Справа № 409/410/17
Провадження № 2-в/0186/14/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року м. Першотравенськ

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Демиденко С.М.,

секретар - Фадєєва Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі Білокуракинського районного суду Луганської області, номер справи №409/410/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

До Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з використанням сервісу "Електронний суд" надійшла заява ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі Білокуракинського районного суду Луганської області, номер справи №409/410/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, заяву просив розглядати без його участі.

Суд дослідивши відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень та наявну базу даних програми Д-3 Білокуракинського районного суду Луганської області дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.488 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/ відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідност.489 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

В Єдиному державному реєстрі судових рішень установлена наявність увал від 14.08.2017 року, 20.12.2017 року, 22.05.2018 року та заочного рішення від 22.05.2018 року Білокуракинського районного суду Луганської області по цивільній справі №409/410/17 (провадження №2/409/85/18), а також постанови Апеляційного суд Луганської області від 19.09.2018 року.

Суд дослідивши наявні матеріали, вважає можливим відновити втрачене судове провадження по цивільній справі №409/410/17 (провадження №2/409/85/18) в частині увал від 14.08.2017 року, 20.12.2017 року, 22.05.2018 року та заочного рішення від 22.05.2018 року Білокуракинського районного суду Луганської області по цивільній справі №409/410/17 (провадження №2/409/85/18), а також постанови Апеляційного суд Луганської області від 19.09.2018 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.488, 489, 494 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відновити втрачене судове провадження Білокуракинського районного суду Луганської області, номер справи №409/410/17, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу в частині наявних увал від 14.08.2017 року, 20.12.2017 року, 22.05.2018 року та заочного рішення від 22.05.2018 року Білокуракинського районного суду Луганської області по цивільній справі №409/410/17 (провадження №2/409/85/18), а також постанови Апеляційного суд Луганської області від 19.09.2018 року, наступного змісту:

Справа № 409/410/17

Пров. № 2/409/336/17

У Х В А Л А

14 серпня 2017 року смт. Білокуракине

Суддя Білокуракинського районного суду Луганської області Третяк О.Г., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

До Білокуракинського районного суду Луганської області з Апеляційного суду Луганської області надійшла вказана позовна заява.

Відповідно до ч.1 ст.122 ЦПК України суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому ЦПК України.

Зазначена заява подана відповідно до правил підсудності та підвідомчості, відповідає вимогам ст.ст.119, 120 ЦПК України, підстав для залишення заяви без руху, повернення заяви або для відмови у відкритті провадження у цивільній справі не вбачається, тому вважаю за можливе відкрити провадження у цій справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.122 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Відкрити провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Попереднє судове засідання призначити на 10 листопада 2017 року об 11:00 год. у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Білокуракине Луганської області.

Явка сторін до суду з паспортами обов`язкова. Представникам сторін мати доручення на ведення справи в суді та її копію для залучення до матеріалів справи.

Відповідачеві подати до зазначеного строку письмові заперечення проти позову, із зазначенням доказів, що підтверджують його заперечення.

Сторонам роз`яснюється, що вони зобов`язані подати свої докази до або під час попереднього судового засідання. Докази, подані з порушенням вказаних вимог, судом прийматися не будуть, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно за поважних причин.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Білокуракинського районного суду

Луганської області Третяк О.Г.

Справа №409/410/17

Пров. № 2/409/336/17

У Х В А Л А

про призначення справи до розгляду

20 грудня 2017 року смт. Білокуракине

Білокуракинський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді: О.Г. Третяка

при секретарі: Т.С. Гойдіної

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Білокуракине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Білокуракинського районного суду Луганської області знаходиться вказана цивільна справа.

Судом проведено підготовче судове засідання з метою з`ясування можливості врегулювання спору до судового розгляду або правильного, швидкого вирішення спору.

Спір між сторонами не врегульовано, на підставі ст.ст.201-204 ЦПК України.

Справу розглядати одноособово.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 197-200 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Призначити розгляд справи на 05 лютого 2018 року о 13:30 год. у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Білокуракине Луганської області.

В судове засідання викликати сторони з паспортами.

Явка сторін в судове засідання є обов`язковою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Білокуракинського

районного суду Луганської області Третяк О.Г.

Справа №409/410/17

Пров. №2/409/85/18

У Х В А Л А

про заочний розгляд справи

22 травня 2018 року смт. Білокуракине

Білокуракинський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді: О.Г.Третяка

за участю секретаря: В.М.Острогляд

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Білокуракине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Білокуракинського районного суду Луганської області знаходиться вказана цивільна справа.

Відповідач в судове засідання 10.11.2017, 05.02.2018, 22.03.2018, 22.05.2018 року не з`явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Причин неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило.

Позивач проти заочного розгляду справи не заперечував.

За таких обставин, суд вважає за можливе прийняти заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 280, 281, 353 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Ухвалити заочне рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Білокуракинського

районного суду Луганської області О.Г. Третяк

Справа №409/410/17

Пров.№2/409/85/18

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2018 року смт. Білокуракине

Білокуракинський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді: О.Г.Третяка

за участю секретаря: В.М.Острогляд

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Білокуракине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

23.02.2017 року позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу. Позивач вказав, що згідно з договором іпотеки від 19.12.2013 року відповідач ОСОБА_2 отримала грошову суму у розмірі еквівалентному 4879,26 доларів США. З метою забезпечення виконання боржником своїх зобов`язань було укладено договір іпотеки від 19.12.2013 року. Відповідачка свої зобов`язання порушила у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідачки частину боргу за договором іпотеки від 19.12.2013 року у розмірі 50000 гривень та в рахунок погашення частини заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.

Відповідач у судові засідання 10.11.2017, 05.02.2018, 22.03.2018, 22.05.2018 року не з`явився. Про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

22.05.2018 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно копії договору іпотеки (змішаний) від 06.11.2013 року ОСОБА_1 прийняв в іпотеку від ОСОБА_2 в іпотеку житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13-17).

У відповідності зі ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ст.13 ЦПК України вказує на те, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 629 ЦК України наголошує, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Станом на момент винесення рішення свої зобов`язання за договором відповідачка не виконала, тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Стосовно звернення стягнення на предмет іпотеки суд відзначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» Період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 1085-р від 07.11.2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження відносяться населені пункти Лутугинського району Луганської області, у тому числі смт. Успенка Лутугинського району Луганської області.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» Протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам - підприємцям) або юридичним особам - суб`єктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 43-47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах) Закону України "Про іпотеку". Частиною 2 прикінцевих та перехідних положень цього ж закону передбачено, що Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення.

Таким чином суд приходить до висновку про відсутність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки будинок, що належить відповідачці в період дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки сплату судового збору було відстрочено, збір стягується з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 509, 549, 551, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 9, 10, 12, 13, 77-81, 259, 263-265, 272-273, 280-289, 354, 355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 заборгованість за договором іпотеки від 19.12.2013 року у розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 661 (шістсот шістдесят одна) гривня 25 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Луганської області через Білокуракинський районний суд Луганської області на підставі п.15.5 ч.1 Розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Білокуракинського

районного суду Луганської області О.Г. Третяк

Головуючий суду 1 інстанції - Третяк О.Г.

Доповідач -Карташов О.Ю.

Справа № 409/410/17

Провадження № 22ц/782/585/18

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 року місто Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів Судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Яресько А.В., Гаврилюк В.К.

за участю секретаря судового засідання Данько Л.С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 22 травня 2018 року, ухваленого у складі судді Третяка О.Г. в залі судових засідань Білокуракинського районного суду Луганської області у смт. Білокуракине у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Зазначав, що 19.12.2013 року відповідач за договором позики одержала від нього грошову суму у розмірі еквівалентному 4879,26 доларів США і зобов`язалася повернути борг до 19.12.2014 року.

З метою забезпечення виконання боржником своїх зобов`язань, 06.11.2013 року ними було укладено змішаний договір іпотеки, згідно до якого ОСОБА_1 прийняв в іпотеку від ОСОБА_2 житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Посилаючись на те, що відповідачка свої зобов`язання порушила, позивач просив суд стягнути з неї частину боргу у розмірі 50000 гривень та в рахунок погашення частини заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 22 травня 2018 року позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором іпотеки від 19.12.2013 року у розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 661 (шістсот шістдесят одна) гривня 25 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, в оскарженій частині, мотивовано тим, що суд прийшов до висновку про відсутність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки будинок, що належить відповідачу в період дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про зміну рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 22 травня 2018 року, скасуванню рішення в частині відмови у задоволені позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки з підстав неправильного застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалення рішення в цій частині про задоволення цих позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неправильно застосовано норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». На думку апелянта, суд не врахував того, що мораторій на звернення стягнення на предмет іпотеки не зупиняє дію решти нормативних актів, рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії мораторію не підлягають виконанню.

Відзив на апеляційну скаргу подано не було.

У судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, апеляційний суд, заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Апеляційним судом встановлено, що згідно Договору іпотеки (змішаний) від 06.11.2013 року, посвідченому приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Ковальовою Т.А., зареєстрованому в реєстрі за № 1884, ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 у борг грошову суму у розмірі еквівалентному 4879,26 доларів США, остання зобов`язалася повернути борг до 19.12.2014 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань, ОСОБА_1 прийняв в іпотеку від ОСОБА_2 житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 п. 1.1. Договору іпотеки.

Згідно п. 1.2. договору сторони визначили заставну вартість предмету іпотеки у сумі 65000 грн.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Частиною 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Пунктом 4.4 договору іпотеки передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду.

За статтею 38 Закону України «Про іпотеку», дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

При цьому, виходячи зі змісту поняття «ціна» як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку», можна зробити висновок, що у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

Разом з тим відповідно до статей 19, 57 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо, наприклад, така вартість майна змінилася.

Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши порушення боржником умов договору позики, який забезпечено іпотекою, що призвело до утворення суми боргу, яка згідно положень іпотечного договору від 06.11.2013 року та вимог Закону України «Про іпотеку» підлягає погашенню за рахунок предмета іпотеки, апеляційний суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог ОСОБА_1 шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, який визначено судами зі встановленням початкової ціни предмета іпотеки для реалізації іпотечного майна на рівні, не нижчому за звичайні ціни на нерухоме майно, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на час реалізації майна.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції застосував до спірних правовідносин положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до ст. 9 якого протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам - підприємцям) або юридичним особам - суб`єктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія ст. 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), ст. 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), ст. 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), ст. ст. 41, 43-47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах) Закону України «Про іпотеку».

Так, суд виходив із того, що відповідно до преамбули Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» цей Закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

01 лютого 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в контексті справи № 340/173/13-ц, провадження № 61-1198св17 (ЄДРСРУ № 72044089) досліджував питання щодо дії мораторію на звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті від 03 червня 2014 року № 1304-VII.

Підпунктом 1 пункту першого Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року № 1304-VII, який набрав чинності 07 червня 2014 року, визначено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: 1) таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або 2) є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; 3) загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов`язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Відтак установлений Законом № 1304-VII мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону № 1304-VII не підлягає виконанню.

Саме такі висновки щодо тлумачення та застосування зазначеного вище Закону викладені у постановах Верховного Суду України у справах № 6-46цс15 від 15 квітня 2015 року, № 6-57цс15від 27 травня 2015 року, № 6-492цс15 від 16 вересня 2015 року, № 6-969цс16 від 06 липня 2016 року.

Відтак, виходячи із вищевикладеного, помилковим є висновок суду про відмову в задоволенні позову на підставі Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», адже вказаний закон носить тимчасовий характер та не може бути підставою для обмеження права позивача на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про стягнення частини боргу в сумі 50000 грн. в апеляційному порядку не оскаржувалось.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, а відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 22 травня 2018 року змінити, скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 6 листопада 2013 року, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченим приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Ковальовою Т.А., реєстровий № 1883, - житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . В іншій частині рішення залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою суду першої інстанції від 14.04.2017 року, ОСОБА_1 відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 22 травня 2018 року позов задоволено частково та з відповідача стягнуто судовий збір у розмірі 661,25 коп.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 , у задоволені яких відмовлено судом першої інстанції, підлягають задоволенню, то судові витрати відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України підлягають збільшенню з 661 грн. 25 коп. до 1000 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 25.06.2018 року ОСОБА_1 , за подання апеляційної скарги, відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Тому, з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1500 грн.

Враховуючи те, що головуючий колегії суддів суддя Карташов О.Ю. перебував у відпустці з 24 вересня по 25 вересня 2018 року (наказ від 21.09.2018 року № 413), повний текст постанови складено 26.09.2018 року.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384, 390 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 22 травня 2018 року змінити, скасувавши в частині відмови у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за договором позики від 19 грудня 2013 року, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в розмірі 4879,26 доларів США, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 6 листопада 2013 року, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченим приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Ковальовою Т.А., реєстровий № 1883, - житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Реалізувати предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, за початковою ціною, що встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку».

Збільшити розмір суми судових витрат, стягнутих з ОСОБА_2 з 661 грн. 25 коп. до 1000 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави, суму судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1500 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 26.09.2018 року.

Головуючий Карташов О.Ю.

Судді: Яресько А.В.,

Гаврилюк В.К.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя С.М. Демиденко