Справа № 367/3185/19
Провадження №2/367/631/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

24 квітня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області в складі

судді Карабаза Н.Ф.,

за участю секретаря Шемігон В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину, зазначивши, що за час перебування із відповідачем у шлюбі у них народилось двоє синів: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Тульчинського районного суду в справі № 148/1885/14-ц призначено стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітніх дітей з відповідача. Відповідно до даного рішення суду ОСОБА_2 зобов`язаний сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини всіх доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку до досягнення ними повноліття. Після внесення змін до Сімейного кодексу України виникло право вимагати збільшення розміру аліментів відповідно до чинного законодавства з часу набрання чинності змінами, так як призначений розмір аліментів не відповідає нормам закону та порушує права дитини. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньо освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Таким чином, дитині, в усякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень вона одна не зможе забезпечити, тому батько, який здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти в рекомендованому законодавством розмірі, але в жодному випадку не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Їх син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з дня розлучення і по сьогоднішній день проживає з нею, являється дитиною-інвалідом та знаходиться на її утриманні. ОСОБА_5 хворіє на хронічний вірусний гепатит В, імуноактивна фаза, низька активність, стадія фіброзу, високе вірусне навантаження, недостатність вітаміну D, С91.0, гострий лімфобластичний лейкоз ФАБ варіант L, соттон ALL, хронічний вірусний гепатит B1HBeAg(+) фаза реплікації віруса, синдром гіперзбудливості, ангіонатія сітківки обох очей. Враховуючи хвороби сина необхідно велику кількість коштів на проходження обстежень та лікування. Відповідно до замовлень та копій чеків на даний час нею понесені витрати на загальну суму 3 962,30грн., в дану суму не враховані витрати на дорогу, харчування та проживання під час медичних обстежень та лікування. Просить суд змінити розмір аліментів призначених рішенням Тульчинського районного суду, а саме зобов`язати ОСОБА_2 , сплачувати аліменти на її користь на утримання їх спільних дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі, що становить прожитковий мінімум на кожну дитину відповідного віку, але не менше 50% даного розміру до досягнення ними повноліття. Стягнути з ОСОБА_2 додаткові витрати понесені нею на лікування сина ОСОБА_3 в повному розмірі.

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву. В якому зазначає, що є пенсіонером, інвалідом війни 3-ї групи, його пенсія становить 4000 гривень, з яких 50 % сплачується на дітей: ОСОБА_6 , вік 7 років, ОСОБА_5 , вік 12 років, ОСОБА_7 , вік 16 років. Отже, об`єктивно не має ніякої можливості задовольнити позов ОСОБА_1 про змінення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на лікування дитини. Враховуючи зазначені обставини просить суд постановити рішення про відмову в задоволені позову ОСОБА_1 так, як отримання додаткових доходів не можливо, його пенсія, інвалідність та захворювання об`єктивно не надають можливості сплачувати аліменти, а дітям призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина 3 статті 184 Сімейного кодексу України).

Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про слухання справи за їх відсутності, позов підтримала, просила задовольнити вимоги у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 15.10.2014 року у справі № 148/1885/14-ц за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , уродженця с. Мазурівка, Тульчинського району, Вінницької області, проживаючого в АДРЕСА_1 , не працюючого на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/3 частки зі всіх доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі даної заяви в суд, а саме з 14.07.2014 року і до повноліття дітей.

Зі свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батьками є: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Зі свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , його батьками є: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

З посвідчення серія НОМЕР_4 від 04.03.2016 року вбачається, що ОСОБА_8 отримує державну соціальну допомогу на ОСОБА_5 як дитину інваліда з дитинства до 18 років по зору.

Згідно виписки № 1168 від 02.05.2018 року центру дитячої гематології Інституту педіатрії, акушерства і гінекології НАМН України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має клінічний діагноз: хронічний вірусний гепатит В, імуноактивна фаза, низька активність, стадія фіброзу F2METAVIR, високе вірусне навантаження, недостатність вітаміну D, - потребує лікування та відповідних консультацій лікарів.

Згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_5 від 07.06.2016 року серія НОМЕР_6 ОСОБА_2 є інвалідом війні 3грп., вид пенсії: по інвалідності.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3ст. 181СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положеньст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181СК України).Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Із зазначених норм закону випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено підстави для задоволення позову, передбачені ст.192 СК України.

Враховуючи вищенаведене, суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів також враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає, а тому з вказаних підстав розмір присуджених аліментів підлягає збільшенню.

Визначаючи збільшений розмір аліментів, суд виходить із розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Судом встановлено, що матеріальним забезпеченням дитини займається мати, відповідачем не надано доказів, щодо сплати аліментів ще на одну дитину, а саме: ОСОБА_7 , вік 16 років, про що зазначено у відзиві на позов. Крім того, відповідачем не надано даних щодо погіршення стану здоров`я, на теперішній час, оскільки важке осколочне поранення ОСОБА_2 отримав 02 липня 1982 року, інвалідність з цього приводу він отримав ще у 2011 році, лікування, які він проходив теж були пов`язані з вище вказаною отриманою травмою, дані факти підтверджуються, поданими відповідачем архівною довідкою від 24.12.2008 № 6/3/1-1650, посвідченням серія НОМЕР_7 , епікризи ОСОБА_2 від 08.02.2013 року, 13.03.2015 року, 25.06.2014 року (містить рекомендацію щодо обмеження фізнавантажень). Також відповідачем не надано даних щодо зміни матеріального становища в гіршу його сторону, жодних доказів про свої доходи відповідачем не надано, тому суд не бере до уваги твердження ОСОБА_2 щодо неможливості отримання додаткових доходів, отримання пенсії у розмірі 4000грн., та сплату з них 50% на утримання трьох дітей.

Суд, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, вважає що є підстави для задоволення позовних вимог та зміну розміру стягнення визначених раніше судом аліментів.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Верховний Суд у постанові від 14.01.2019 року винесеній у справі № 751/4312/16-ц зауважив, що до таких особливих обставин закон відносить, зокрема, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно ч. 2 ст. 185 СК України визначено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат у зв`язку з проходженням обстежень та лікуванням дитини.

Згідно виписки № 1168 від 02.05.2018 року центру дитячої гематології Інституту педіатрії, акушерства і гінекології НАМН України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має клінічний діагноз: хронічний вірусний гепатит В, імуноактивна фаза, низька активність, стадія фіброзу F2METAVIR, високе вірусне навантаження, недостатність вітаміну D, - потребує лікування та відповідних консультацій лікарів.

Згідно рішення ЛКК Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні № 6 від 16.04.2015 року, форми індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда № 6 від 16.04.2015 року вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має інвалідність з 2010 року потребує відповідних реабілітаційних заходів та їх реалізації.

Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного суду «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказує, що до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, законодавець пов`язує факт виникнення додаткових витрат з особливими обставинами, викликаними хворобою дитини, розвитком її здібностей тощо.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами наприклад: витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Тобто, не тільки факт понесення додаткових витрат на дитину має бути документально підтверджений, а й необхідність у них, а також має прослідковуватись причинно-наслідковий зв`язок між доказами понесених витрат.

Суд вважає важливими обґрунтування позовних вимог позивачем.

Як вбачається з долучених до позовної заяви доказів, а саме: замовлення 139482 від 25.10.2018 , замовлення від 08.04.2015, замовлення від 05.01.2015 додаткові витрати, понесені позивачем складаються з витрат на здачу аналізів, на загальну суму 1646грн.

Зазначений висновок суду ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду України, викладеній 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15 та у постанові Верховного Суду від 14.01.2019 у справі №751/4312/16-ц відповідно яких виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат.

Відповідно до ст. 141 СК України (далі по тексту - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню та із відповідача на користь позивача підлягають стягненню додаткові витрати, які складаються із витрат понесених на здачу аналізів неповнолітньому ОСОБА_3 , 2007 року народження, необхідних при його лікуванні на суму 823,00 грн.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню.

У зв`язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, а відповідач не звільнений від оплати судових витрат, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. 141, 180, 181, 182, 185, 192 Сімейного кодексу України, ст. 12, 81, 133, 141, 247, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити.

Змінити розмір аліментів, визначених рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 15 жовтня 2014 року та стягувати, починаючи з дня набрання рішенням законної сили з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.

Після набрання рішенням законної сили, відкликати раніше виданий виконавчий лист № 148/1885/14-ц про стягнення аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_8 суму додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 823,00грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Н.Ф. Карабаза