ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-3671/2010 Номер провадження 22-ц/814/1117/23Головуючий у 1-й інстанції Алтухова О.Ю. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2020 року, постановлену суддею Алтуховою О.Ю., повний текст ухвали складено 05 жовтня 2020 року

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» про заміну сторони у виконавчому провадженні

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і Кредит», в особі «Слобожанського РУ» АТ «Банк Фінанси та кредит», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

10 червня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» звернулося до суду з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні при виконанні заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2010 року у справі №2-3671/2010, а саме, про заміну стягувача ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит», в особі Слобожанського РУ АТ «Банк Фінанси та кредит», на його правонаступника ТОВ «ФК «Гефест».

Заява мотивована тим, що 23.08.2019 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до п. п. 1.1. якого продавець ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» передає у власність покупцеві ТОВ «ФК «Гефест» права вимоги, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому, зокрема, право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, які виникли за укладеними договорами та/або на інших підставах, наведених у додатку №1 до цього договору. Право вимоги вважається переданими покупцю з моменту підписання цього договору (п.2. договору). Відповідно до додатку №1 до договору про відступлення прав вимоги від 23.08.2019 року, до правонаступника стягувача перейшло також право вимоги до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 по кредитному договору №075/21-И від 28.07.2008 року.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2020 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» про заміну сторони у виконавчому провадженні - задоволено.

Замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси і Кредит», в особі Слобожанського РУ АТ «Банк Фінанси та кредит», його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» у виконавчих листах, виданих Фрунзенським районним судом м. Харкова, у справі №2-3671/2010 про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк» Фінанси і Кредит», в особі філії Слобожанське РУ АТ «Банк`Фінанси і Кредит», заборгованості за кредитним договором у розмірі 4 065 890,40 грн., судовий збір у розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. у рівних долях, тобто по 606,66 грн. з кожного.

Ухвала суду мотивована тим, що передача кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги є правонаступництвом і правонаступник кредитора має право звертатися до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження, у зв`язку із чим заява про заміну сторони виконавчого провадження підлягає задоволенню. При цьому, судове рішення про заміну сторони виконавчого провадження не перешкодить вирішенню питання про добровільне погашення заборгованості.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Апеляційна скарга мотивована тим, що правонаступник ТОВ «ФК «Гефест» не надало суду правовстановлюючі документи, тому вважає, що дійсним і єдиним кредитором у цій справі є первісний кредитор ПАТ «Банк Фінанси та кредит». Так, матеріали справи не містять додатків №1-2 до договору про відступлення прав вимоги, які є невід`ємною частиною договору, і містять інформацію про боржників та інформацію про розмір прав вимоги, які перейшли до ТОВ «ФК «Гефест» як правонаступника. Крім того, жодних доказів отримання ПАТ «Банк Фінанси та кредит» у повному обсязі коштів за спірним договором суду не надано. Вважає, що наведені обставини є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні правонаступником у цій справі. Таким чином, суд першої інстанції у порушення вимог ЦПК України не дослідив умови договору про відступлення прав вимоги, укладеного 23 серпня 2019 року, не перевірив розмір права вимоги до боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який перейшов до ТОВ «ФК «Гефест» як правонаступника, не пересвідчився у здійсненні повної оплати банку за договором відступлення права вимоги, не дослідив зміст правовідносин сторін у контексті приписів матеріального законодавства, що зумовило неправомірність висновку про настання факту заміни первісного кредитора новим. Крім того, звертає увагу, що за договором відступлення прав вимоги первісний кредитор передав новому кредитору право вимоги за валютним кредитним договором. Проте, згідно норм чинного законодавства України ведення діяльності з надання послуг факторингу, який передбачає проведення валютних операцій (передача права вимоги за кредитами в іноземній валюті), потребує отримання фінансовою установою ліцензії на вчинення операцій з валютними цінностями. Проте, матеріали справи не містять такої ліцензії ТОВ «ФК «Гефест», як і не містять ліцензії на провадження діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів).

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Гефест» просить залишити її без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 11 березня 2021 року поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2020 року (а.с. 94).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 05 квітня 2021 року призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи на 17.06.2021 року об11-40 год. (а.с. 97).

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду справу передано до провадження колегії суддів у складі: головуючого судді Дорош А.І, суддів Лобова О.А., Триголова В.М.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 29 серпня 2022 року справу прийнято до провадження. Закінчено проведення підготовчих дій у справі та призначено її до розгляду у приміщенні Полтавського апеляційного суду на 10.40 год. 29 березня 2023 року, з повідомленням учасників справи (а.с. 170).

У судове засідання до апеляційного суду не з`явилися сторони у справі, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток та повідомлень на офіційну електронну адресу у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України (а.с. 238-240). Заяв та клопотань від учасників справи про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2010 року (справа №2-3671/2010) задоволені позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит», в особі «Слобожанського РУ» АТ «Банк Фінанси та кредит», стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «БанкФінанси і Кредит», в особі філії Слобожанське РУ АТ «БанкФінанси і Кредит», заборгованість за кредитним договором у розмірі 4 065 890,40 грн. та судовий збір у розмірі 1700 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. у рівних долях, тобто по 606,66 грн. з кожного (а.с. 40-42).

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 липня 2020 року постановлено відновити втрачене судове провадження у цивільній справі №2-3671/2010 за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і Кредит», в особі «Слобожанського РУ» АТ «Банк Фінанси та кредит», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, в частині заочного судового рішення від 04.11.2010 року, яким закінчено розгляд справи.

На підтвердження того, що з виконавчого провадження вибув стягувач ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит», в особі Слобожанського РУ АТ «Банк Фінанси та кредит», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Гефест», суду надано наступні докази: 1) витяг з реєстру боржників від 23.08.2019 року: боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , кредитний договір № 075/21-И від 28.07.2008 року; 2) копія договору про відступлення прав від 23.08.2019 року, укладеного між ТОВ «ФК «Гефест» та ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит»; 3) копію виписки з ЄДР; 3) докази направлення поштових відправлень боржникам.

За результатами розгляду заяви, суд першої інстанції визнав, що заявником було надано всі належні та допустимі докази, які підтверджували перехід прав та обов`язків від первісного кредитора до нового кредитора.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з урахуванням наступного.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 20.11.2013 року у справі № 6-122 цс 13, виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 378 ЦПК України, статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Такий правовий висновок підтверджено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі № 346/1305/19, провадження № 14-181 цс 20.

Отже, задовольняючи заяву в частині заміни сторони у виконавчому провадженні, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ТОВ «ФК «Гефест» набуло право вимоги до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 по кредитному договору №075/21-И від 28.07.2008 року та обґрунтовано задовольнив заяву ТОВ «ФК «Гефест» про заміну сторони у виконавчому провадженні.

При цьому колегія суддів враховує, що ТОВ «ФК «Гефест» при зверненні до суду першої інстанції надано належним чином посвідчені копії договору про відступлення прав вимоги від 23.08.2019 року та витяг з додатку №1, які підтверджують перехід прав вимоги до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які сумнівів щодо їх достовірності у колегії суддів не викликають. Вказані копії документів посвідчені директором ТОВ «ФК «Гефест» Паніним І.В. у встановленому законом порядку.

До відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Гефест» додано належним чином завірені копії витягів з додатку №1 та додатку №2 до договору про відступлення права вимоги від 23.08.2019 року, платіжного доручення про сплату ціни договору про відступлення права вимоги від 23.08.2019 року, інформацію про юридичну особу з Комплексної інформаційної системи Національного банку України, інформацію про видані ТОВ «ФК «Гефест» ліцензії в Нацкомфінпослуг з Комплексної інформаційної системи Національного банку України, докази направлення копій заяви про заміну стягувача та додатків до неї ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 (а.с. 108-112).

Крім того, на виконання ухвали Харківського апеляційного суду від 17 червня 2021 року ТОВ «ФК «Гефест» надано сканкопії оригіналів додатків №1, №2 до договору про відступлення прав вимоги, укладеного 23 серпня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси і Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест», та оригіналу платіжного доручення № 46 від 23 серпня 2019 року про сплату Публічному акціонерному товариству «Банк «Фінанси і Кредит» грошової суми в розмірі 3 914 540,78 грн. за набуття прав вимоги за договором про відступлення прав вимоги від 23 серпня 2019 року. Вказані документи підписані кваліфікованим електронним цифровим підписом директора ТОВ «ФК «Гефест».

Надані та витребувані Харківським апеляційним судом докази не є новими доказами, вони підтверджують обставини, які встановлені судом першої інстанції в межах заявлених вимог та не вказують на нові фактичні обставини.

Доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ «ФК «Гефест» не надано доказів наявності ліцензії, яка надає право останньому на вчинення операцій з валютними цінностями, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Згідно інформації про видані ТОВ «ФК «Гефест» ліцензії в Нацкомфінпослуг з Комплексної інформаційної системи Національного банку України, ТОВ «ФК «Гефест» 30.10.2018 року видано ліценцію на надання коштів у позику, в тому числі, і на умовах фінансового кредиту (13.06), надання послуг з фінансового лізінгу (13.05), надання послуг з факторингу (13.11) безстроково (а.с. 112).

Рішенням Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг Національного банку від 15.01.2021 №21/98-пк ліцензія на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг на послуги надання гарантій була анульована.

Доказів того, що у ТОВ «ФК «Гефест» анульовані інші ліцензії Товариства на фінансові послуги, матеріали справи не містять та суду не надано.

Крім того, колегія суддів враховує, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.

Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 656 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.

Договір відступлення права вимоги має такі ознаки: 1) предметом є відступлення права вимоги щодо виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) таке зобов`язання може бути як грошовим, так і не грошовим (передання товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним або безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, за яким виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункти 37, 38)).

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Договір факторингу має такі ознаки: 1) предметом є надання фінансової послуги за плату; 2) мета полягає у наданні фактором й отриманні клієнтом фінансової послуги; 3) зобов`язання, в якому клієнт відступає право вимоги, може бути тільки грошовим; 4) такий договір має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, але й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 5) укладається тільки у письмовій формі та має містити визначені Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» умови (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18, пункт 48).

Згідно матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, що 23.08.2019 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» укладено договір відступлення прав вимоги, за умовами якого банк передав за плату новому кредитору ТОВ «ФК «Гефест» права вимоги, зокрема, до боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 по кредитному договору №075/21-И від 28.07.2008 року.

Згідно з п.4 договору відступлення права вимоги від 23 серпня 2019 року за відступлення права вимоги за основними договорами, відповідно до цього договору новий кредитор сплатив банку грошові кошти у розмірі 3 914 540,78 грн. (ціна договору). Ціна договору сплачена новим кредитором банку у повному обсязі до моменту укладення цього договору на підставі протоколу електронного аукціону № UA-EA-2019-07-10-000057-b від 01.08.2019 року, укладеного за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став новий кредитор (ТОВ «ФК «Гефест»).

Якщо предметом і метою договору є відступлення права вимоги, а інші суттєві умови договору притаманні як договорам відступлення права вимоги, так і договорам факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату) попередньому кредитору, у суду немає підстав вважати такий договір відступлення права вимоги договором факторингу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункт 51)).

Якщо право вимоги відступається за плату (так званий продаж боргів), то сторони у відповідному договорі мають визначити ціну продажу цього майнового права. Можлива різниця між вартістю права вимоги та ціною його продажу може бути зумовлена ліквідністю цього майнового права та сама по собі (за відсутності інших ознак) не означає наявність фінансової послуги, яку новий кредитор надає попередньому (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункт 57)).

Договір відступлення права вимоги від 23.08.2019 року за своїми ознаками є договором, за яким ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у зобов`язанні за кредитним договором замінений на ТОВ «ФК «Гефест» як нового кредитора. ТОВ «ФК «Гефест» не набуло право здійснювати фінансові операції стосовно боржника, оскільки за умовами договору відступлення права вимоги у нього виникло лише право вимагати виконання зобов`язань за кредитним договором станом на дату відступлення прав вимоги за кредитним договором. Отже, цей договір не можна кваліфікувати як договір факторингу, адже він не містить умов, які передбачали б передання грошових коштів новим кредитором в розпорядження первісному кредитору за плату, тобто умови договору не передбачають отримання прибутку, правовідносини сторін за спірними правочинами не є відносинами у сфері факторингу.

Відтак, договір відступлення права вимоги від 23.08.2019 року за своєю правовою природою є договором відступлення права вимоги, укладення якого регулюється статтями 512 - 519 ЦК України. А набуття права вимоги за кредитним договором в порядку укладення договору відступлення права вимоги відповідно ст. 656 ЦК України, як і прийняття в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором іноземної валюти від боржника, а також виконання самим боржником умов кредитного договору, не є фінансовою операцією, а відтак доводи апеляційної скарги в наведеній частині не ґрунтуються на вимогах закону.

При цьому, колегія суддів вважає, що при укладенні 23.08.2019 року договору про відступлення прав вимоги сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов, визначили межі, обсяг і зміст прав, які перейшли до нового кредитора, порядок передачі документів новому кредитору, що підтверджують права вимоги до боржників, ціну договору та порядок розрахунку між сторонами за відступлення.

При цьому, доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не пересвідчився у здійсненні повної оплати за договором відступлення права вимоги, то такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки, як вже було зазначено, згідно умов даного договору ціна договору сплачена новим кредитором банку у повному обсязі до моменту укладення цього договору на підставі протоколу електронного аукціону № UA-EA-2019-07-10-000057-b від 01.08.2019 року, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став новий кредитор (ТОВ «ФК «Гефест»). Результати проведення вказаного аукціону, зокрема, протокол його проведення є відкритими даними для доступу і розміщенні в мережі інтернет за посиланням https://sale.uub.com.ua/auction/UA-EA-2019-07-10-000057-b.

Крім того, до відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Гефест» надано належним чином завірену копію платіжного доручення №46 від 23 серпня 2019 року, згідно якого ТОВ «ФК «Гефест» здійснено сплату 3 914 540,78 грн. на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», призначення платежу «Оплата згідно протоколу електронних торгів № UA-EA-2019-07-10-000057-b від 01.08.2019 року за лот №GL6N28103, платник ТОВ «ФК «Гефест»» (а.с. 108).

З врахування викладеного, колегія суддів вважає, що заявником були подані до суду першої інстанції належні та допустимі докази на підтвердження того, що у спірних правовідносинах відбулася заміна стягувача, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення такої заяви та заміни стягувача його правонаступником.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не містять підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду, а є власним суб`єктивним тлумаченням норм права та обставин справи, яким суд першої інстанції при постановленні ухвали дав відповідну правову оцінку.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вище вказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а ухвалу суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 травня 2023 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов