Провадження № 2/755/775/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" травня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Яхно П.А.

за участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кирпич Лілія Володимирівна про зміну черговості права на спадкування та визнання права на спадкування як спадкоємцем першої черги, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, у якому просить суд: змінити черговість права на спадкування та визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на спадкування як спадкоємцем першої черги за законом, разом із спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свої позовні вимоги, позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її рідна сестра - ОСОБА_5 . Факт родинних відносин між ними підтверджується свідоцтвами про народження та свідоцтвами про шлюб. Після смерті ОСОБА_5 , позивач звернулась до приватного нотаріуса Топілко О.О. із заявою про прийняття спадщини, але дізналась, що спадкова справа заведена у приватного нотаріуса Кирпич Л.В. 19.10.2021 позивач звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кирпич Л.В. із заявою про прийняття спадщини, але дізналась про те, що спадкову справу було відкрито на підставі заяви дочки її сестри - ОСОБА_4 , яка з 1997 року постійно проживає у Канаді , а до цього часу з 1992 року проживала в Ізраїлі. Її сестра, ОСОБА_5 , була особою похилого віку, на день смерті їй було 87 років. За життя її сестра хворіла на цукровий діабет, страждала серцево-судинними захворюваннями та деменцією. Останні роки свого життя, а саме з 2018 року вона потребувала сторонньої допомоги та постійного нагляду, оскільки часто стала все забувати та плутатись у реальності, їй часто ставало зле, через що позивач кожного дня приходила до неї, приносила їй продукти, купувала ліки, готувала їжу, прала одяг та білизну, оскільки проживає поряд із сестрою. Через похилий вік їй було важко пересуватись та самостійно себе обслуговувати, а тому остання надавала допомогу своїй сестрі та доглядала її з 2018 року по день її смерті. Зазначає, що також оплачувала житлово-комунальні послуги за квартиру, у якій проживала її сестра, що підтверджується копіями квитанцій про оплату житлово-комунальних послуг за період з 2018 року по травень 2021 року, а в липні 2020 року оплатила сестрі лікування у санаторії ДП «Клінічний санаторій «Хмільник», в якому померла перебувала на лікуванні з 13.07.2020 по 24.07.2020. Вказала, що постійно цікавилась життям сестри, вони щодня спілкувались. Позивач та члени її родини вітали померлу з кожним святом, вони збиралися разом на свята, що підтверджується відповідними фотографіями, здійсненими у різні періоди нашого життя. Оскільки сестра страждала на деменцію, то періодично влаштовувала безлад у квартирі, а позивач разом із членами своєї родини займалась прибиранням. У кінці березня 2021 року позивач прийшла до сестри та була шокована безладом, який вона вчинила після її попереднього візиту. Позивач та члени її родини здійснили прибирання у квартирі, що підтверджується фототаблицею стану квартири до та після прибирання, як вказує остання. 08.05.2021 її сестра померла від хронічної ішемічної хвороби серця. Одержанням тіла сестри та її похованням займалась позивач. Останні дні свого життя її сестра вже не піднімалась з ліжка, а тому позивач, як вказує остання, за свій рахунок найняла доглядальницю та оплатила її послуги. Відповідач, яка є донькою померлої з 90-х років проживає у Канаді , в 2005 році отримала громадянство. З особистих спостережень позивачу відомо, що відповідач не приїздила в Україну з 1997 року, не цікавилась життям матері, не брала участі в її утриманні, не допомагала людині, яка в силу віку не могла сама себе обслуговувати. Лише після дзвінка позивача, яким остання повідомила про смерть ОСОБА_5 , на похорон приїхав син відповідача - ОСОБА_7 та подав від імені відповідача заяву про відкриття спадкової справи. Відповідач навіть не приїхала попрощатися з матір`ю, лише приїхала в серпні в Україну, щоб подати заяву про прийняття спадщини. Від такого цинізму позивач була просто шокована, оскільки дочка не відвідувала матір з 1997 року, а коли дізналась про смерть матері через 9 днів після її смерті було заведено спадкову справу. У зв`язку з тим, що позивач доглядала за сестрою, допомагала їй матеріально та фізично, підтримувала її морально, вважає, що слід змінити черговість спадкування нею та надати позивачу право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги. Оскільки ОСОБА_5 не склала заповіту, право на спадкування належного їй майна одержують спадкоємці за законом.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.11.2021 відкрито провадження у цій цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи. Сторонам роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки, витребувано в амбулаторії сімейної медицини №2 КНП ЦПМСД «Русанівка» та у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кирпич Лілія Володимирівна письмові докази.

22.12.2021 до суду від представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 надійшов відзив з доказами на його обґрунтування та клопотання про виклик свідка ОСОБА_8 . У поданому відзиві на позовну заяву, представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 , просила суд відмовити у задоволенні позовної заяви про зміну черговості права на спадкування, посилаючись на те, що ОСОБА_4 разом з чоловіком та дитиною виїхала за межі України в Ізраїль в 1991 соці. Причина виїзду - важка економічна ситуація, пов`язана із розпадом СРСР. Мати ОСОБА_4 - ОСОБА_5 працювала на той час вчителем у загальноосвітній школі та виїжджати відмовилась. Починаючи з 1994 року ОСОБА_5 кожного року приїжджала до Ізраїлю та проводила там час з червня до вересня. У цей період родина подорожувала, ОСОБА_9 проходила профілактичне лікування, оздоровлювалась, багато спілкувалась з донькою та онуком. Така щорічна традиція підтримувалась до 1999 року. У 1999 році родина ОСОБА_10 переїхала на постійне місце проживання до Канади, де у подальшому отримали громадянство. Перший раз ОСОБА_5 відвідала родину у Канаді у 2002 році, а у подальшому у: 2004, 2006, 2008, 2009, 2011, 2013, 2015, 2017, 2018 роках. У 2018 році народився правнук, у цей період вона знаходилась у Канаді разом з родиною. Як і раніше, ОСОБА_9 знаходилась у вищезазначених роках з родиною в Канаді у літні місяці - з червня по вересень. У 2020 році також ОСОБА_5 повинна була відвідати Канаду , однак із-за карантинних обмежень викликаних коронавірусом у всьому світі, вона зробити це не могла. У матері та доньки був дуже тісний зв`язок, контакт вони не втрачали ніколи, ОСОБА_9 підтримувала дочку у її бажанні жити за кордоном, однак сама не бажала емігрувати за кордон, вона була дуже прив`язана до своєї професії викладача, дуже любила своїх учнів та підтримувала зв`язок з ними, переживала за їх майбутнє. Незважаючи на те, що родина ОСОБА_10 почала своє життя за кордоном в іншій країні, що відповідно не завжди позитивно відображалось на їх матеріальному становищі, однак кожного разу по приїзду матері вони передавали їй як матеріальну допомогу по 3000 доларів США, за їх внутрішнім переконанням цієї суми було достатньо для задоволення її побутових потреб. Крім цього, ОСОБА_5 викладала до 81 року свого життя, отримувала пенсію та здавала в оренду 1 вільну кімнату. Кожного приїзду до Канади, дочка та мати проводили багато часу разом, подорожували, обговорювали плани на майбутнє. Коли ОСОБА_5 знаходилась на Україні, родина спілкувалась за допомогою телефонного зв`язку. ОСОБА_5 усе життя пропрацювала викладачем, тому у неї була поставлена чітка мова, вона ніколи не скаржилась на здоров`я, відповідно у телефонній розмові родина відчувала, що у матері усе в пордку. Так як, кожного разу по приїзду за кордон, донька передавала матері по 3000 доларів, та ОСОБА_9 мала власний прибуток від репетиторства та здачі кімнати в оренду, та пенсії, то донька не думала, що мати може потребувати матеріальної допомоги. За телефонними дзвінками психологічних, мовних змін, депресивних станів донька не помічала. ОСОБА_5 розповідала як пройшов її день, чим вона займалась, коли вона ходила до магазину за продуктами, ходила у гості та інше. Доказами позитивного спілкування родини ОСОБА_10 з ОСОБА_5 є у тому числі переписка у жовтні 2019 року ОСОБА_12 (дружина сина ОСОБА_4 ) у месенджері Фейсбук з ОСОБА_13 (позивач) про те, що ОСОБА_5 дуже любить свою родину, тішиться правнуками, з нею спілкується не тільки дочка, а й внук ОСОБА_14 , та те, що ОСОБА_9 , не зважаючи на те, що дочка пропонує переїхати жити до неї у Канаду , відмовляється від цього. Крім того, що ОСОБА_5 сама порається по господарству та забезпечує свої побутові потреби, вона сама ходить в магазин та відмовляється від допомоги, та те, що ОСОБА_15 не допомагає ОСОБА_16 внаслідок свого поважного віку та її діти заняті на роботі, тому твердження позивача, що вона постійно опікувалась ОСОБА_5 є хибними. Відповідно до переписки, онуки ОСОБА_5 бажали замовити для неї продукти на новорічний стіл, але замовлення відмінили у зв`язку з тим, що ОСОБА_9 зустрічала Новий 2020 рік у своєї сестри (позивача), що на думку відповідача доказує, що ОСОБА_5 не заходилась у безпорадному стані. Відповідно до роздруківок з обслуговуючого банку Приватбанк рахунку ОСОБА_5 (які є у розпорядженні ОСОБА_4 ), ОСОБА_9 у 2020 року отримувала пенсію у розмірі 4682,54 грн., самостійно з власного рахунку оплачувала комунальні послуги. На її рахунку станом на жовтень 2020 року постійно знаходились грошові кошти у розмірі біля 30000 гривень, тому твердження позивача про те, що вона оплачувала протягом тривалого часу комунальні послуги є хибними. Що стосується ОСОБА_17 , вона відвідувала амбулаторії періодично кожні два роки. Відповідно медичної карти амбулаторного хворого у ПСП «Русанівка» №26040717 вона відвідувала амбулаторію як для профілактичного огляду, так і по скаргам. Діагноз по скаргам: сахарний діабет 2 ступеню. Стан задовільний. ОСОБА_5 не була інсулінозалежна. У березні 2021 року з ОСОБА_4 зв`язалась сусідка ОСОБА_5 - ОСОБА_8 , яка повідомила їй про те, що ОСОБА_9 залила сусідів знизу водою. ОСОБА_18 повідомила про те, що у квартирі брудно, двері у квартиру були не замкнені, вона зайшла, ОСОБА_9 у той час дивилась телевізор. Ознак яких психіатричних розладів не було, ОСОБА_9 відповідала на питання, розуміла, що на даний час відбуваєтеся. Обґрунтувала затоплення тим, що задивилась телевізор. З того часу, родина ОСОБА_10 почала щільно спілкуватись з ОСОБА_19 та з її родиною, задля забезпечення потреб ОСОБА_20 . По перше, ОСОБА_21 , зять ОСОБА_22 знайшов клірингову компанію для здійснення генерального прибирання 01.04.2021, а родина ОСОБА_4 повністю компенсувала вартість послуг у розмірі 284 канадських доларів, з яких послуги самого ОСОБА_23 у розмірі 120 канадських доларів, про що свідчать виписки з рахунку ОСОБА_24 та переписка у вайбері. Протягом травня місяця 2021 року ОСОБА_25 були перераховані кошти на покупку слухового апарату, ходунків та оплату його послуг у розмірі 239,85 канадських США. 06.05.2021 ОСОБА_26 уклав договір з ФОП ОСОБА_27 про надання послуг піклування та догляду за особами похилого віку, відповідно до якого, виконавець повинен був здійснювати нагляд та допомогу кожного дня по три години. Як доказ, на підтвердження казаних обставин, сторона відповідача надає переписку у вайбері щодо надання цих послуг між ОСОБА_28 та ОСОБА_29 . Відповідно до цієї переписки ОСОБА_30 компенсував ОСОБА_25 вартість послуг за місяць у розмірі 347,75 канадських доларів, при цьому акцентують увагу суду, на тому що ОСОБА_31 зазначив у листуванні: «Я уже за этот месяц заплатил свои 7290 грн», тобто відносився до допомоги ОСОБА_16 як не до безкорисної. Відповідно, мова про те, що ОСОБА_32 та її родина допомагала ОСОБА_33 матеріально та фізично не йдеться. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла, причина смерті - хронічна ішемічна хвороба серця. Організацією похорон займався ОСОБА_26 , витрати склали 1068 доларів США, втім такі кошти у повному обсязі були компенсовані ОСОБА_34 . Сума у розмір 468 доларів США (613 канадських доларів) була перерахована ОСОБА_28 на картковий рахунок, 600 доларів готівкою особисто (гроші передавав ОСОБА_35 ). На похоронах, які відбулись 13.05.2021 був присутній ОСОБА_36 , який прилетів з Канади. З роздруківок з месенджерів вбачається, що ОСОБА_37 та її родина жодного разу не повідомляла про погіршення стану здоров`я ОСОБА_5 , перші повідомлення були від сусідів, починаючи з березня 2021 року.

23.12.2021 до суду від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кирпич Л.В. надійшла копія спадкової справи.

05.01.2022 до суду від представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

14.01.2022 до суду з Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Русанівка» Дніпровського району м. Києва» надійшли копії письмових доказів, витребуваних судом.

У судовому засіданні 18.01.2022, представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 було подано заяву про виклик свідків: ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_8 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44

15.02.2022 до суду від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив, у якій остання зазначила, що наданими відповідачем відзивом не підтверджується її участь у житті матері та не спростовуються доводи позивача про опікування ОСОБА_5 , надання їй матеріальної та фізичної допомоги. Вказала про те, що у відзиві відповідач зазначає, що ОСОБА_5 кожного року з 1994 по 1999 роки приїжджала до Ізраїлю та проходила профілактичне лікування та оздоровлювалась, але жодного документального підтвердження відповідач не надає, а сама ОСОБА_9 про це ніколи не повідомляла. Також не відповідає дійсності твердження відповідача про перебування ОСОБА_5 у Канаді в липні 2015 року, оскільки вона разом з позивачем, її дочкою, зятем і ОСОБА_45 перебували в санаторії «Миргород», що підтверджується підписом ОСОБА_5 у журналі про видачу направлення до санаторію. За період майже 30 років (з 1991 р. по травень 2021 р.) родина відповідача лише один раз у жовтні 1997 року спромоглася навідати свою матір на кілька днів. Зазначила, що навіть коли син відповідача ОСОБА_7 зі своєю дружиною ОСОБА_46 приїздили в Росію до родичів дружини, вони не вважали за потрібне відвідати свою бабусю. У позивача та ОСОБА_5 були дуже теплі довірливі стосунки, вони всім одна з одною ділились та все розповідали, але ОСОБА_5 жодного разу не казала, що дочка їй давала 3000 доларів, як про це зазначено в відзиві, та жодних доказів цьому не надано. Навпаки, ОСОБА_9 намагалась робити якісь заощадження, щоб назбирати гроші на квитки до Канади, вартість яких була понад 30 000 грн. та на час перебування у Канаді , оскільки у відповідача постійно не було грошей, тож твердження відповідача про надання матері фінансової допомоги не відповідає дійсності. Коли ОСОБА_5 приїжджала до відповідача, то постійно робила їй та її сім`ї цінні подарунки, оскільки зі слів самої ОСОБА_5 її дочка не мала постійної роботи, сім`ю забезпечував чоловік відповідача - ОСОБА_47 . Спочатку сім`я відповідача проживала в орендованій квартирі і лише в останні роки вони придбали власне житло в кредит, а тому дохід сім`ї ОСОБА_4 не дозволив би їм виділити ОСОБА_5 по 3000 доларів. Також не відповідає дійсності і той факт, що відповідач не помічала ніяких психічних розладів чи депресивних змін, оскільки коли позивач разом зі своїм зятем ОСОБА_29 останній раз в 2018 році проводжали ОСОБА_5 в аеропорту «Бориспіль», то були дуже стурбовані її психічним станом, навіть довелось відвідати лікаря, який обслуговує пасажирів. У неї спостерігались провали в пам`яті, була погана орієнтація в просторі. По поверненню з Канади додому в жовтні 2018 року стан у неї був дуже пригнічений. Вона не розбирала свою валізу і не давала це зробити позивачу аж до 2021 року, вважала, що вона нікому не потрібна, в неї почалися психічні розлади. Так, в грудні 2018 року їй подзвонив на телефон невідомий чоловік та представився онуком ОСОБА_14 та скаржився, що йому потрібні гроші. ОСОБА_5 нікому не повідомила про це, а винесла невідомій особі, який представився кур`єром від ОСОБА_14 10 000 грн. Потім ОСОБА_5 подзвонила позивачу і все розповіла, вони разом з позивачем звернулись до поліції, їх заяву зареєстрували, але шахраїв так і не знайшли. Інший випадок стався в січні 2019 року, коли ОСОБА_5 по приїзду від позивача декілька днів не виходила на зв`язок. Позивач повідомила про це свою дочку і зятя, які в цей день намагались потрапити до квартири, однак двері ніхто не відчиняв. Тоді вони були вимушені звернутись до Дніпровського районного відділу поліції для отримання згоди на злам замків, викликали працівника фірми з відкривання замків, який в присутності голови кооперативу ОСОБА_8 , сусідів з квартири № 34, 36 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , зламав дверний замок та відчинив двері. В кімнаті було увімкнене світло, ОСОБА_9 сиділа на канапі, навкруги був безлад, розкиданий одяг, на підлозі розірвані папери. Вважають, що ця ситуація є ще одним підтвердженням наявності психічного розладу у ОСОБА_5 . Про ці та подібні факти неодноразово повідомляла відповідача дочка позивача ОСОБА_51 та сама позивач. Також про наявність проблем зі здоров`ям ОСОБА_5 свідчить і медична документація, в якій зазначено, що вона не пам`ятає нещодавніх подій. В останні роки життя ОСОБА_5 було важко самостійно себе обслуговувати, тому позивач брала до себе прати її одяг та білизну, оскільки у ОСОБА_20 не було пральної машини, готувала для неї їжу, прибирала її квартиру. В березні 2021 року з квартири ОСОБА_5 сталося підтоплення сусідів знизу. Після цього випадку дочка позивача ОСОБА_52 та сама позивач дзвонили кілька разів до відповідача та повідомляла про погіршення стану матері, надіслали її фото, на що відповідач запитала чому у матері такий вигляд та не пофарбоване волосся. На те, що негайно треба приїхати і забрати матір чи доглядати її відповідач повідомила, що зможе приїхати лише в вересні 2021 року. Після відмови відповідача приїхати і доглядати за матір`ю, зять позивача ОСОБА_53 знайшов клінінгову компанію і 01.04.2021 прийшла прибиральниця, їй допомагали прибирати зять та дочка позивача, оскільки потрібно було переставляти меблі, збирати розкидані речі. ОСОБА_30 виявив лише намір купити для ОСОБА_5 ходунки та слуховий апарат, з чим звернувся до ОСОБА_54 (зять позивача), що останній і зробив, а потім ОСОБА_55 оплатив вартість ходунків та слухового апарату і це єдина допомога матері за 30 років. Похованням ОСОБА_5 та оплатою поховання займалась позивач, але жодної грошової компенсації від відповідача вона не отримувала. Після повідомлення родини ОСОБА_4 про смерть ОСОБА_5 , вони повідомили, що не зможуть приїхати на похорон, а потім сказали, що приїде син відповідача ОСОБА_7 і то, як пізніше з`ясувалось, не для того, щоб взяти участь в організації поховання, а щоб подати заяву про прийняття спадщини, як вказує позивач. Також вказала про те, що відповідачем у відзиві перекручені факти щодо захворювань ОСОБА_5 . Як вбачається з медичної документації, наданою відповідачем, яку вона забрала із квартири ОСОБА_5 після її смерті, ОСОБА_5 хворіла на гіпертонію, у неї були проблеми з опорно-руховим апаратом, провали в пам`яті (тобто деменція). В квітні-травні 2021 року позивач викликала ОСОБА_5 швидку допомогу та сімейного лікаря. Сімейний лікар ОСОБА_56 виписала рецепт на препарат Memantine, який застосовується при лікуванні деменції та хвороби Альцгеймера. Таким чином позивач не визнає твердження відповідача про те, що ОСОБА_5 не перебувала у безпорадному стані. Зазначила, що на момент смерті ОСОБА_5 було 87 років, тому навіть в силу похилого віку вона не могла себе самостійно обслуговувати.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16.02.2022 клопотання представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 про витребування доказів задоволено та витребувано у АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» виписку з карткового рахунку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про рух грошових коштів, за період з 01 січня 2018 по 04 грудня 2021 року.

