Справа № 357/6552/23
Провадження № 2-о/357/227/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бебешко М. М. ,

при секретарі Мартиненко Є. Є., ,

за участю представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами окремого провадження в залі суду місті Біла Церква цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису,-

В С Т А Н О В И В :

05 червня 2023 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису, відповідно до якої заявниця просить суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 строком на шість місяців та заборонити йому: 1) Наближатися на відстань 3 (трьох) метрів до місця проживання ОСОБА_2 ; 2) Наближатися на відстань 50 (п`ятсот) метрів місця роботи ОСОБА_2 та інших місць частого відвідування; 3) Особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_2 та в будь-який інший спосіб спілкуватися з нею; 4) Вести листування, телефонні переговори або контактувати з ОСОБА_2 через інші засоби зв`язку, особисто і через третіх осіб. Повідомити про прийняте рішення Білоцерківське районне управління Головного управління Національної поліції в Київській області. для взяття ОСОБА_3 на профілактичний облік.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що заявниця та заінтересована особа перебували у зареєстрованому шлюбі, позовна заява про розірвання якого на даний час перебуває на розгляді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області. Подружжя проживає в одному під`їзді і заінтересована особа погрожує заявниці фізичною розправою, домагається її, висловлюється нецензурними словами, завдає тілесні ушкодження, через що остання зазначає фізичного та психологічного тиску зі сторони зацікавленої особи. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.10.2022 (справа № 357/8153/22) ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства. На розгляді суду перебувають протоколи відносно ОСОБА_3 за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ст. 173-2 КУпАП. 13.04.2023 щодо ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення та цього ж дня було винесено терміновий заборонний припис серії АА № 343979. 18.04.2023 заявниці звернулася до Білоцерківської окружної прокуратури із заявою про притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за ст. 126-1 КК України. Оскільки ОСОБА_3 продовжує вчиняти відносно заявниці фізичне та психологічне насильство, остання вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 05 червня 2022 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М.

Ухвалою суду від 06 червня 2023 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначивши судовий розгляд за правилами окремого провадження у відкритому судовому засіданні на 07 червня 2023 року о 10:30 год. в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за адресою: м. Біла Церква вул. Волонтерська (Турчанінова), 7.

Представник заявника адвокат Собчук Ольга Олегівна в судовому засіданні заяву підтримала в повному обсязі та просила її задоволити, з підстав, викладених у заяві.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлений судом за допомогою смс-повідомлення у зв`язку з обмеженим часом розгляду справи.

Дослідивши матеріли справи судом встановлено наступне:

Відповідно до листа Білоцерківського районного управління головного управління національної поліції в Київській області від 13.04.2023 відносно ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 743098 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП «вчинення домашнього насильства» та направлено на розгляду до суду. Крім цього, винесено терміновий заборонний припис серії АА № 243979 від 13.04.2023, відповідно до якого останньому заборонено в будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_4 строком на 3 доби.

18.04.2023 ОСОБА_2 звернулася із заявою до Білоцерківської окружної прокуратури про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України відносно ОСОБА_3 .

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.10.2022 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та застосовано стягнення у виді штрафу. Згідно даної постанови, правопорушник, 16.08.2022 приблизно о 17.00 год, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_5 психологічного та економічного характеру, а саме погрожував фізичною розправою та вимагав гроші

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.05.2023 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та застосовано стягнення у виді штрафу. Згідно даної постанови, правопорушник, 07 квітня 2023 року о 12.00 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 ,умисно наносив удари та незаконно позбавляв волі по відношенню до своєї дружини ОСОБА_2 . Правопорушник в судовому засіданні вину визнав та пояснив, що між ними та дружиною була сварка та бійка. Зазначив, що вони постійно сваряться і дружина його також б`є.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.05.2023 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та застосовано стягнення у виді штрафу. Згідно даної постанови, правопорушник, 13.04.2023 о 16.00 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини ОСОБА_2 , а саме ображав її та погрожував, чим завдав шкоди психологічного здоров`ю останньої.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.05.2023 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та застосовано стягнення у виді штрафу. Згідно даної постанови, правопорушник, 30.03.2023 о 16.00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру.

Вирішуючи справу суд виходить з наступного.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, одним із яких є заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою (частина друга статті 26 вказаного Закону).

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Відповідно до частини четвертої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 квітня 2020 року в справі № 754/11171/19, провадження № 61-21971св19 вказано, що «відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом № 2229-VIII, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Тому висновок судів про неможливість задоволення вимог постраждалої щодо видачі обмежувального припису у вигляді заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 щодо прав на квартиру АДРЕСА_1, 1/8 частки у праві спільної власності на яку належить ОСОБА_2 , є помилковим, оскільки позбавляє позивача гарантій на спеціальні засоби правового захисту, які передбачені Законом № 2229-VIII».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 серпня 2021 року в справі № 643/20534/20, провадження № 61-8017св21, вказано, що «обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства; домашнє насильство може проявлятися у формі фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства; тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом № 2229-VIII, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Суд вважає належними та допустимими докази, що підтверджують факти вчинення заінтересованою особою психологічного та фізичного насильства відносно заявниці, так як за вказані дії заінтересована особа, чотири рази, за період 06.10.2022 до 16.05.2023, притягувалася до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно заявниці.

Заявниця зазнає негативного впливу зі сторони свого чоловіка, через що вимушена неодноразово звертатися за захистом своїх прав та законних інтересів до органів національної поліції.

Застосування відносно заявниці психологічного та фізичного насильства зі сторони чоловіка, може негативно впливати на стан її здоров`я та психологічний стан.

За таких обставин суд приходить до висновку про доцільність задоволення заяви про видачу обмежувального припису.

Подібні правовідносини висловлені в постанові Верховного суду у справі № 523/19210/20 від 22.09.2021.

Відповідно до ч.3 ст.350-5 ЦПК України - судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Рішення суду, згідно з ч.4 ст. 350-6 ЦПК України, підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

На підставі викладеного та ст. ст. 13, 76-81, 89, 263-265, 293, 294, 315-317, 350-1-350-8, 430 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису задоволити повністю.

Видати стосовно ОСОБА_3 обмежувальний припис на строк шість місяців та заборонити останньому:

1) Наближатися на відстань 3 (трьох) метрів до місця проживання ОСОБА_2 ;

2) Наближатися на відстань 500 (п`ятсот) метрів місця роботи ОСОБА_2 та інших місць частого відвідування;

3) Особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_2 та в будь-який інший спосіб спілкуватися з нею;

4) Вести листування, телефонні переговори або контактувати з ОСОБА_2 через інші засоби зв`язку, особисто і через третіх осіб.

Повідомити про прийняте рішення Білоцерківське районне управління Головного управління Національної поліції в Київській області, для взяття ОСОБА_3 на профілактичний облік.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести на рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Заявник: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 . РНОКПП: матеріали справи не містять.

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 . РНОКПП: матеріали справи не містять.

Суддя М. М. Бебешко