_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/3197/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2023 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі - Тіщенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд -

ВСТАНОВИВ:

22.06.2023 року позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 17.08.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нахімовського районного управління юстиції у м.Севастополі, актовий запис № 490, посилаючись на те, що від шлюбу у сторін дітей немає, подружні стосунки не складаються, не має спільних інтересів, спільне господарство не ведуть, спільно не проживають, збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку із чим, позивач змушений звернутися до суду із позовом. Спору щодо поділу спільного майна на теперішній час не існує.

Звертаючись до Київського районного суду м.Одеси позивач посилається на розпорядження Голови Верховного Суду «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану ( суди АР Крим та м. Севастополя)» № 36/0/9-22 від 05.07.2022 року, враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема Ленінського районного суду м. Севастополь на Київський районний суд м. Одеси.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.06.2023 року вищевказану справу було розподілено судді Гниличенко М.В.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 27.06.2023 року справа була відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.ст.128, 131 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, в прохальній частині позову зазначив про підтримку позову та розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилась, через електронну пошту суду направила заяву, якою не заперечувала проти розірвання шлюбу.

Відповідно ч.3 ст.211 ЦПК України - учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 /до шлюбу - « ОСОБА_2 »/ 17.08.2013 року уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нахімовського районного управління юстиції у м.Севастополі, актовий запис № 490, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 17.08.2013 року. /а.с.10 зворот/.

Судом встановлено, що від шлюбу у сторін дітей не має.

Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються, спільного господарства сторони не ведуть, спору щодо поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють, матеріальних претензій не існує.

Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Загальна декларація прав людини у ч.2 ст.16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст.23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.

За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання та право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.

На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 211, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 /до шлюбу - « ОСОБА_2 »/, зареєстрований 17.08.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нахімовського районного управління юстиції у м.Севастополі, актовий запис № 490, які від шлюбу дітей не має - розірвати.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 /до шлюбу - « ОСОБА_2 »/, вважати розірваним у день набрання чинності цим рішенням.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 25.07.2023 року.

Суддя Гниличенко М. В.