27.04.2022 до суду від представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 надійшли заперечення на відповідь на відзив від 04.02.2022 з відповідними доказами на їх обґрунтування, яких остання вказала, що ОСОБА_4 разом з чоловіком та дитиною виїхала за межі України в Ізраїль в 1991 році. Причина виїзду - важка економічна ситуація, пов`язана із розпадом СРСР. Мати ОСОБА_4 . ОСОБА_5 працювала на той час вчителем у загальноосвітній школі, виїжджати відмовилась. Починаючи з 1994 року ОСОБА_5 кожного року приїжджала до Ізраїлю та проводила там час з червня до вересня. У цей період родина подорожувала, ОСОБА_9 проходила профілактичне лікування, оздоровлювалась, багато спілкувалась з донькою та онуком. Ця щорічна традиція підтримувалась до 1999 року. Як доказ, того, що ОСОБА_5 постійно, з урахуванням відстані та віку, відвідувала родину у Канаді , відповідач надає копію закордонного паспорту громадянина України, з відміткою за 2008 рік, 2009 рік, 2013 рік. У зв`язку з наявністю у паспорті ОСОБА_5 мультівізи Канади на період з 28.05.2009 по 28.05.2014, прикордонна служба не завжди ставила відмітку. Дійсно у 2015 році, ОСОБА_5 не відвідувала Канаду , це помилка у написанні відзиву на позовну заяву, а інші дати навідування співпадають з інформацією викладеною у відзиві на позовну заяву. Перший раз, ОСОБА_5 відвідала родину у Ізраїлі у 1994 році. Щодо зауваження представника позивача, щодо відсутності доказів надання родиною грошових коштів ОСОБА_5 , то дійсно докази відсутні, так як розписок у матері не брали, підтвердження куди вона їх витрачала не вимагали, та надавались вони готівкою. Щодо медичних показників ОСОБА_5 , у позивача та представника не має медичної освіти, щоб на підставі інформації з листа відповіді КНП «Центр первинної допомоги медико-санітарної допомоги «Русанівка» та інструкцій по використанню ліків ставити діагноз - деменція. Зауважила, що в медичних документах в графі діагнози нічого не зазначено. Відповідно до тієї ж відповіді, ОСОБА_5 зверталась до медичної установи у не зазначений період три рази у травні 2018 року, та відповідно перед смертю у квітні та травні 2021 року. Когнітивні порушення у результатах огляду у квітні та травні 2021 року, безпосередньо перед смертю. У якій формі зафіксовано когнітивні порушення не зазначено, але зазначено, що обслуговує себе самостійно. Так, дійсно ОСОБА_5 знаходилась у 2021 році у незадовільному фізичному стані з урахуванням її поважного віку, але встановлювати психічні розлади/здоров`я має право тільки фахівець. Повторно, зазначила, що доказами позитивного спілкування родини ОСОБА_10 з ОСОБА_5 є у тому числі переписка у жовтні 2019 року ОСОБА_12 (дружина сина ОСОБА_4 ) у месенджері Фейсбук з ОСОБА_13 (позивач) про те, що ОСОБА_5 дуже любить свою родиною, тішиться правнуками, з нею спілкується не тільки дочка, а й внук ОСОБА_14 , та те, що ОСОБА_9 , не зважаючи на те, що дочка пропонує переїхати жити до нею у Канаду , відмовляється від цього. Крім того, що ОСОБА_5 сама порається по господарству та забезпечує свої побутові потреби. Вона сама ходить в магазин та відмовляється від допомоги. Та те, ОСОБА_15 не допомагає ОСОБА_33 в наслідок свого поважного віку та її діти заняті на роботі, тому твердження позивача, що вона постійно опікувалась ОСОБА_5 є хибними. Відповідно до переписки, онуки ОСОБА_5 бажали замовити для неї продукти на новорічний стіл, але замовлення відмінили у зв`язку з тим, що ОСОБА_9 зустрічала Новий 2020 рік у своєї сестри (позивача), що ще раз доказує, на думку відповідача, що ОСОБА_5 не заходилась у безпорадному стані. Дійсно, у березні 2021 року з ОСОБА_4 зв`язалась сусідка ОСОБА_5 - ОСОБА_8 , яка повідомила їй про те, що ОСОБА_9 залила сусідів знизу водою. ОСОБА_18 повідомила про те, що у квартирі брудно, двері у квартиру були не замкнені, вона зайшла, ОСОБА_9 у той час дивилась телевізор. Ознак яких психіатричних розладів не було, ОСОБА_9 відповідала на питання, розуміла, що на даний час відбуваєтеся. Обґрунтувала затоплення тим, що задивилась телевізор. ОСОБА_5 не відповідала на дзвінки, тому що не хотіла спілкуватися з ОСОБА_57 і вислуховувати їх наполегливі прохання з питання квартиру. Поліцію довелося викликати, тому що ОСОБА_5 забрала у ОСОБА_1 ключі від квартири. Про які довірчі та теплі відносини може йтися. ОСОБА_30 сплатив заміну замку і вислав гроші ОСОБА_25 . З того часу, родина ОСОБА_10 почала щільно спілкуватись з ОСОБА_57 та з її родиною задля забезпечення потреб ОСОБА_20 . По перше, ОСОБА_21 , зять ОСОБА_58 знайшов клірингову компанію для здійснення генерального прибирання 01.04.2021, а родина ОСОБА_4 повністю компенсувала вартість послуг у розмірі 284 канадських доларів, з яких послуги самого ОСОБА_23 у розмірі 120 канадських доларів, про що свідчать виписки з рахунку ОСОБА_24 та переписка у вайбері. Протягом травня місяця 2021 року ОСОБА_25 були перераховані кошти на покупку слухового апарату, ходунків та сплата його послуг у розмірі 239,85 канадських США. 05.0.2021 ОСОБА_26 уклав договір з ФОП ОСОБА_27 про надання послуг піклування та догляду за особами похилого віку, відповідно до якого, виконавець повинен був здійснювати нагляд та допомогу кожного дня по три години. Доказом є переписка у вайбері щодо надання цих послуг між ОСОБА_28 та ОСОБА_29 . Відповідно до цієї переписки ОСОБА_30 компенсував ОСОБА_25 вартість послуг за місяць у розмірі 347,75 канадських доларів, при цьому ОСОБА_31 зазначив: «Я уже за этот месяц заплатил свои 7290 грн», тобто відносився до допомоги ОСОБА_33 як не до безкорисної, відповідно ніяякої мови про те, що ОСОБА_32 та її родина допомагала ОСОБА_33 матеріально та фізично. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла, причина смерті - хронічна ішемічна хвороба серця. Організацією похорон займався ОСОБА_26 , витрати склали 1068 доларів США, а ці кошти у повному обсягу були компенсовані ОСОБА_34 . Сума у розмір 468 доларів США (613 канадських доларів) перерахована ОСОБА_28 на картковий рахунок, 600 доларів готівкою особисто (гроші передавав ОСОБА_35 ), про що свідчить переписка у вайбері. На похоронах, які відбулись 13.05.2021 був присутній ОСОБА_36 , який прилетів з Канади. З роздруківок з месенджерів вбачається, що ОСОБА_59 та її родина жодного разу не повідомляла про погіршення стану здоров`я ОСОБА_5 , перші повідомлення були від сусідів, починаючи з березня 2021 року. На підтвердження оплати ОСОБА_25 надаються виписки з завіреним перекладом на українську мову. Твердження, позивача, щодо того, що ОСОБА_14 онук ОСОБА_5 перебувавши у Росії, не відвідав ОСОБА_5 не відповідають дійсності, так як, в той час ОСОБА_5 гостювала у родині в Канаді все літо до 01.10.2017. Тобто, коли ОСОБА_14 з дружиною відлетіли, ОСОБА_60 все ще була з родиною в Канаді . Вся родина, включаючи ОСОБА_5 , проводжали ОСОБА_14 з дружиною в Росію. Відповідно до наданих Відповідачем доказів: переписка у вайбері між позивачем та дружиною онука ОСОБА_5 - ОСОБА_61 , перепискою між ОСОБА_28 та ОСОБА_29 про те, що саме ОСОБА_31 фізично за грошові кошти родини ОСОБА_4 здійснює допомогу ОСОБА_33 . Доказами того, що позивач не приходила до ОСОБА_5 , не піклувалась про неї, як це зазначено у позовній заяві та інформацію про фізичний та психологічний стан ОСОБА_20 , може надати свідок ОСОБА_8 . Крім того, якщо б здійснювалось позивачем піклування, як це зазначається у позовній заяві стабільно, то безладу у березні 2021 року не повинно було бути, тим паче, що прибирання було здійснено кліринговою компанією, а не родиною позивача, з компенсацією з боку ОСОБА_24 у повному обсязі. Обсяг спілкування між сестрами, який зазначений у заявах відповідає морально-етичним нормам спілкування, однак не підпадає під поняття опіки, відтак позов задоволенню не підлягає.

29.09.2022, 30.09.2022, 28.12.2022, 26.01.2023, 02.02.2023 до суду надійшов лист АТ КБ «ПриватБанк», у якому зазначено про неможливість надати витребувані судом докази через відсутність необхідних реквізитів на ухвалі суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.12.2022 закрито підготовче провадження у цій цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті, встановлено загальний порядок дослідження доказів у справі; в судове засідання викликано сторони по справі, свідків: ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_8 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_8

10.02.2023, 28.02.2023 до суду від третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кирпич Л.В. надійшла заява про розгляд справи без присутності нотаріуса.

21.02.2023 до суду надійшов лист АТ КБ «ПриватБанк», у якому Банком було повідомлено про те, що за запитом суду здійснюється збір інформації з різноманітних програмних комплексів та архівів банку, у зв`язку з чим надати запитувану інформацію в строк неможливо.

28.02.2023 до суду надійшов лист АТ КБ «ПриватБанк», у якому Банком вказано про необхідність відомості про запитувану особу, оскільки за наданими відомостями ідентифікувати вказану у запиті особу неможливо.

02.03.2023 ухвалою, постановленою у порядку ч. 4 ст. 259 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про поновлення строку на подачу доказів у вигляді заяви про виклик свідків відмовлено.

11.04.2023 до суду надійшли відомості з АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду від 16.02.2022.

12.04.2023 ухвалою суду, постановленою у порядку ч. 4 ст. 259 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, судом прийнято відмову представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відмову від доказів у вигляді допиту свідків ОСОБА_40 та ОСОБА_62 .

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлений позов підтримала та просила його повністю задовольнити. Пояснила суду, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її рідна сестра, після чого негайно повідомила її доньку, на що остання повідомила, що не зможе приїхати. ЇЇ донька ще раз поговорила із донькою померлої, та ОСОБА_63 повідомила, що приїде її син. Останній приїхав увечері в день поховання. Усі витрати на поховання несла вона та сім`я її доньки. Після чого звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, втім нотаріус повідомила, що спадкова справа вже заведена. Вказала, що після того як ОСОБА_10 виїхала з України, вона більше не поверталася та не приїздила, жодного разу не відвідала матір. Сестра почувалась одинокою, самотньою. Коли онук їздив до росії, то до бабусі своєї не заїхав, яка його любила. Зазначила, що морально підтримувала сестру, консультувала її та давала поради. Намагалася залучати сестру до активного проведення дозвілля та усіляко проводити разом час, запрошувала на свята та дні народження, щоб ОСОБА_60 не почувалася самотньою та одинокою. Вказала, що її пенсії в півтора рази більша за пенсію ОСОБА_64 , тому намагалась допомагати останній. Квитки до Канади коштували більше тридцяти тисяч гривень, тому ОСОБА_5 заощаджувала кошти, щоб поїхати до доньки. Крім того, надсилала їм подарунки. Зазначила, що оплатила послуги доглядальниці та комунальні послуги, продукти, ліки. З 2018 року допомагала по господарству та прибирала у її квартирі. З 2018 року ОСОБА_60 в силу своїх психологічних розладів влаштовувала у квартирі безлад, а донька позивача, з її родиною допомагали наводити у цій квартирі лад, робили косметичний ремонт за власний кошт. У ОСОБА_64 не було пральної машини, тому її постіль вона прала. Всі ці обставини були довготривалими. У ОСОБА_64 були проблеми із серцем, опорно-руховим апаратом, болі у спині, тому їй викликали швидку. З 2018 року ОСОБА_60 була особливо безпорадна в силу свого віку, не могла орієнтуватися в реальності, мала деменції, як вказує остання. В 2018 році, коли з ОСОБА_65 проводили ОСОБА_66 до Канади їй стало зле в аеропорту, тому їй викликали там лікаря, але все ж вона поїхала. В жовтні 2018 року, коли вона повернулася з Канади, то вона була дуже пригнічена, безпорадна. Факти деменції були з грудня 2018 року, у той час ОСОБА_60 стала жертвою телефонних аферистів. В січні 2019 року після тривалого перебування у ОСОБА_67 , ОСОБА_60 поїхала додому, та домовились про спілкування телефоном, однак один день ОСОБА_60 не виходила зв`язок. Вона попросила доньку заїхати до ОСОБА_64 , однак двері не відчиняли, опитували сусідів, були у Приз, переглядали відео, однак її не знайшли. Вона вимушена була приїхала до Києва та піти до поліції щоб отримали дозвіл та відкриття замків. Відкрили квартиру, перша зайшла Приз, в кімнаті горіло світло, на підлозі розірвані папірці та безлад в квартирі, а ОСОБА_60 була у пригніченому стані. Про всі випадки з ОСОБА_68 повідомляли ОСОБА_69 , однак вона вказувала, що приїхати не може. Потім ОСОБА_60 влаштувала потоп, про що знову повідомили доньку, на що остання вказала, що зможе приїхати у вересні 2021, однак не дочекалась. ЇЇ зять викликав клінингову компанію, щоб прибрали у квартирі. Вказала, що ОСОБА_5 саму залишати не можна було, вона потребувала опіки, бо мала прояви деменції. Зазначила, що щомісячно витрачала 1000-1500 грн. на піклування про сестру. ОСОБА_30 компенсував ОСОБА_34 якісь кошти, але їй про це не казали. Допомогу на поховання отримувала вона та кошти витратила для організації поминальних обідів. Вказала, що сплачувала комунальні платежі зі свого телефону, а коли ОСОБА_60 мала гроші, то з її телефону. До психолога не зверталися, у квітні 2021 року викликали лікаря та остання сказала, що ОСОБА_5 має розлади психіки. Вважає, що має повне право на спадкування, з урахуванням викладених обставин.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заявлений позов підтримала та просила його повністю задовольнити. Зазначила, що позивач є рідною сестрою померлої. Померла мала серцево-судинні захворювання, цукровий діабет та деменцію, тому потребувала стороннього догляду. Позивач приходила, готувала їжу, купувала ліки. З 2018 року доглядала за померлою. Оплатила ОСОБА_16 санаторій. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла. Організацією поховання займалася позивач. Відповідач з 1991 року мешкає в Канаді і не приїздила в Україну. На похорони приїздив син відповідача, щоб подати заяву про прийняття спадщини. Оскільки відповідач фактично не допомагала матері, яка була у безпорадному стані, відповідно має бути змінена черговість спадкування.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 у судовому засіданні проти позову заперечила, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Вказала, що відповідач в 1991 році виїхала в Ізраїль. Починаючи з 1994 року ОСОБА_5 кожного року приїжджала до Ізраїлю та проводила там час з червня до вересня. В 1999 році відповідач переїхала в Канаду і в 2002, 2004, 2006 і в подальшому померла приїздила в Канаду до дітей. У 2019 році народився онук померлої і вона була в Канаді . У 2020 була віза, однак через спалах коронавірусу у світі, остання не змогла поїхати до Канади, з цих підстав, відповідач також не могла приїхати до України. Померла працювала вчителем, тому не хотіла мігрувати до Ізраїлю. Відповідач не змогла приїхати на поховання через карантинні обмеження в Канаді. Посилання позивача про наявність у померлої деменції не підтверджуються ні медичними довідками, ні експертизою. У частині доводів про опіку позивача над померлою, представник зазначила, що якщо була б щоденна опіка, то не було б ні безладу у квартирі, а померла здавала кімнату, займалася репетиторством, сплачувала за комунальні послуги та ходила в магазин самостійно. Крім того зазначила, що кошти за допомогу ОСОБА_5 позивачем, поверталися чоловіком відповідача зятю позивача ОСОБА_34 . Крім того, не зрозуміло відповідачу яким чином опікувалась позивач, оскільки все проходило через ОСОБА_23 . Також зазначила, що на картковому рахунку померлої завжди залишок грошових коштів становив біля 30 тисяч грн, а у грудні 2020 було знято з рахунку майже 50 тисяч грн, при цьому не встановлено хто і у зв`язку з чим зняв таку саму грошових коштів та куди вони були витрачені. Також зазначила, що згідно з виписки по рахунку, комунальні послуги увесь час сплачувала померла особисто, а також постійно купували продукти харчування.

