справа № 2601/7693/12
головуючий у суді І інстанції Кордюкова Ж.І.
провадження № 22-ц/824/7931/2023
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 липня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Мостової Г.І.,

суддів Білич І.М., Гаращенко Д.Р.,

за участі секретаря судового засідання: Сердюк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - адвоката Кривенди Максима Валерійовича на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 06 березня 2023 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в :

У лютому 2023 року адвокат Кривенда М.В., в інтересах АТ «Універсал Банк», звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва із заявою про ухвалення додаткового рішення про те, що грошова сума отримана від реалізації предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1 , підлягає сплаті АТ «Універсал Банк» (), як іпотекодержателю, у рахунок погашення заборгованості по кредитному договору, яка становить 59 807,71 доларів США та складається із заборгованості по сумі кредиту - 49885,55 доларів США, відсотків - 6 573,54 доларів США та пені - 3 348,82 54 доларів США

Заява обґрунтована тим, що заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 19 липня 2012 року у справі №°2601/7693/12 задоволено позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності в рівних частках належить відповідачам.

3 метою примусового виконання рішення суду, позивачем отримано виконавчі листи.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 22 січня 2020 року АТ «Універсал Банк» видані дублікати виконавчих листів у справі №2601/7693/12.

Ухвалою Голосіївського районного суду від 15 жовтня 2021 року у справі №2601/7693/12 (провадження 6/752/893/21) стягувачу поновлено строк для пред`явлення виконавчих листів у справі №°2601/7693/12 до виконання.

У січні 2022 року стягувач пред`явив виконавчі листи у справі №2601/7693/12 до виконання, але повідомленнями приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Русецького П.І. від 03 лютого 2022 року повернуто виконавчі документи, видані на виконання рішення суду у справі №2601/7693/12 про звернення стягнення на предмет іпотеки, з тих підстав, що в резолютивній частині виконавчого документу не зазначено суму заборгованості по кредитному договору, що підлягає стягненню та перерахуванню стягувачу у результаті звернення стягнення на предмет іпотеки, що унеможливлює подальше виконання рішення суду та суперечить положенням Закону України «Про іпотеку».

Ухвалюючи указане рішення, суд першої інстанції на порушення вимог статті 39 Закону України «Про іпотеку» не вказав загальний розмір вимог та усі його складові, що підлягають сплаті іпотеко держателю з вартості предмета іпотеки.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 06 березня 2023 року заяву представника ПАТ «Універсал Банк» - адвоката Кривенди М.В. про ухвалення додаткового рішення залишено без задоволення.

Ухвала мотивована тим, що заочне рішення від 19 липня 2012 року ухвалено Голосіївським районним судом міста Києва у складі головуючого судді Антонової Н.В., яка на сьогоднішній день в штаті суду не працює, а тому ухвалення додаткового рішення іншим складом суду є неможливим, що має наслідком залишення заяви про ухвалення додаткового рішення без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ПАТ «Універсал Банк» - адвокат Кривенда М.В. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 06 березня 2023 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції протиправно відмовлено у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення лише з тих підстави, що на момент розгляду справи суддя Антонова Н.В., яка розглядала справу, не працювала у штаті суду.

Інші учасники справи, повідомлені належним чином про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.

Представник ПАТ «Універсал Банк» - Смиков В.Є.у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги.

Інші учасники у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Виходячи з положень статті 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т. ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні, а з огляду на положення статті 372 ЦПК України явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Зважаючи на вимоги частини 9 статті 128, частини 5 статті 130, частини 2 статті 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, дійшла висновку про таке.

Відповідно до частини 1-3 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 19 липня 2012 року у справі №2601/7693/12 задоволено позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності в рівних частках належить відповідачам.

Повідомленнями приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Русецького П.І. від 03 лютого 2022 року повернуто виконавчі документи, видані на виконання рішення суду у справі №2601/7693/12 про звернення стягнення на предмет іпотеки, з тих підстав, що в резолютивній частині виконавчого документу не зазначено суму заборгованості по кредитному договору, що підлягає стягненню та перерахуванню стягувачу в результаті звернення стягнення на предмет іпотеки, що унеможливлює подальше виконання рішення суду та суперечить положенням Закону України «Про іпотеку».

Заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 19 липня 2012 року ухвалено у складі головуючого судді ОСОБА_3 .

Рішенням Вищої ради правосуддя від 25 січня 2018 року № 171/0/15-18 звільнено ОСОБА_3 з посади судді Голосіївського районного суду міста Києва на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

Ураховуючи, що суддя ОСОБА_3 звільнена з посади судді, суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_4 06 березня 2023 року постановила ухвалу, якою відмовила у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення. Ухвала мотивована тим, що додаткове рішення може постановлюватися тільки тією ж самою колегією суддів, якою постановлювалось рішення у справі.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком, оскільки аналіз змісту статті 270 ЦПК України у системному зв`язку з іншими нормами права, дає підстави для висновку, що вказана процесуальна норма не встановлює беззаперечний обов`язок ухвалення додаткового рішення виключно в такому ж складі суду (суддів), що ухвалив рішення, оскільки у цьому разі законодавець використовує формулу «суд, що ухвалив рішення» як суддівська інституція, а не конкретних суддів суду.

Крім того, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суд з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

При цьому, відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення як у правотворчу, так і у правозастосовну діяльність. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості та ідеї права.

Статтями 33-35 ЦПК України визначені особливості визначення складу суду, у тому числі колегії суддів та у разі необхідності заміни судді, та порядку вирішення питань при колегіальному розгляді справи.

Відповідно до частини першої статті 381 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами статті 35 і глави 9 розділу III цього Кодексу з особливостями, зазначеними у статті 382 цього Кодексу.

Питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду, містяться у частині першій статті 264 ЦПК України, що міститься у главі 9 розділу III цього Кодексу.

Додаткове рішення може бути ухвалено у випадках і за умов, передбачених статтею 270 ЦПК України.

Зміст частин 1 та 2 статті 270 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що головне значення додаткового рішення полягає у забезпеченні повного та всебічного розгляду справи шляхом процесуального виправлення недоліків, допущених судом внаслідок неналежного виконання вимог частини першої статті 264 ЦПК України.

Крім того, додаткове рішення шляхом його подальшого виконання спроможне забезпечити реальний захист прав та інтересів позивача, з метою відновлення або захисту яких останній звертався до суду з конкретно визначеними позовними вимогами, які суд за відсутності процесуальних перешкод повинен вирішити по суті.

При цьому необхідно ураховувати, що виконання судових рішень є складовою частиною судового розгляду, а також важливим фактором, що забезпечує захист прав і законних інтересів громадян. Обов`язковість виконання судового рішення є одним із основних принципів цивільного судочинства.

При таких обставинах, приймаючи до уваги викладене та з огляду на принцип верховенства права, апеляційний суд дійшов висновку, що занадто формальне ставлення до передбаченого законом порядку ухвалення додаткового рішення не є допустимим, оскільки забезпечення реального доступу до правосуддя є одним із основних обов`язків держави.

Процесуальна можливість ухвалення судом додаткового рішення у складі, відмінному від складу суддів, що ухвалив рішення у справі, забезпечена, зокрема, приписами пункту 2.3.47 Положення про автоматизовану систему документообігу суду в редакції, затвердженій рішенням Ради суддів України від 02 квітня 2015 року № 25, що дозволяє автоматизований розподіл заяви про ухвалення додаткового рішення у разі відсутності раніше визначеного в судовій справі головуючого судді (судді-доповідача).

Крім того, частиною 3 статті 270 ЦПК України визначено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Таким чином, цивільний процесуальний закон не забороняє визначеним при автоматичному розподілі суддям знайомитись з матеріалами справи, у тому числі з дослідженими при судовому розгляді доказами, прослуховувати записи технічної фіксації судового процесу, уточнювати певні питання у учасників справи, яких у разі необхідності суд може викликати в судове засідання (частина 4 статті 270 ЦПК України).

Таким чином, відсутність складу колегії суддів апеляційного суду, що ухвалювали у цій справі судове рішення, не є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24 червня 2020 року у справі № 759/9300/13-ц.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції було зроблено помилковий висновок про відмову в ухваленні додаткового рішення. У зв`язку з цим колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - адвоката Кривенди Максима Валерійовича задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 06 березня 2023 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 21 липня 2023 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді І.М. Білич

Д.Р. Гаращенко