгляд питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_1 у відношенні її дітей, вважає за доцільне позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав стосовно її дітей малолітнього сина - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 безвідповідально відноситься до виховання дітей, свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків у відношенні малолітнього ОСОБА_2 та неповнолітнього ОСОБА_3 з часу їх народження залишає без батьківської турботи та піклування, не піклується про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, не переймається здобуттям ними освіти, у зв`язку з цим суд позбавляє її батьківських прав у відношенні малолітнього сина - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З урахуванням всіх обставин справи, стану здоров`я та матеріального становища відповідача, суд визначає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки всіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення найстаршою дитиною повноліття на користь опікуна (піклувальника), батьків, вихователів, прийомних батьків або державного дитячого закладу (в залежності від форми влаштування дитини).

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Позивачем було заявлено 2 вимоги немайнового характеру (позбавлення батьківських прав) та 2 вимоги майнового характеру (стягнення аліментів).

За подання позову на захист прав малолітніх чи неповнолітніх та стягнення аліментів судовий збір не справляється (п. 14 ч. 2 ст. 3, п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»).

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати у розмірі 4294,40 грн (0,4х2684=1073,60; 1073,60х4=4294,40).

Враховуючи викладене та керуючись статтями 12, 13, 81, 83, 89, 258, 259, 263-265, 268, 351, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Дергачівської міської радизадовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , батьківських прав у відношенні малолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , батьківських прав у відношенні неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття на користь опікуна (піклувальника), батьків вихователів, прийомних батьків або державного дитячого закладу (в залежності від форми влаштування дитини).

Стягнути з ОСОБА_1 на в дохід держави судовий збірв розмірі 4294,40 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:

позивач: Дергачівська міська рада, як орган опіки та піклування, місце знаходження: Харківська область, Харківський район, м. Дергачі, пл. Перемоги, буд. 5, ;

відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

третя особа: Служба у справах дітей Дергачівської міської ради, місце знаходження: Харківський район, Харківська область, м. Дергачі, пл. Перемоги, буд. 1, .

Повне судове рішення складено 25 липня2023 року.

Суддя Є. А. Болибок