ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4992/23 Справа № 183/5899/22 Суддя у 1-й інстанції - Сорока О.В. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря судового засідання Усик А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Кривий Ріг Цемент» про визнання незаконним та скасування наказу про призупинення трудового договору, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

-за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

19 вересня 2022 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Кривий Ріг Цемент» про визнання незаконним та скасування наказу про призупинення трудового договору, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в якій просив визнати незаконним та скасувати наказ від 19.05.2022 року №091 про призупинення трудового договору між Приватним акціонерним товариством «Кривий Ріг Цемент» та ОСОБА_1 , а також просив стягнути з ПАТ «Кривий Ріг Цемент» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.06.2022 по 14.08.2022 в розмірі 78894,52 грн.

Позов мотивовано тим, що з лютого 2014 року до 12.05.2020 року він працював водієм навантажувача на Рибальському гранітному кар`єрі, як працівник ТОВ «Хайдельберг Граніт Україна», з 13.05.2020 рік переведений на ПАТ «Кривий Ріг Цемент».

23 травня 2022 року позивача повідомили про призупинення з ним трудового договору на підставі наказу №091 від 19.05.2022 року.

В серпні 2022 року позивача повідомили про поновлення з ним трудового договору. Проте, після виходу на роботу він був змушений написати заяву про надання відпустки без збереження заробітної плати з 17.08.2022 по 18.09.2022 рік.

Посилаючись на статтю 5-1 КЗпП України, позивач наполягав на тому, що відповідач незаконно призупинив дію трудового договору, внаслідок чого в період з 01.06.2022 по 14.08.2022 рік він був позбавлений роботи та заробітку, у зв`язку з чим змушений звернутися до суду з даним позовом.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

10 березня 2023 року рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Кривий Ріг Цемент» про визнання незаконним та скасування наказу про призупинення трудового договору, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У квітні 2023 року, не погодившись із вказаним рішенням, позивачем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин справи, обґрунтував свої висновки припущеннями, не взяв до уваги суттєві обставини справи, допустив неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції не взяв до уваги факт недоведеності підстав для призупинення дії трудового договору та зумовлену цим протиправність таких дій відповідача.

Законом встановлено, що дію трудового договору можна призупинити лише у разі, якщо має місце неможливість надання та виконання роботи, що зумовлено військовою агресією проти України. Матеріали справи не містять доказів неможливості надання позивачем та виконання відповідачем роботи по укладеному між ними трудовому договору, а також доказів зв`язку такої неможливості з військовою агресією проти України.

Висновки суду ґрунтуються на припущеннях, а не на доказах, та на неправильній оцінці встановлених в судовому засіданні обставин.

Суд дійшов помилкових висновків про те, що лише сам факт збройної агресії проти України та факт погіршення економічного стану відповідача є підставою для призупинення дії трудового договору з позивачем, при цьому не взяв до уваги відсутність факту неможливості продовжувати трудові відносини, а також відсутність причинного зв`язку цієї неможливості зі збройною агресією проти України, внаслідок чого неправильно застосував ст.13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Вважає, що відповідач штучно підмінив правильно визначений режим простою на безпідставно застосований режим призупинення дії трудового договору.

Суд неправомірно послався на недотримання тримісячного строку звернення до суду, оскільки цей строк стосується лише вимог про оскарження наказу №091 від 19.05.2022 року. Права позивача порушені не фактом видачі цього наказу, а фактом припинення виплати заробітної плати в розмірі двох третин окладу, тобто порушенням ст.113 КЗпП України. Видання відповідачем наказу №091 від 19.05.2022 року - це лише спосіб приховати незаконне припинення виплат за ст.113 КЗпП України. Відтак під час розгляду справи було встановлено порушення права позивача на виплати за ст.113 КЗпП України, що мало триваючий характер. Остаточно про невиплату відповідачем зазначених сум позивач дізнався під час звільнення з роботи, коли їх не було включено у розрахунок при звільненні, яке відбулось вже після звернення з позовом до суду. Таким чином позивачем не було порушено строк звернення до суду.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

24 травня 2023 року від представника ПрАТ «Кривий Ріг Цемент» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Зазначає, що не погоджується з доводами позивача щодо підміни простою призупиненням трудового договору, оскільки призупинення було здійснене після простою та стало наслідком неможливості товариства здійснювати господарську діяльність на довоєнному рівні.

Погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем не було надано доказів, які б свідчили про реальну неможливість вчасно звернутись до суду з позовом у тримісячний строк.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ

Дорошевич С.Ф. та його представник адвокат Романенко П.В. у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали.

