Справа № 301/4169/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 травня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого: Джуги С.Д.

суддів: Куштана Б.П., Мацунича М.В.

з участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 20 лютого 2023 року у складі судді Гримута В.І., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог орган опіки та піклування в особі Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області про позбавлення батьківських прав,-

встановив:

У жовтні 2022 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог орган опіки та піклування в особі Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області про позбавлення батьківських прав.

Позов мотивовано тим, що 18.09.2006 між нею та відповідачем ОСОБА_1 зареєстровано шлюб, у якому в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Тячівського районного суду від 27.10.2011 шлюб між нею та ОСОБА_1 розірвано. Дитина знаходиться на її повному утриманні. ОСОБА_1 відвідує дитину рідко, не більше двох разів на рік, один раз - на день народження, другий раз - на день Святого Миколая. Їхні зустрічі проходять формально, не щиро, без будь-яких емоцій та тривають по кілька хвилин. Під час цих зустрічей будь-якого спілкування між батьком та дитиною не відбувається. Жодного разу з народження дитини ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 надворі не гуляв, так як він соромився дитини, яка є інвалідом з народження. Дитина навчається в Дубівській гімназії № 1 Дубівської селищної ради Тячівського району в 9-му класі за індивідуальною формою навчання. Дитина потребує постійного, тобто щогодинного догляду, оскільки він самостійно погано пересувається і сам не в змозі себе обслуговувати, практично не розмовляє, впізнає тільки членів сім`ї, які постійно поруч з ним. Відповідач не цікавився і не цікавиться долею дитини. Незважаючи на те, що проживає в одному населеному пункті з дитиною. Участі в транспортуванні, реабілітації, лікуванні дитини не приймав і не приймає, при тому що вона самостійно транспортувала дитину на лікування до лікарень в м. Київ, Львів, Ужгород, Мукачево.

Крім того, дитина-інвалід чотири рази на тиждень потребує вивозу на транспортному засобі до реабілітаційного центру для проведення реабілітаційних процедур. Однак, жодної допомоги з боку біологічного батька немає. Вказані процедури потребують значних матеріальних витрат, однак відповідач кошти на утримання надає час від часу, про що свідчать неодноразові звернення про погашення заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини до правоохоронних та судових органів. Через несплату аліментів ОСОБА_1 притягувався до кримінальної відповідальності. Заборгованість по сплаті аліментів за останні два роки матір`ю ОСОБА_1 погашено частково лише 20.09.2022 року. Ніякої іншої матеріальної та нематеріальної допомоги на утримання дитини відповідачем не надавалося і не надається по цей час. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, спілкується з дитиною формально, тобто за сценарієм - прийшов посидіти, помовчав кілька хвилин і пішов. Не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, визначених ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства». Повне утримання та виховання малолітнього сина-інваліда до цього часу було на ній. У всьому їй допомагає її теперішній чоловік ОСОБА_5 , який піклується про дитину та виховує його.

З врахуванням наведеного, позивач просила суд позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 20 лютого 2023 року заявлений позов задоволено. Позбавлено батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить зазначене рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в заявленому позову, посилаючись на неправильність встановлення обставин, які мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відсутні правові підстави для задоволення позову про позбавлення батьківський прав; суд не взяв до уваги ту обставину, що відповідач систематично сплачує аліменти, заборгованості не має. Апелянт вказує на те, що його матір`ю кілька років тому з Чеської Республіки були передані позивачці кошти на проведення операції сина, згодом надавали кошти на періодичне лікування, забезпечували по мірі необхідності одягом. Окрім того, апелянт зазначає про те, що нечасті відвідування сина були викликані тим, що позивачка одружена з його колишнім товаришем.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зокрема, зазначає, що твердження в апеляційній скарзі про те, апелянт систематично сплачує аліменти на утримання сина з інвалідністю не відповідає дійсності, оскільки незважаючи на рішення суду про стягнення аліментів у розмірі 1000 грн., відповідачем було допущено заборгованість станом на 2014 рік у розмірі 18000 грн., у зв`язку з чим, вироком суду від 28.05.2015 р. його притягнуто до кримінальної відповідальності; в повному обсязі заборгованість по сплаті аліментів за останні два роки погашено матір`ю ОСОБА_1 дізнавшись про намір звернення до суду лише 20.09.2022 р. та станом на 27.04.2023 р. згідно розрахунку Тячівського відділу ДВС ВП №3536341 заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів становить 136292,80 грн., при тому, що жодного разу заяв про перерахунок розміру аліментів не подавалось. Відповідач проживає в одному населеному пункті з сином, однак участі в транспортуванні, реабілітації, лікуванні дитини не приймає; відвідує його не більше 2 рази на рік, зустрічі проходять формально, по кілька хвилин. Жодних батьківських обов`язків щодо дитини відповідач не несе, всі обов`язки по утриманню дитини взяв на себе її чоловік ОСОБА_5 .

В судовому засіданні представник позивача - Решетар В.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені.

Від відповідача (апелянта) ОСОБА_1 надійшла заява, в якій він просить апеляційну скаргу задовольнити та розглянути справу без його участі.

Від третьої особи - голови органу опіки та піклування Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області надійшла заява, в якій просить рішення суду залишити без змін та розглянути справу без участі третьої особи.

Справа на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України, розглянута у їх відсутності.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача - адвоката Решетаря В.В., перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані виховувати та утримувати дитину до досягнення повноліття, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до роз`яснень викладених в п.15 Постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі по тексту Постанова Пленуму), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно з п.16 вказаної Постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява № 31111/04) вказав на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54).