Третя особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кирпич Лілія Володимирівна у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Свідок ОСОБА_70 у судовому засіданні показав, що померлу і позивача знав з 1951 року, вони земляки. З позивачем вчився у 8-10 класі. Померла була старша. У 1951 році роз`їхалися і 60 років не бачилися. В 2013 році випадково зустрілися, оскільки від ОСОБА_71 на електронну пошту прийшов лист, у якому було повідомлено номер телефону позивача. Свідок зателефонував позивачу і вони зустрілися. Дізнався, що позивач із сестрою жили на квартирі в Києві. Чоловік ОСОБА_64 був геологом, який вступив в кооператив, так вони отримали квартиру, при цьому батьки ОСОБА_64 дали на перший внесок. Батько помер та залишив заповіт на ОСОБА_66 . Квартиру продали і кошти сестри розділили. В кінці 2013 року зустрівся із родиною ОСОБА_71 та ОСОБА_72 , його запросили на свято. У ОСОБА_74 помер чоловік, у свідка - дружина, з того часу свідок та позивача живуть як чоловік та дружина. Тоді ж на святі вперше зустрів ОСОБА_66 , у неї з сестрою були теплі стосунки. В 2014 році поїхали на цвинтар у ОСОБА_73 разом та фактично з цього часу були разом. В 2015 році поїхали спільно в Миргородський санаторій, возив ОСОБА_21 . У нього та позивача пенсія більша, ніж у ОСОБА_64 , тому витрати поділили між ним та ОСОБА_74 . З 2016 року свідок та позивач почали жити у ОСОБА_67 , у нього на дачі. ОСОБА_5 часто гостювала у них, залишалась на декілька місяців. Свідку не дуже подобалось таке, але ОСОБА_75 запропонувала, щоб його сина - інвалід, мешкав із ними, тоді він зрозумів, що вона добра людина. У 2018 році після поїздки ОСОБА_64 до дочки, остання була засмучена. Свідок поцікавився чому ОСОБА_60 не залишилась у дітей, бо це була її 2 поїздка, втім відповіді не отримав. Пояснив, що онук ОСОБА_64 летів у Кемерово з дружиною і зупинявся в Харкові, але до неї не заїхав. З цього часу ОСОБА_60 почала все забувати, погано себе почувати. На початку 2019 року було кілька випадків, коли ОСОБА_60 сідала в електричку, але забувала куди їде, тоді про це повідомляли чужі люди. Їздила вона в Бучу , там вона працювала вчителькою. Після чого довго шукали ОСОБА_66 в лісі, а в подальшому телефонували і контролювали її місцезнаходження. Зазначив, що спочатку пенсію ОСОБА_60 отримувала на пошті, але вони змусили її перевести на карту і ОСОБА_75 потім перевіряла рух коштів. Інколи ОСОБА_60 хворіла і вони їй купували ліки. Зазначив, що часто приїздив до ОСОБА_77 лагодити телефон, забирав білизну, бо в неї не було пральної машини, а інколи це робили ОСОБА_21 або ОСОБА_78 . Крім того, іноді ремонтував сантехніку, бо ОСОБА_60 заливала сусідів. У січні 2019 року два дні не могли додзвонитися до ОСОБА_64 , потім відкрили двері, а вона сиділа розпатлана у халаті і навколо були розкидані речі, яка здивувалась побачити усіх. З 2018 року по 2021 рік щоденно спілкувались з померлою, займалися її здоров`ям, оплачували санаторій. Зазначив, що ОСОБА_69 ніколи не бачив. ОСОБА_5 на всі свята направляла їй електронне повідомлення, а їй жодного разу вітання не було. Зазначив, що ОСОБА_60 частіше гостювала у них, а коли ні - щоденно зідзвонювалися. З січня 2019 року ОСОБА_5 жила сама і свідок з дружиною її провідували, або донька позивача з чоловіком, чи онук ОСОБА_77 . Раз на тиждень хтось точно заходив, прибирав у неї в квартирі. Його син приїздив забирати ОСОБА_66 до них та відвозив назад. Про хвороби ОСОБА_64 йому невідомо.

Свідок ОСОБА_41 у судовому засіданні показала, що їй подзвонила ОСОБА_75 та попросила дивитися за її сестрою - ОСОБА_68 . Вона була лежачою, за можливості простежити за її гігієною, приготувати суп чи прибрати. ОСОБА_79 та його дружина приходили увечері, а свідок працювала вранці. Вони приносили продукти, засоби гігієни та ліки. Дочку ОСОБА_64 не бачила та остання їй не дзвонила. Вказала, що ОСОБА_60 була лежачою, сама не пересувалась, не переверталась, свідок саджала її на ліжко. Договору про надання послуг не укладала, доглядала за ОСОБА_68 приблизна один місяць до смерті та остання померла у її присутності. Щодо психологічного стану ОСОБА_64 зазначила, що вона мовчала, мала пустоту в очах, побажала своїй доньці щастя та здоров`я. Вказала, що була у ОСОБА_64 з 9 до 16 години, а вночі вона залишалась сама. Їй невідомо чи хтось доглядав за ОСОБА_68 до неї. За весь час, що свідок здійснювала догляд за ОСОБА_68 до неї ОСОБА_75 приходила раз чи два, а телефонувала постійно.

Свідок ОСОБА_51 у судовому засіданні показала суду, що позивач є її мамою. Протягом тридцяти років життя ОСОБА_64 , мати свідка постійно доглядала за останньою, не залишала на самоті, створила їй сім`ю. У ОСОБА_64 не було пралки, телевізора, мікрохвильовки. З 2018 року ОСОБА_75 доглядала за ОСОБА_68 , організовувала прибирання, догляд, лікування. Свідок зателефонувала доньці померлої з метою організації життя ОСОБА_64 , на що остання вказала, що ОСОБА_60 самостійна людина, при цьому на той час ОСОБА_80 було 84 роки. На початку 2021 року просили наполегливо організувати догляд ОСОБА_80 , але ОСОБА_63 повідомила, що можливо приїде у вересні 2021 року, через карантинні обмеження. На похорони прислали сина, онука ОСОБА_64 . ЇЇ родина була постійно в життя померлої, вони розмовля, радилися і просто спілкувалися. Позивач з 2018 року періодично жила в ОСОБА_67 , а інколи у себе в Києві та часто приїздила до ОСОБА_64 , а інколи ОСОБА_66 возили до позивача в ОСОБА_67 . В січні 2018 року, після того як у мами відсвяткували Новий рік, ОСОБА_60 поїхала до Києва, та коли вони потрапили до її квартири там був безлад. Зазначила, що її чоловік ходив до сімейного лікаря і вона виписала ліки від деменції. Викликали швидку додому та приходила сімейний лікар. ОСОБА_81 ) купувала ліки, продукти ОСОБА_80 та вони разом їздили в санаторії, часто на дачі відпочивали. ОСОБА_5 не часто розповідала про ОСОБА_10 , але пишалася донькою, зятем і онуком. Останнього разу, коли проводжали ОСОБА_66 до доньки у Канаду , то думали, що її назад в Україну не відпустять. Вважає, що ОСОБА_60 прикрашала розповіді про доньку. ОСОБА_5 мала ознаки психічних розладів: винесла кошти, нібито на прохання онука ОСОБА_14 , не могла спокійно сидіти, постійно папірці перегрібала. Казала, що до неї хтось приходив і вкрав її речі. З 2018 року, після повернення з Канади, у ОСОБА_64 почалися прояви психічних розладів, але не часто. Зазначила, що не постійно спілкувалася з ОСОБА_68 . З 2018 року спілкувалась з ОСОБА_68 телефоном раз на 2-3 дні, а останні 3 місяці - щоденно по два рази на день. На всі свята, дні народження вони зустрічались. Вказала, що ОСОБА_60 спілкувалась з ОСОБА_82 раз в місяць, про це зазначала сама померла, а останні місяці життя ОСОБА_64 , вони телефонували ОСОБА_83 , на що остання цікавилася лише тим, що у матері не пофарбоване волосся. До січня-лютого 2021 року у ОСОБА_64 фізичний стан був більш-менш нормальний, вона сама себе забезпечувала, обслуговувала, а в березні-квітні 2021 року її стан погіршився. Вона з чоловіком уранці приїздили до померлої, годували і таке інше. А потім її чоловік уклав з фірмою договір на доглядальницю і ОСОБА_41 доглядала за нею, бо вони з ОСОБА_68 не справлялися. Цю жіночку, ОСОБА_41 , ніби знайшла ОСОБА_75 , а ОСОБА_31 укладав з нею договір, як вказує свідок. Зазначила, що їй відомо, що ОСОБА_63 не пересилала гроші. Вказала, що її чоловік дзвонив чоловіку ОСОБА_84 , а той надсилав йому кошти на слуховий апарат і ходунки. ОСОБА_5 вказувала про те, що їй потрібні кошти для поїздки у Канаду та на подарунки, а чи компенсували ці кошти відповідач, їй невідомо, бо ОСОБА_60 не розповідала.

Свідок ОСОБА_85 у судовому засіданні показав, що знає сім`ю ОСОБА_64 з 90-х років. ОСОБА_60 до пенсії працювала вчителькою, з донькою жили на Русанівці . В 1991 році ОСОБА_87 з чоловіком виїхала закордон і не поверталася, не цікавилась життям та не надавала допомоги. Сестра ОСОБА_64 - ОСОБА_75 , доглядала за нею, була поруч, весь час жили разом, усі свята та дні народження проводили разом. Зазначив, що возив їх у Миргород, ОСОБА_88 . У кінці 2018 року ОСОБА_5 повернулася з Канади і її стан здоров`я погіршився. Коли вона прилетіла, то їй в аеропорту викликали лікаря, при цьому усі вважали, що ОСОБА_60 в Україну вже не повернеться і залишиться з донькою. Зазначив, що безпосередньо спостерігав, що остання мала серцеві хвороби і цукровий діабет, почалися прояви деменції, вона стала забувати. Віддала кошти невідомому чоловіку, який нібито подзвонив і сказав дати онуку кошти. ОСОБА_75 викликала поліцію. В 2019 році після новорічно-різдвяних свят не могли додзвонитися до ОСОБА_64 , тоді уся родина намагалася відкрити двері до її квартири, а коли відкрили, то побачила там безлад, розкидані кульки та папірці, фото, а ОСОБА_5 мала неадекватний стан. В березні 2021 року подзвонив сусід керуючому будинку та повідомив, що його заливає. Свідок прийшов до ОСОБА_64 , у раковині був посуд, але вона просто забула закрити воду. Але після цього стан ОСОБА_64 різко погіршився, щось сталося з її спиною, вона не могла ходити. Зазначив, що декілька разів викликав швидку, щоб зробити укол, потім сімейного лікаря - вона виписала ліки від шизофренії. Порадились із сестрою, вирішили лікувати та доглядати вдома. ОСОБА_74 запрошувала клінингову компанію на прибирання, його оплатила, вони допомагали. Зазначив, що кожного дня з дружиною змінювали постільну білизну та підгузок ОСОБА_80 , приїздив мінімум два рази на день. Забирав брудну білизну і змінював чистою. Через день дзвонив ОСОБА_89 - чоловіку ОСОБА_84 , що вирішити ситуацію з ОСОБА_68 , бо лікар сказав, що залишалось їй недовго. Вони не розуміли стан ОСОБА_64 . Зазначив, що розказував останнім про те, що ОСОБА_75 готує їсти, купує ліки, оплачує комунальні послуги. ОСОБА_75 знайшла доглядальницю, а він їздив укладати з нею договір. Вказав про те, що ОСОБА_55 порахував витрати на приїзд в Україну та вирішив, що вони не приїдуть, але можливо у вересні. Попросив доглядати за ОСОБА_68 , але вони цим і так займалися. ОСОБА_75 отримувала свідоцтво про смерть. На поховання приїхав онук, вони прислали, але на його думку, він приїхав займатися оформленням спадщини та просив документи на квартиру. Усі дії по догляду за ОСОБА_68 робив він, але на прохання ОСОБА_77 та за її рахунок. ОСОБА_5 не можна було залишати без нагляду. У нього немає медичної освіти, а діагноз - Деменція, поставив сімейний лікар. До кінця січня 2021 року ОСОБА_5 могла ходити з допомогою сторонніх людей, а готувала їжу і купувала продукти з 2018 року - ОСОБА_75 . Зазначив, що ОСОБА_14 на похоронах передавав якісь кошти, але яку суму не пам`ятає. За все заплатила ОСОБА_75 . ОСОБА_14 за їх рахунок у них же і їв. Не пам`ятає хто отримував допомогу на поховання. Доглядальниця почала працювати з кінця квітня-початку травня 2021 року, ОСОБА_41 була доглядальницю з фірми, з якою він укладав договір, а оплатила ОСОБА_75 . ОСОБА_74 сплачувала за квартиру: за свої та кошти ОСОБА_64 .

На питання суду свідок ОСОБА_41 повідомила, що не працює ні з якими фірмами, а кошти за її послуги їй сплачували особисто.