Представник відповідача адвокат Лавринець І.П. проти задоволення апеляційної скарги заперечував з позиції, що викладена у відзиві на апеляційну скаргу.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з лютого 2014 року до 12.05.2020 року працював водієм навантажувача на Рибальському гранітному кар`єрі, як працівник ТОВ «Хайдельберг Граніт Україна», з 13.05.2020 року переведений на ПАТ «Кривий Ріг Цемент».

05 квітня 2022 року, відповідно до додатку №1, ОСОБА_1 (під особистий підпис) було ознайомлено з Наказом № 065/1 від 05.04.2022 року «Про встановлення простою працівників «Служби Директора операційного».

Відповідно до п.1 цього наказу, початок простою встановлено з 08.04.2022 року з 08:00 годин до дня відновлення виробничого процесу в роботі працівників Служби директора операційного, підрозділу «Автотранспортних цех», які зазначені в Додатку № 1.

Пунктом 2 зазначеного наказу передбачено здійснювати оплату праці на весь період простою у розмірі 2/3 тарифної ставки встановленого працівникові розряду.

23 травня 2022 року ОСОБА_1 (під підпис) було ознайомлено з Наказом №091 від 19.05.2022 року по ПАТ «Кривий Ріг Цемент» про призупинення дії трудових договорів в зв`язку з військовою агресією проти України.

Відповідно до п.2 цього наказу, з 01.06.2022 року працівникам проводились нарахування заробітної плати, гарантійні і компенсаційні виплати на час призупинення дії трудового договору у повному обсязі.

З 15 серпня 2022 року поновлено дію трудових договорів працівників підприємства, відповідно до Наказу від 09 серпня 2022 року «Про поновлення трудових договорів працівників Рибальського вузлу з переробки граніту».

Судом було встановлено, що у даному випадку спеціальна норма права передбачає право сторін призупинити дію трудового договору за умови наявності військової агресії проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. Щодо абсолютної неможливості надавати роботу та виконувати її, то роботодавець має перебувати в таких обставинах коли він не може надати роботу працівнику, в свою чергу, працівник - не може виконати роботу. Зокрема, про абсолютну неможливість надання роботодавцем роботи в контексті призупинення трудового договору може свідчити випадки неможливості забезпечувати працівників умовами праці, внаслідок того, що необхідні для виконання роботи працівником виробничі, організаційні, технічні можливості, засоби виробництва знищені в результаті бойових дій або їх функціонування з об`єктивних і незалежних від роботодавця причин є неможливим, а переведення працівника на іншу роботу або залучення його до роботи за дистанційною формою організації праці неможливо.

З 24 лютого 2022 року і дотепер на території України триває військова агресія Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (із відповідними змінами щодо продовження строку воєнного стану). Торгово-промислова палата України у відкритому офіційному листі від 28.02.2022 року № 2024/02.0-7.1 офіційно визнала вищевказану військову агресію форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили) для всіх суб`єктів господарської діяльності з 24 лютого 2022 року до її офіційного закінчення та зазначила, що ці обставини є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними і спричиняють неможливість виконання у встановлений термін договірних умов, податкових зобов`язань, а також законодавчих чи інших нормативних актів.

Суд взяв до уваги доводи відповідача щодо відмови в задоволенні позовних вимог в частині скасування наказу від 19.05.2022 року №091 Про призупинення дії трудових договорів працівників ПАТ «Кривий Ріг Цемент» у зв`язку з військовою агресією проти України, а саме що даний наказ правомірний та такий, що відповідає чинному законодавству, оскільки збройна агресія Російської Федерації проти України вкрай негативно вплинула на ПАТ «Кривий Ріг Цемент» та майже повністю паралізувавши його основну діяльність, внаслідок неможливості в повному обсязі здійснення як процесу виробництва продукції, так і процесу її реалізації, що змусило відповідача призупинити дію трудових договорів з 1/3 від чисельності працівників, задіяних у виробництві продукції.

Суд встановив, що законодавча можливість призупинити дії трудових договорів з`явилась лише з прийняттям Закону України №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин».

Отже зупинка виробничих потужностей внаслідок повномасштабної військової агресії проти України обумовила неможливість сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором, внаслідок чого і виникла необхідність призупинення дії трудових договорів із працівниками, у тому числі із позивачем.

Таким чином, суд дійшов висновку, що для прийняття оскаржуваного наказу у відповідача існували об`єктивні, незалежні від нього причини.

Стосовно доводів позивача щодо вимушеної відпустки без збереження заробітної плати суд зазначив, що оформлення відпусток без збереження заробітної плати, передбачених статтями 25, 26 Закону України «Про відпустки» є правом, а не обов`язком працівника. При цьому, надання відпусток, передбачених ст.25 Закону України «Про відпустки», здійснюється роботодавцем в обов`язковому порядку за ініціативою працівника, а надання відпусток, передбачених ст.26 вищезгаданого закону, здійснюється за згодою сторін.

Суд встановив факт того, що відпустка без збереження заробітної плати була надана ОСОБА_1 за його ініціативою безпосередньо наданням заяви відповідачу.

Також судом було встановлено, що позивач був ознайомлений із наказом 23 травня 2022 року та обізнаний про призупинення з 01 червня 2022 року дії його трудового договору.

Оскільки із позовною заявою до суду Позивач звернувся 19 вересня 2022 року, встановлений ст.233 КЗпП України тримісячний строк звернення до суду сплив і позовна заява подана поза межами строку звернення до суду.

Суду не було надано належних та допустимих доказів неможливості сплати судового збору, у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, а тому обговоривши і перевіривши причини пропуску строку звернення до суду, суд не вбачав підстав для його поновлення.

Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» (далі - Указ), із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан.

Згідно з п.3 Указу, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, цей Закон визначає особливості трудових відносили працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також: осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

На період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України.

У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Відповідно до ст.13 зазначеного Закону, призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором. Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.

Призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб.

Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України.

Згідно з п.2 зазначеного Закону, главу XIX «Прикінцеві положення» Кодексу законів про працю України доповнено пунктом 2 такого змісту: «2. Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» вступив в дію з 24 березня 2022 року і діє до закінчення воєнного стану.

Суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що для прийняття оскаржуваного наказу у відповідача існували об`єктивні, незалежні від нього причини, оскільки відповідачем було доведено, що збройна агресія Російської Федерації проти України вкрай негативно вплинула на ПАТ «Кривий Ріг Цемент» та майже повністю паралізувала його основну діяльність, внаслідок неможливості в повному обсязі здійснення як процесу виробництва продукції, так і процесу її реалізації, що змусило відповідача призупинити дію трудових договорів з 1/3 від чисельності працівників, задіяних у виробництві продукції.

Судом було правильно встановлено, що у даному випадку спеціальна норма права передбачає право сторін призупинити дію трудового договору за умови наявності військової агресії проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неправомірно послався на недотримання тримісячного строку звернення до суду, оскільки цей строк стосується лише вимог про оскарження наказу №091 від 19.05.2022 року.

Позивач посилався на те, що його права порушені не фактом видачі цього наказу, а фактом припинення виплати заробітної плати в розмірі двох третин окладу, тобто порушенням ст.113 КЗпП України. Видання відповідачем наказу №091 від 19.05.2022 року - це лише спосіб приховати незаконне припинення виплат за ст.113 КЗпП України. Відтак під час розгляду справи було встановлено порушення права позивача на виплати за ст.113 КЗпП України, що мало триваючий характер. Остаточно про невиплату відповідачем зазначених сум позивач дізнався під час звільнення з роботи, коли їх не було включено у розрахунок при звільненні, яке відбулось вже після звернення з позовом до суду. Таким чином, позивачем не було порушено строк звернення до суду.

Відповідно до ст.233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Вказані доводи позивача ґрунтуються на неправильному розумінні позивачем норм трудового законодавства, оскільки як вбачається з позовної заяви, в ній заявлена, зокрема, вимога про визнання незаконним та скасування наказу про призупинення трудового договору між Приватним акціонерним товариством «Кривий Ріг Цемент» та ОСОБА_1 .

Позивач був ознайомлений із наказом про призупинення трудового договору 23 травня 2022 року та обізнаний про призупинення з 01 червня 2022 року дії його трудового договору. Отже, саме 23 травня 2022 року йому стало відомо про порушення його права.

Позивач звернувся до суду із позовною заявою лише 19 вересня 2022 року, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем було порушено встановлений ст.233 КЗпП України тримісячний строк звернення до суду і позовна заява подана поза межами строку звернення до суду. Крім того, судом було правильно встановлено відсутність поважних причин пропуску строку звернення до суду і підстав для його поновлення.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, тому колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Згідно з усталеною практикоюЄвропейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд повно і всебічно перевіривши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, у відповідності з нормами матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено та долучено до матеріалів цивільної справи 06 червня 2023 року.

Судді: