Справа № 130/2789/22
Провадження № 22-ц/801/1492/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Порощук П. П.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 рокуСправа № 130/2789/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Оніщука В. В. (суддя-доповідач),

суддів: Рибчинського В. П., Медвецького С. К.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15 травня 2023 року, ухвалене у складі судді Порощука П. П. у залі суду,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення (збільшення) аліментів.

Позов мотивовано тим, що з 18.07.1987 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 17.11.2015 року.

Згідно із вироком Брянського обласного суду російської федерації від 12.01.2009 р. відповідача ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 33 ч.5, ст.30 ч.3, ст.322 ч.2 КК російської федерації та йому призначено покарання у виді 7 місяців позбавлення волі.

У зв`язку із вчиненням відповідачем злочину ОСОБА_1 була вимушена укласти угоду з адвокатом, який захищав його в суді, але так як у позивача не було коштів для оплати гонорару адвокату, то 25.07.2008 року вона взяла кредит в АТ «Укрсиббанк» в сумі 15 000 доларів США, де відповідач був поручителем. Позивач не мала можливості своєчасно повертати кошти, а відповідач боргу за кредитом в строки не повертав, тому за рішенням Жмеринського міськрайсуду від 23.09.2012 р. з позивача, відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 присуджено солідарно стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 20 065 доларів США 13 центів, що в еквіваленті на національну валюту за НБУ становить 160 165,88 грн., неустойку у розмірі 500 грн., судовий збір в сумі 1 606,66 грн.

Позивачка є інвалідом 3-ї групи, безстроково.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 22.12.2015 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти в розмірі 40% від його заробітку щомісяця, розмір яких згідно рішення цього ж суду від 27.07.2018 р. було змінено на 500 грн. щомісяця, протягом строку інвалідності.

ОСОБА_2 сплачує аліменти нерегулярно. Крім пенсії інших доходів у позивачки немає.

Із пенсії позивачки на користь ТОВ «Кей-Колект» стягується борг за кредитом і вже сплачено 45 741,91 грн. На період війни заборгованість по кредиту на користь ТОВ «Кей-Колект» з неї не стягується.

З кожним роком зростають ціни на продукти харчування та засоби гігієни, на ліки та комунальні послуги, а також на інші необхідні речі. 500 грн. аліментів катастрофічно не вистачає на покупку ліків та продуктів харчування. Їй матеріально важко, вона перебуває у скрутному матеріальному становищі. Відповідач їздить на заробітки до Польщі, де працює офіційно та має стабільний дохід, але позивачу невідоме місце його роботи та розмір доходів. На думку позивачки, матеріальне становище відповідача у зв`язку з цим змінилося на краще, порівняно з 2018 роком.

Також, позивачем вказано, що вона хворіє, перебуває на диспансерному обліку в амбулаторії з діагнозом: гіпертонічна хвороба ІІ ст. ризик ІІ Гіпертинзивне серце СНІ., дифузний остеохондроз хребта, потребує стороннього догляду та постійного амбулаторного лікування, на покупку ліків витрачає значні кошти.

У зв`язку із наведеним, ОСОБА_1 звернувшись в суд із даним позовом, просила змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 із твердої грошової суми 500 грн на 1/4 частину від усіх його доходів, щомісяця, протягом строку інвалідності.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15 травня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Таке рішення суд мотивував тим, що одержувач аліментів позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою про зміну способу стягнення аліментів із твердої грошової суми на частку від доходу, всупереч чинній редакції ч. 3 ст. 80 СК України, якою визначено, що позивачка як член колишнього подружжя, має право на захист власних прав виключно шляхом пред`явлення позовної вимоги про збільшення (зміну) розміру аліментів, але ніяк не про зміну способу стягнення аліментів.

Крім того, позивачкою не надано доказів на підтвердження зміни (погіршення) свого матеріального становища та покращення матеріального становища платника аліментів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У червні 2023 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 20 червня 2023 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Оніщук В. В., судді: Копаничук С. Г., Медвецький С. К.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22 червня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 10 липня 2023 року суддю Копаничук С. Г. замінено на суддю Рибчинського В. П.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11 липня 2023 року справу призначено до розгляду на 24 липня 2023 року в порядку письмового провадження.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги зводяться до доводів позовної заяви, зокрема, що стягнуті аліменти у розмірі 500 грн є недостатніми для її матеріального забезпечення.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначає, що суд прийняв законне та обґрунтоване рішення, апеляційна скарга є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 17.11.2015, між сторонами шлюб було розірвано (а. с.15).

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 22.12.2015 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти у розмірі 40 відсотків від його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 08.09.2015 та протягом строку інвалідності (а. с. 17-18).

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 27.07.2018 року змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на її утримання з 40 відсотків від його заробітку (доходу) щомісяця на тверду грошову суму в розмірі 500 гривень щомісяця, протягом строку інвалідності (а. с. 19-22).

Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 18.10.2018 року апеляційна скарга ОСОБА_4 залишена без задоволення, а рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 27.07.2018 року без змін (а. с. 23-25).

За вказаним рішенням суду 27.07.2018 року було видано виконавчий лист (а. с. 27).

Відповідно до довідки Державної прикордонної служби України від 12.05.2022 року, громадянин ОСОБА_2 перетинав кордон в пунктах пропуску «Грушів» 25.12.2021 р. (в`їзд) та «Краківець» 04.01.2022 р. (виїзд) (а. с. 29).

За довідкою УПСЗН Жмеринської міської ради ОСОБА_1 перебуває на обліку та отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства 3 групи (а. с. 33).

Відповідно до копії довідки Жмеринської міжрайонної МСЕК від 27.01.2014 ОСОБА_1 встановлено 3 групу інвалідності по захворюванню з дитинства, безстроково (а. с. 5).

ОСОБА_1 знаходиться на «Д» обліку в КУ «Жмеринський РМЦ ПМСД» та за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду (а. с. 31-32).

Відповідно до довідки Жмеринського ВДВС у Жмеринському районі Вінницької області від 21.06.2022 року на контролі у Жмеринському МРВ ДВС перебуває виконавче провадження АСВП №37051916 щодо виконання виконавчого листа про стягнення на користь ТОВ «Кей Колект» боргу в розмірі 162 272,54 грн. За матеріалами виконавчого провадження з пенсії боржника ОСОБА_1 утримано 45 741,91 грн (а. с. 30).

ОСОБА_1 сплачуються комунальні платежі за електроенергію (а. с. 35-36).

Позиція суду апеляційної інстанції

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч. 1-4 ст. 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

При цьому згідно із ч. 1 ст. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу.

Статтею 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

В оскаржуваному рішенні суд зазначив, що за позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 05.02.2014 року у справі №6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. В даному випадку позицію Верховного Суду України слід сприймати та аналізувати в контексті та з урахуванням й інших норм законодавства України, а в конкретному випадку, ним має право користуватися для захисту власних прав виключно одержувачі аліментів на утримання неповнолітніх дітей, оскільки ст. 192 СК України міститься в главі 15 СК України (Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання), а позивачка звертається до суду відповідно до вимог ст. 75, 76, 80 СК України, що відносяться до глави 9 СК України (Права та обов`язки подружжя по утриманню), отже одержувач аліментів, як член колишнього подружжя, має право на захист власних прав виключно шляхом пред`явлення позовної вимоги про збільшення (зміну) розміру аліментів, але ніяк не про зміну способу стягнення аліментів.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, а також звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не надано суду ані першої, ані апеляційної інстанції жодних доказів зміни матеріального або сімейного стану як її особисто, так і відповідача, що може бути підставою для зміни розміру аліментів.

Позивачка не довела належним та допустимими доказами, що відповідач працевлаштований та має стабільний, регулярний дохід, відомості про перетин кордону не підтверджують факту працевлаштування.

За таких обставин доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Водночас апеляційний суд звертає увагу на те, що оскаржуваним рішенням першої інстанції з позивачки було стягнуто 992,4 грн судового збору, що суперечить п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», згідно із вимогами якого позивачі у справах про збільшення розміру аліментів звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Відповідно до ч. 4 ст. 376 зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни мотивувальної і резолютивної частин рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15 травня 2023 року у частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, а позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», то судові витрати понесені у зв`язку з апеляційним переглядом справи підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15 травня 2023 року в частині стягнення судового збору змінити.

Абзац мотивувальної частини «Вирішуючи питання судових витрат, суд керується ст.141 ЦПК України, де визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з позивача на користь держави підлягає стягненню 992,40 грн. судового збору» викласти у такій редакції:

«Вирішуючи питання судових витрат, оскільки позов задоволенню не підлягає, а позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», то судові витрати понесені у зв`язку з розглядом справи підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.».

Абзац резолютивної частини «Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ід.н. НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_1 на користь держави суму судового збору в розмірі 992,40 грн.» викласти у такій редакції:

«Судові витрати у зв`язку із розглядом справи компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України».

В решті рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15 травня 2023 року залишити без змін.

Судові витрати понесені у зв`язку з апеляційним переглядом справи компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а - г пункту 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий В. В. Оніщук

Судді В. П. Рибчинський

С. К. Медвецький