Свідок ОСОБА_90 у судовому засіданні показав, що позивач є його бабусею. Все життя вони з ОСОБА_68 разом, ходили один до одного в гості, відпочивали, ОСОБА_75 запрошувала до себе в село у Клавдієво. Платила за ОСОБА_5 комуналку. Останні роки у ОСОБА_64 була хвороба - деменція. ОСОБА_75 зі своєю донькою та її чоловіком, доглядали за ОСОБА_68 . Вказав, що особисто часто бував, прибирав, продукти привозив, на машині возив, займався документами на поховання. На поховання приїхав тільки онук ОСОБА_64 , але він приїхав з документами для оформлення спадщини, а не на поховання, як вважає свідок. Зазначив, що все робив на прохання ОСОБА_77 : купував продукти за свої гроші, а потім віддавала йому, інколи бабуся давала. ОСОБА_5 не можна було залишати саму, кожен день за нею треба було доглядати. Поганий стан здоров`я у ОСОБА_64 почався з 2018-2019 років. Бачив померлу раз в два-три тижні, коли треба було привезти продукти чи завезти бабусю до неї. За кілька років до смерті ОСОБА_60 вже не виходила з квартири, сам цього не бачив, але на прохання бабусі привозив і забирав її. У цей час вона могла його сплутати з своїм онуком чи не впізнати.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні показала суду, що ОСОБА_60 мешкала з 1966 року в будинку, а свідок є головою ЖБК цього будинку останні 5 років. ОСОБА_91 була членом правління та мала голос, але часто була закордоном, тому голосувала телефоном. З померлою спілкувалася у дворі будинку, вона ходила на пошту сплачувати комунальні платежі. В 2020 році познайомилася з ОСОБА_92 і його дружиною, бо вони не могли попасти до квартири ОСОБА_64 , у зв`язку з чим звернулися до неї. Було чутно, що у квартирі працював телефон і телевізор, але двері не відчиняв ніхто. На запитання чому у них немає ключів, вони відповіді не надали. Зазначила, що зателефонувала у поліцію, вони сказали, що є родичі, тому нехай вирішують самі все, на що ОСОБА_31 вказав про те, що померла йому взагалі ніхто. Зранку приїхала сестра ОСОБА_64 , панночка така, дочекалися службу з відкриття дверей, після цього потрапили до квартири. Однак ні сестра ОСОБА_64 , ні інші родичі, до квартири не захотіли заходити першими, бо думали мабуть, що ОСОБА_60 померла. Вона зайшла до квартири першою, ОСОБА_60 сиділа дивилася телевізор і була здивована, що всі тут роблять. В квартирі було брудно, розкидані речі, на що вона сказала ОСОБА_93 що необхідно щось робити. 24.03.2021 у будинку були ремонтні роботи і була відключена вода. Через деякий час воду включили і прийшов сусід з повідомлення про те, що його заливають. ОСОБА_5 двері не відкривала та вона у соціальній мережі зробила оголошення з проханням віднайти родичів ОСОБА_5 . Потім, 26.03.2021, приїхали ОСОБА_71 , була вона та сусідка з 36 квартири - ОСОБА_94 , та вони зайшли до квартири та побачили, що на підлозі у квартирі в кімнаті лежала ОСОБА_9 . У квартирі була брудна підлога, ніби землю хтось насипав, в раковині був брудний посуд, залишки їжі, під підлогою була вода. Зі стану ОСОБА_64 було видно, що вона зневоднена та млява, але на запитання про допомогу, вона відповідала, що їй нічого не треба, вона полежить і все мине. Вона ходила в туалет і на нозі були помітні залишки крові. Вказала, що у квартирі знайшла листівку з телефоном ОСОБА_84 з Канади, та повідомила її про стан ОСОБА_64 . ОСОБА_63 була шокована станом ОСОБА_64 , бо гадала, що за нею доглядають родичі. Повідомила, що ОСОБА_83 зняли відео та відправили. ОСОБА_5 все пам`ятала та розуміла що відбувається, просила ОСОБА_95 поставити їй склянку води на стіл, та сказала, що квартиру самостійно зачинить. Пізніше ОСОБА_94 приносила їй поїсти. В фейсбуці всі учні ОСОБА_64 обговорювали, що готові приходити допомагати їй, знайти доглядальницю і вони домовились з соціальними службами, але був ковід. Вказала, що через деякий час в квартирі ОСОБА_64 побачила людей, то була клінингова компанія. Потім з`явилася жіночка, донька ОСОБА_77 , неприємна, яка вказала, що вся ситуація не справа свідка. Зазначила, що з ІНФОРМАЦІЯ_4 до дня смерті ОСОБА_20 , не бачила щоб до неї хтось приїздив. Незадовго до смерті, біля під`їзду побачила жіночку, як потім дізналася це була ОСОБА_41 , яка сказала що є доглядальницею ОСОБА_64 , тому дала відбій у фейсбуці та соціальній службі. Більше нікого не бачила. З 2020 року по 26.03.2021 до ОСОБА_64 ніхто не приходив, її постійно бачили біля під`їзду, у дворі будинку, вона розповідала свідку про оплату комунальних послуг і завжди цим переймалася (щоб було вчасно). Вказала, що на вигляд ОСОБА_60 не мала хворобливого вигляду: ні фізичних, ні психологічних відхилень помітно не було. Повідомила, що у 2018-2019 роках спілкувалась з ОСОБА_68 , вона розповідала про поїздки у Канаду та до сестри, показувала фото. ОСОБА_5 також спілкувалась з ОСОБА_96 , яка також їй допомагала по господарству. За ОСОБА_68 не спостерігалось ніяких відхилень та розладів.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, покази свідків, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як убачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 87 років померла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , що видане 12.05.2021 Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (т.1 а.с. 9).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на її майно, зокрема на квартиру АДРЕСА_2 .

На випадок своєї смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , заповіту не склала.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною сестрою померлої ОСОБА_5 , що сторонами не заперечується та підтверджується матеріалами справи.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є донькою померлої ОСОБА_5 , що сторонами не заперечується та підтверджується матеріалами справи.

17.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирпич Л.В. було заведено спадкову справу № 67652475 за заявою ОСОБА_97 , який звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_5 , що підтверджується копіями матеріалів спадкової справи (т. 1 а.с. 233 - 250 - т. 2 а.с. 1- 40).

19.08.2021 ОСОБА_98 звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кирпич Л.В. з заявою про прийняття спадщини за законом на майно померлої сестри, ОСОБА_5 (т. 2 а.с. 8-9).

19.10.2021 ОСОБА_1 , звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кирпич Л.В. з заявою про прийняття спадщини за законом на майно померлої сестри, ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 11).

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Згідно зі статтею 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1258 ЦПК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Спадкування за законом здійснюється у наступній черговості: перша черга: діти спадкодавця (у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті), той із подружжя, який його пережив, та батьки; друга черга: рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері; третя черга: рідні дядько та тітка спадкодавця; четверта черга: особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини; п`ята черга: інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, та утриманці спадкодавця (неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування).

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (стаття 1261 ЦК України).

Таким чином, в основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення.

Тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як одержання права на спадкування наступною чергою (частина друга статті 1258 ЦК України) та зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом.

Одержання права на спадкування наступною чергою стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини.

На зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом в межах певної черги, впливають так юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом, стосується першої-п`ятої черги.

Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (частина друга статті 1259 ЦК України).

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин (див: постанови Верховного Суду від 26.09.2019 у справі № 521/6358/17 (провадження № 61-11757св19), від 27.05.2020 у справі № 755/8930/18 (провадження № 61-14692св18) та від 18.06.2020 у справі № 565/1046/16-ц (провадження № 61-35423св18)).

Згідно зі змістом указаної норми закону при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним необхідно розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності

Звертаючись до суду із позовною заявою про зміну черговості права на спадкування та визнання права на спадкування як спадкоємцем першої черги, позивач як на підстав своїх позовних вимог посилається на те, що її померла сестра ОСОБА_5 з 2018 року потребувала сторонньої допомоги та постійного нагляду, оскільки стала все забувати та плутатись у реальності, їй часто ставало зле, через що позивач кожного дня приходила до неї, приносила їй продукти, купувала ліки, готувала їжу, прала одяг та білизну, оскільки проживає поряд із сестрою. Через похилий вік їй було важко пересуватись та самостійно себе обслуговувати, тому позивач надавала допомогу своїй сестрі та доглядала її з 2018 року по день її смерті, також оплачувала житлово-комунальні послуги за квартиру, оплатила сестрі лікування у санаторії ДП «Клінічний санаторій «Хмільник», постійно цікавилась життям сестри, оскільки сестра страждала на деменцію, то періодично влаштовувала безлад у квартирі, а вона разом із членами своєї родини займалась прибиранням, одержанням тіла сестри та її похованням. Останні дні свого життя сестра вже не піднімалась з ліжка, а тому вона за свій рахунок найняла доглядальницю та оплатила її послуги. Відповідач, яка є донькою померлої з 90-х років проживає у Канаді , не приїздила в Україну з 1997 року, не цікавилась життям матері, не брала участі в її утриманні, не допомагала людині, яка в силу віку не могла сама себе обслуговувати.

Так, посилаючись на безпорадність стану ОСОБА_5 позивач вказує про те, що остання погано орієнтувалась у просторі, не розуміла реальності та влаштовувала безлад, крім того не могла самостійно за собою доглядати, при цьому належних доказів на підтвердження своїх доказів позивач не надала.

Так, із наданих до суду медичних виписок із медичної картки ОСОБА_5 судом убачається, що померла не мала діагнозу, про який зазначає позивач у позовній заяві, що спростовується наданими доказами, що підтверджується результатами огляду пацієнта № 25804897 від 21.04.2021 сімейним лікарем ОСОБА_99 ( т.2 а.с. 57-60). При цьому, не беруться судом до уваги записи у медичній картці амбулаторного хворого ОСОБА_5 , що містяться на а.с. 22-229 т.2 матеріалів справи, оскільки не містять ні підпису лікаря, ні його печатки. Також показанням свідка ОСОБА_8 спростовуються доводи позивача, що померла ОСОБА_100 була у безпорадному стані.

Безпорадний стан можливо та необхідно доказувати відповідними доказами, у тому числі записами в медичних документах.

При цьому, позивачем не додано до позовної заяви та не надано в судовому засіданні жодного медичного документу чи довідок, які б підтверджували хвороби, які мала ОСОБА_5 , про які позивач зазначала у позовній заяві та у власному вступному слові, а саме деменція.

Також спадкоємець за законом може вимагати у суді права на спадкування у тому разі, якщо він не лише опікувався над спадкодавцем, а й матеріально забезпечував та надавав іншу допомогу, тобто вчиняв дії, значно ширші за своїм змістом, ніж «утримання».

Під поняттям «опікування» слід розуміти надання звичайних фактичних послуг особі, яка перебуває в безпорадному стані і потребує сторонньої допомоги: приготування їжі, прибирання квартири, прання білизни тощо.

Вираз «матеріально забезпечувала» в контексті ст. 1259 ЦК слід розуміти як надання матеріальної допомоги, що була основним засобом до існування, оплату комунальних послуг, ліків, придбання необхідних особистих речей для хворого тощо.

З наданих до суду доказів на підтвердження посилань позивача щодо сплати нею комунальних послуг убачається, що платежі по сплаті комунальних послуг здійснювалися безпосередньо померлою ОСОБА_5 , що підтверджується і копіями квитанцій, долученими до позовної заяви, де у графі платник зазначено: ОСОБА_5 , так і з виписки руху грошових коштів по картковому рахунку ОСОБА_5 в АТ КБ «ПриватБанк», оскільки списання коштів по сплаті комунальних платежів відбувались автоматично, відтак не потребували додаткових дій для їх проведення, що спростовує доводи позивача у цій частині.

Не містять і матеріали справи жодного належного та достатнього доказу на підтвердження доводів позивача щодо понесення останньою матеріальних витрат на купівлю ліків, продуктів харчування та інших потреб померлою. Разом з цим, матеріалами справи спростовуються доводи позивача у цій частині, оскільки з листування позивача з дітьми померлої встановлено, що останні відшкодовували витрати, понесені позивачем та її родиною, на утримання померлої, що підтверджуються виписками з рахунків ОСОБА_24 . Витрати понесені на поховання ОСОБА_5 були частково відшкодовані державною грошовою допомогою на поховання, яку отримала позивач, що підтверджується матеріалами справи (т.1 а.с. 201). Відтак, матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження посилань позивача на понесення значних матеріальних витрат по догляду за померло. ОСОБА_5 . Натомість, матеріали справи містять докази на противагу посилань позивача, що відповідач та члени її родини надавала матеріальну допомого померлій на її утримання та догляд, що підтверджується матеріалами справи (т.1 а.с. 175, 181, 188).

Крім того, суд критично ставиться до доводів позивача, що відповідач та її родина не цікавились життям померлої ОСОБА_5 , не брали участі в її утриманні, не допомагали їй, оскільки це спростовується наданими суду листуваннями в месенджерах та в соціальних мережах між родиною позивача та родиною відповідача, а саме: т.1 а.с. 168, 172, 175, 178, 181, 184, 190, 191, 192, 193, а також з роздруківки телефонних дзвінків з телефонного номеру ОСОБА_107 в Україну, що спростовує доводи у цій частині та береться судом до уваги при вирішенні заявлених позовних вимог.

Не беруться судом до уваги посилання позивача про те, що остання постійно була з померлою готувала їй їжу, доглядала за нею у період з 2018 року по день смерті, оскільки це спростовується показаннями свідка ОСОБА_8 та вищенаведеними листуваннями. Так, у листі 22.03.2020 ОСОБА_101 ) ОСОБА_37 повідомила, що з ОСОБА_68 спілкується щодня, оскільки в країні карантин через пандемію, а вона знаходиться на дачі та вже тиждень як не ходять потяги, ОСОБА_5 погано чує, тому їй важко додзвонитися, але в магазин за продуктами виходить. Крім того, не заслуговують доводи позивача про те, що остання виявила ініціативу та оплатила послуги доглядальниці, оскільки договір із такою особою було укладено за два дні до смерті ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) (т.1 а.с. 62-66), а такі витрати були відшкодовані ОСОБА_102 , що підтверджується матеріалами справи (т.1 а.с. 181).

Також, суд звертає увагу на ту обставину що упродовж усього часу переписки між родинами позивача та відповідача (т.1 а.с. 158-201), до березня 2021 року, останні свідчили про наявність теплих, дружніх, турботливих стосунків між ними, та жодного занепокоєння щодо фізичного, морального, психологічного стану померлої ОСОБА_5 , ні позивач, ні її родина не висловлювала

За ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З урахуванням обставин у справі, у розрізі спірних правовідносин, враховуючи, що сторони в судовому засіданні підтвердили факт наявності вищенаведеної переписки між родинами позивача та відповідача у соціальних мережах, в інших месенджерах, суд вважає належними та допустими такі докази, у розумінні положень 76-80 ЦПК України, які надані стороною відповідача у якості доказу на спростування позовних вимог та беруться судом до уваги при вирішенні заявленого позову, з-поміж інших доказів, втім у сукупності.

Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 13.08.2020 у справі №753/10840/19.

Щодо показів свідків ОСОБА_38 , ОСОБА_103 , ОСОБА_104 , ОСОБА_105 , в частині надання померлій постійної матеріальної та іншої допомоги, догляду за нею, як ними так і позивачем, та відповідно незацікавленості відповідача життям померлої, то суд відноситься до них критично, оскільки такі свідки є близькими родичами позивача, та беззаперечно зацікавлені у вирішені спору. Крім того, їх покази спростовуються і письмовими доказами у справі, такими як випискою по картковому рахунку померлої, з якої вбачається наявність достатніх грошових коштів у померлої, сплата останньою комунальних та інших послуг, придбання продуктів харчування, так і наведеною вище перепискою між родинами позивача та відповідача.

Не заслуговують на увагу і покази свідка ОСОБА_41 в частині тривалості здійснення нею догляду за померлою на прохання позивача, оскільки вони не узгоджуються з показами позивача та свідка ОСОБА_105 , а також з договором №848 від 06.05.2021 про надання послуг. Так, свідок ОСОБА_85 стверджував що ОСОБА_41 здійснювала догляд за померлою за направленням від ФОП ОСОБА_27 з якою ним в подальшому було укладено договір та сплачено грошові кошти, в той час як сама свідок ОСОБА_41 стверджувала, що ні з ким не співпрацює та отримувала гроші за свої послуги готівкою. При цьому позивач зазначала, що нею було особисто віднайдено доглядальницю для померлої - ОСОБА_106 .

Щодо показів свідка ОСОБА_8 , то суд вважає їх достовірними та такими, що не суперечать іншим письмовим доказам у справі, оскільки останні є послідовними та логічними. За час перебування на посаді ЖБК в будинку де проживала померла, свідок спостерігала за нею, будь-яких фізичних, психологічних вад померла не виявляла, за виключенням подій в березні 2021 року. Свідок стверджувала, що померла самостійно сплачувала комунальні послуги та купувала продукти харчування, про що померла розповідала їй особисто. При цьому суд також враховує відсутність у свідка зацікавленості, за відсутності доказів протилежного, у вирішені даного спору.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позивач не довела знаходження померлої у безпорадному стані, тобто в такому стані, під час якого вона неспроможна була самостійно забезпечувати свої потреби, відсутність зацікавленості в її житті та стані з боку її доньки, відповідача у справі, а також понесення значних матеріальних витрат на утримання померлої ОСОБА_5 , та здійснення позивачем постійного догляду за померлою.

Зміна черговості одержання права на спадкування - це виняток із правила черговості, що застосовується лише тоді, якщо в судовому порядку належним чином встановлено всі обставини, передбачені ч. 2 ст. 1259 ЦК, на підставі яких суд вправі ухвалити відповідне рішення.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить висновку, що позивач не довела свої вимоги належними і допустимими доказами наявність підстав для зміни черговості одержання права на спадкування на підставі ч. 2 ст. 1259 ЦК України, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, у суду відсутні підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат у порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15-16, 202, 203, 225, 235, 1224, 1233-1236, 1247, 1248, 1257, 1259, 1261, 1266 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 13, 48, 49, 51, 76, 77-81, 89, 102, 133, 137, 141, 158, 209, 210, 247, 263, 265, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В позові ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 ), третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кирпич Лілія Володимирівна (м. Київ вул. Антоновича, 155, прим. 1-5) про зміну черговості права на спадкування та визнання права на спадкування як спадкоємцем першої черги - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 02.06.2023.

Суддя: