Постанова

Іменем України

04 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 200/18631/17

провадження № 61-15774св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Дніпровська міська рада,

відповідач - ОСОБА_1 (правонаступник ОСОБА_2 ),

треті особи: Обслуговуючий кооператив «ЖБК Володимирівський», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , орган опіки та піклування Шевченківської районної у місті Дніпрі ради,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року в складі колегії суддів: Городничої В. С., Лаченкової О. В., Петешенкової М. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2017 року Дніпровська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила визнати право комунальної власності за територіальною громадою міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради на незавершений будівництвом багатоквартирний житловий будинок літ. А-1, загальною площею 13 198,3 кв.м на АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в комунальній власності територіальної громади міста Дніпра перебувають земельні ділянки площею 0,0267 га та 0,1402 га, розташовані на АДРЕСА_2 .

На цих земельних ділянках розташований об`єкт самочинного будівництва, а саме незавершений будівництвом багатоквартирний житловий будинок, якому рішеннями Дніпровської міської ради від 20 вересня 2017 року присвоєно адресу - АДРЕСА_1 , та визначено це майно об`єктом права комунальної власності. Того ж дня проведено державну реєстрацію права комунальної власності на цей об`єкт за територіальною громадою міста Дніпра.

Проте ОСОБА_2 не визнає право територіальної громади на це майно та оспорює в судовому порядку вищевказане рішення міської ради, на підставі якого проведено державну реєстрацію права комунальної власності, у зв`язку з чим Дніпровська міська рада, посилаючись на положення статті 392 ЦК України, просила позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 16 вересня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності та необґрунтованості, оскільки територіальна громада не може на підставі власного рішення набути право власності на об`єкт незавершеного будівництва.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 16 вересня 2021 року скасовано й ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено.

Визнано право комунальної власності за територіальною громадою міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради на незавершений будівництвом багатоквартирний житловий будинок літ. А-1, загальною площею 13 198,3 кв.м на АДРЕСА_1 .

Стягнено з ОСОБА_2 на користь Дніпровської міської ради судовий збір у розмірі 150 000, 00 грн.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що спірний об`єкт нерухомого майна є об`єктом самочинного будівництва та побудований на земельній ділянці, що належить територіальній громаді міста Дніпра на праві комунальної власності, яка не була відведена під його будівництво, а оскільки відповідач оспорює та не визнає право комунальної власності на цей об`єкт нерухомості, права територіальної громади права підлягають захисту в судовому порядку шляхом задоволення позову.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У вересні 2021 року ОСОБА_2 через представника ОСОБА_8 надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року й залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Підставами касаційного оскарження зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2018 року в справі № 1519/2-787/11, від 11 квітня 2018 року в справі № 161/14920/16-а, від 02 травня 2018 року в справі № 914/904/17, від 27 червня 2018 року в справі № 904/8186/17, від 07 листопада 2018 року в справі № 488/5027/14-ц, від 14 листопада 2018 року в справі № 183/1617/16, від 21 листопада 2018 року в справі № 920/615/16, від 04 грудня 2018 року в справі № 910/18560/16, від 11 квітня 2019 року в справі № 910/8880/18, від 18 грудня 2019 року в справі № 522/1029/18, від 15 липня 2021 року в справі № 161/15497/16-ц, від 10 вересня 2021 року в справі № 295/8610/15-ц; судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи. Зокрема не врахував, що позивач не довів своє право власності на спірне майно і відповідно право на звернення з цим позовом до суду. Не звернув уваги, що визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого до експлуатації, у судовому порядку не передбачено, у зв`язку з чим безпідставно задовольнив позов.

Окрім цього вважає, що спір у цій справі не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, просить передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Також у вересні 2021 року ОСОБА_3 надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Підставами касаційного оскарження зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 02 травня 2018 року в справі № 914/904/17, від 27 червня 2018 року в справі № 904/8186/17, від 04 грудня 2018 року в справі № 910/18560/16, від 11 квітня 2019 року в справі № 910/8880/18, від 07 квітня 2020 року в справі № 916/2791/13, від 19 травня 2021 року в справі № 623/3999/18, від 10 вересня 2021 року в справі № 295/8610/15-ц, від 22 вересня 2021 року в справі № 363/4124/15-ц; судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України.

На обґрунтування вимог касаційної скарги, зокрема зазначає, що вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції не врахував, що позивач не довів факт набуття права комунальної власності на спірний об`єкт нерухомості в установленому законом порядку, тому безпідставно задовольнив позов, чим фактично позбавив її права власності на належну їй квартиру.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 02 листопада 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

01 грудня 2021 року справа № 200/18631/17 надійшла до Верховного Суду.

Треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 надіслали відзиви на касаційну скаргу ОСОБА_2 , у яких просять скасувати постанову апеляційного суду й залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Дніпровська міська рада надіслала відзив на касаційну скаргу ОСОБА_2 , у якому просить залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суду без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 10 січня 2022 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 .

Ухвалою Верховного Суду від 18 жовтня 2022 року справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 31 травня 2023 року залучено до участі в справі ОСОБА_1 як правонаступника відповідача.

Позиція Верховного Суду

Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини, встановлені судами

Розпорядженням Дніпропетровського міського голови від 15 жовтня 2014 року № 553-р незавершеному будівництву на АДРЕСА_3 , відповідно до ситуаційної схеми розміщення.

Розпорядженням виконуючого обов`язки Дніпропетровського міського голови від 24 листопада 2015 року № 882-р вулиця Плеханова перейменована на вулицю Князя Володимира Великого.

20 вересня 2017 року Дніпровська міська рада прийняла рішення № 80/24 «Про присвоєння адреси незавершеному будівництвом багатоквартирному житловому будинку на АДРЕСА_4 », згідно з яким зазначеному об`єкту присвоєна адреса: АДРЕСА_1 .

Також 20 вересня 2017 року Дніпровська міська рада прийняла рішення № 83/24 «Про визначення об`єктом права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра об`єкта нерухомого майна на АДРЕСА_1 », яким визначено об`єктом права комунальної власності незавершений будівництвом багатоквартирний житловий будинок на АДРЕСА_1 .

Рішенням Дніпровської міської ради від 11 жовтня 2017 року № 30/25 «Про визначення об`єктом права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра об`єкта нерухомого майна на АДРЕСА_1 » визнано таким, що втратило чинність, рішення Дніпровська міської ради № 83/24 від 20 вересня 2017 року.

Разом з тим рішенням Дніпровської міської ради № 47/28 від 20 грудня 2017 року «Про врегулювання питань, пов`язаних з подальшим використанням об`єкту нерухомого майна», визнано таким, що втратило чинність рішення міської ради від 11 жовтня 2017 року № 30/25.

Постановою Верховного Суду від 11 березня 2020 року в справі № 200/13237/18 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради, третя особа - ОСОБА_9 , про визнання протиправними та скасування вищевказаних рішень та розпоряджень.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за територіальною громадою міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради зареєстровано право комунальної власності на об`єкт нерухомого майна -незавершений будівництвом багатоквартирний житловий будинок загальною площею 13 198,3 кв.м на АДРЕСА_1 . Підстава для державної реєстрації - рішення Дніпровської міської ради від 20 грудня 2017 року № 47/28.

Водночас за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна - незавершений будівництвом багатоквартирний житловий будинок, який складається з цокольного поверху літ. А, загальною площею 1 088,8 кв.м на АДРЕСА_2 .

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Частиною першою статті 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

У частині другій статті 331 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

У статті 392 ЦК України вказано, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів.

Позивачем у позові про визнання права власності може бути будь-який учасник цивільних відносин, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин.

Дніпровська міська рада звернулася до суду з позовом про визнання права комунальної власності за територіальною громадою міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради на незавершений будівництвом багатоквартирний житловий будинок на АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що територіальна громада міста Дніпра є власником вказаного об`єкту нерухомості, однак відповідач ОСОБА_2 це право власності не визнає.

Установлено, що як на час пред`явлення цього позову, так і на час розгляду справи судом першої інстанції спірний об`єкт нерухомості зареєстрований на праві комунальної власності за територіальною громадою міста Дніпра на підставі рішення Дніпровської міської ради від 20 грудня 2017 року № 47/28 про визначення цього майна комунальною власністю.

Вказане рішення міської ради не скасоване, є чинним та не є предметом позову в цій справі.

З огляду на викладене, оскільки право власності територіальної громади на вищевказаний об`єкт нерухомості зареєстровано в установленому законом порядку і Дніпровська міська рада не зазначила, яким чином наявність у відповідача сумніву щодо належності цього майна територіальній громаді перешкоджає їй в реалізації свого права власності, у задоволенні позову необхідно було відмовити з підстав недоведеності міською радою наявності порушення права, за захистом якого вона звернулася до суду.

Окрім цього Верховний Суд зазначає, що визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого до експлуатації, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено. Такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 грудня 2019 року в справі № 200/22329/14-ц.

Таким чином, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову в задоволенні позову, але помилився щодо мотивів такої відмови.

Щодо клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просив передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстави, передбаченої частиною шостою статті 403 ЦПК України. Вважав, що спір має публічно-правовий характер, тому має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції, крім випадків, якщо: 1) учасник справи, який оскаржує судове рішення, брав участь у розгляді справи в судах першої чи апеляційної інстанції і не заявляв про порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції; 2) учасник справи, який оскаржує судове рішення, не обґрунтував порушення судом правил предметної чи суб`єктної юрисдикції наявністю судових рішень Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду у справі з подібною підставою та предметом позову у подібних правовідносинах; 3) Велика Палата Верховного Суду вже викладала у своїй постанові висновок щодо питання предметної чи суб`єктної юрисдикції спору у подібних правовідносинах.

Спір у цій справі виник щодо права власності на нерухоме майно. Велика Палата Верховного Суду вже неодноразово викладала у своїх постановах висновок про належність таких спорів до приватноправових. Зокрема, у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 826/11679/18 зроблено висновок, що адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей установлювати (визнавати) належність права власності на об`єкт нерухомого майна.

З огляду на викладене, підстав для застосування вимог частини шостої статті 403 ЦПК України немає.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

Згідно зі статтею 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційні скарги задовольнити частково, постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а рішення суду першої інстанції змінити, виклавши мотиви відмови в задоволенні позову в редакції цієї постанови.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року скасувати.

Рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 16 вересня 2019 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:А. Ю. Зайцев Є. В. Коротенко В. М. Коротун М. Ю. Тітов