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2011 року у справі №2-1429/11 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований у виконкомі Дубівської селищної ради, актовий запис № 68 - розірвано.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2012 року у справі № 711/9459/2012 стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт. Дубове Тячівського району Закарпатської області, України на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі по 1000 гривень щомісячно починаючи з 26 вересня 2012 року і до його повноліття.

Згідно довідки № 1738 від 10.10.2022, виданої Дубівською селищною радою, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканка АДРЕСА_2 ( АДРЕСА_2 ) має на утриманні сина інваліда з дитинства підгрупи «А» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 10.10.2022 ОСОБА_2 веде догляд за сином дитиною - інвалідом, її колишній чоловік - ОСОБА_1 , не приймає участі у вихованні, догляді та реабілітації спільної дитини ОСОБА_3 .

Згідно довідки № 174 від 12.10.2022, виданої Дубівською гімназією № 1, ОСОБА_3 дійсно навчається в 9-у класі за індивідуальною формою навчання.

Як вбачається з психологічної характеристики Дубівської гімназії №1, ОСОБА_3 , 2007 року народження навчається за індивідуальною формою навчання: категорія особливих потреб, інтелектуальне порушення та вади у фізичному розвитку. Писати самостійно не може, так як права рука у нього недієздатна, у зв`язку тим, що у нього тетрапарез. Може виконувати вправи лівою рукою за допомогою учителя. Словниковий запис у нього бідний, бо переніс ряд операцій на головному мозку і має симптоматичну епілепсію. Пам`ять конкретно образна, має невеликий обсяг короткотривалої пам`яті, довготривала пам`ять носить епізодичний характер. Дрібна моторика є суттєвою перешкодою при виконанні будь-якого виду роботи. В даний час виховується у сім`ї ОСОБА_5 і ОСОБА_2 , де для нього забезпечені сприятливі умови для виховання та навчання. Рідний батько ОСОБА_1 на протязі всього навчального періоду жодного разу не цікався успіхами сина у навчанні, вихованням сина не займається.

Згідно корінця медичного висновку № 93 про дитину інваліда віком до 18 років, виданого КНП «Тячівська консультативна поліклініка Тячівської міської ради Закарпатської області» від 23.04.2021 неповнолітній ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється дитиною-інвалідом з діагнозом ВВР ЦНС, внутрішня шунтована гідроцефалія. Спастична тетраплегія, неповнолітня хронічна. Локалізована епілепсія з комплексними судомними нападами, фармакорезистентна. Підгрупа А.

Згідно довідки № 214, виданої КНП «Тячівською консультативною поліклінікою Тячівської міської ради Закарпатської області» від 23.04.2021 неповнолітній ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 потребує домашнього догляду.

Відповідно до ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як вбачається з висновку органу опіки та піклування в особі Дубівської селищної ради № 02-35/1062 від 13.12.2022 стверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, до кола обов`язків батьків входить турбота про здоров`я, фізичний, психічний і моральний розвиток дитини (ч.2 ст.150 СК України).

28 травня 2015 року Тячівським районним судом ухвалено вирок, яким ОСОБА_1 засуджено за ч.1 ст.164 КК України - злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Дитина сторін ОСОБА_3 є інвалідом дитинства і потребує постійного догляду у зв`язку з важкою формою інвалідності, самостійно погано пересувається, сам не в змозі себе обслуговувати.

Окрім того, дитина сторін потребує постійного вивозу на транспортному засобі до реабілітаційного центру для проведення реабілітаційних процедур.

Відповідач ОСОБА_1 не зважаючи на важку форму інвалідності дитини, необхідності у постійному догляді та піклуванні, нехтує своїми батьківськими обов`язками, не турбується про стан здоров`я сина, приходить до сина один-два рази на рік, проживаючи в одному населеному пункті з сином, участі у його вихованні, транспортуванні, реабілітації та лікуванні не приймає, як і не підтримує морально та фізично, не забезпечує матеріально, допустив значну заборгованість по сплаті аліментів.

Короткочасні і вкрай рідкі відвідування батьком дитини-інваліда, в даному випадку, не можуть свідчити про виявлення інтересу до дитини, турботу про неї та належне виконання батьком своїх обов`язків, а навпаки свідчить про свідоме нехтування батьком своїми обов`язками.

Догляд за дитиною-інвалідом повністю здійснює його мати ОСОБА_2 , допомогу якій надає її чоловік ОСОБА_5 .

В суді першої інстанції свідок ОСОБА_5 пояснив, що що перебуває у шлюбі з позивачкою. Мають з нею одну спільну дитину. Крім того вони разом виховують та доглядають ОСОБА_3 , який є інвалідом дитинства і потребує постійного догляду у зв`язку з важкою формою інвалідності. ОСОБА_1 приходить до сина на частіше ніж два рази на рік. Участі у його вихованні не бере ніякої. Він має намір усиновити ОСОБА_3 .

Доводи апеляційної скарги про те, що апелянт систематично сплачує аліменти спростовується матеріалами справи. Зокрема, згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Тячівського відділу ДВС ВП №35636341 стверджується, що заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів складає у розмірі 136292,80 грн.

Таким чином, оцінюючи вищевказані докази в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що для захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , який має важку форму інвалідності і потребує постійного догляду, та у найкращих інтересах дитини, доцільним є позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно ОСОБА_3 , надавши можливість його вітчиму - ОСОБА_5 , який допомагає ОСОБА_2 доглядати за неповнолітньою дитиною - інвалідом дитинства і піклується про нього, можливість усиновлення дитини.

Рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування чи зміни не має.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 20 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 червня 2023 року.

Головуючий:

Судді: