Справа № 567/42/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2023 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

при секретарі - Гічиновська Я.В.

з участю

позивачки ОСОБА_1

представників позивачки адвокатів Плакси В.А., Чернова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Агро», Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом її повернення та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до ТОВ «Західна агровиробнича компанія» та ТОВ «Захід Агро», в якому просить зобов`язати ТОВ «Західна агровиробнича компанія» повернути їй земельну ділянку з кадастровим номером :09:003:0051, площею 4,05 га, яка знаходиться на території Острозької міської територіальної громади Рівненського району Рівненської області (до ліквідації Острозького району знаходилася на території Тесівської сільської ради Острозького району Рівненської області) та скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області Опанасюка С.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер рішення: 42624597 від 20.08.2018; номер запису про інше речове право: 6597605 від 07.08.2014 щодо державної реєстрації права оренди щодо земельної ділянки з кадастровим номером :09:003:0051, площею 4,05 га, з одночасним припиненням права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :09:003:0051, площею 4,05 га.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 4,05 га, призначена для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 15.08.2012 та державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №065826, виданим відділом земельних ресурсів в Острозькому районі 24.10.2006. Зазначає, що в серпні 2022 року їй стало відомо, що щодо вказаної земельної ділянки між нею та відповідачами укладено правочин і за ним на належну їй земельну ділянку за ТОВ «Західна агровиробнича компанія» зареєстровано право оренди, при цьому жодних договорів між нею і ТОВ «Західна агровиробнича компанія» чи ТОВ «Захід Агро» не укладалося.

Вказує, що між нею та ТОВ «Західна агровиробнича компанія» наявний спір про право оренди на земельну ділянку, належну їй, оскільки договору оренди щодо передачі земельної ділянки вона не підписувала, його умов не погоджувала та на укладення такого договору нікого не уповноважувала.

Посилаючись на те, що ТОВ «Західна агровиробнича компанія» користується земельною ділянкою без відповідної правової підстави, просить повернути її та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, належної їй.

Ухвалою суду від 05.01.2023 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження з викликом сторін, відповідачам було встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, а також витребувано від ТОВ "Захід Агро" та ТОВ "Західна агровиробнича компанія" оригінал договору оренди землі від 04.07.2013 щодо земельної ділянки із кадастровим номером :09:003:0051 з додатками; оригінал додаткової угоди від 01.12.2017 до договору оренди землі від 04.07.2013 щодо земельної ділянки із кадастровим номером :09:003:0051, з додатками, витребувано від ТОВ "Західна агровиробнича компанія" оригінали підтверджуючих документів про виплату за 2013-2022 роки для ОСОБА_1 орендної плати за користування земельною ділянкою із кадастровим номером :09:003:0051.

Ухвалою суду від 23.02.2023 було витребувано з Управління забезпечення надання адміністративних послуг виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області копію реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку з кадастровим номером :09:003:0051, у тому числі, яка міститься в електронному вигляді в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, шляхом друку таких документів за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та, при наявності, оригінал договору оренди землі та додаткової угоди до нього щодо зазначеної земельної ділянки.

Ухвалою суду було поновлено відповідачу ТОВ "Західна агровиробнича компанія" строк для подання відзиву на позовну заяву та визнано обов`язковою явку позивачки в судове засідання.

Ухвалою суду, постановленою без виходу в нарадчу кімнату, за заявою представника позивача, мотивованою відсутністю оригіналу додаткової угоди до договору оренди землі і неможливістю у зв`язку з цим проведення судової почеркознавчої експертизи, клопотання про призначення у справі зазначеної експертизи залишено без розгляду.

В поданому суду відзиві на позовну заяву відповідач ТОВ «Західна агровиробнича компанія» позов не визнав, зазначаючи про те, що відсутні рішення судів про визнання зазначених правочинів розірваними, недійсними чи неукладеними і на доведення позовних вимог позивачем не надано висновку експерта про те, що правочини щодо оренди земельної ділянки підписано не позивачкою, зазначаючи, що оригінали договору оренди землі щодо вказаної земельної ділянки та додаткової угоди до вказаного договору у відповідача відсутні.

Одночасно, зазначає, що позивачка за вказаними правочинами отримувала орендну плату за 2018-2022 роки, що вказує на те, що ці правочини нею підтверджувались.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному об`ємі.

Представник позивачки пояснив, що договір оренди щодо спірної земельної ділянки позивачка укладала з ТОВ «Захід Агро» 04.07.2013 терміном на 5 років і на даний час він закінчився, а додаткову угоду до зазначеного договору вона не укладала. Зазначає, що сканкопія зазначеної додаткової угоди містить посилання на укладення договору оренди спірної земельної ділянки 24.03.2013, що не відповідає дійсності.

Позивачка додатково пояснила, що після смерті в 2011 році своєї матері ОСОБА_2 успадкувала в 2012 році належну їй земельну ділянку та уклала договір оренди щодо зазначеної земельної ділянки з ТОВ «Захід Агро», яке базувалось на той час в с.Мощаниця Острозького району.

Зазначила, що щороку їздила в с.Мощаниця Острозького району, де готівкою отримувала орендну плату за користування земельною ділянкою і про те, що в подальшому орендна плата видавалась від ТОВ «Західна агровиробнича компанія» її ніхто не повідомляв. З 2020 року орендну плату отримувала на свій рахунок в банку, реквізити якого надала для орендаря, однак їй не було відомо про те, що орендну плату сплачувало ТОВ «Західна агровиробнича компанія».

Пояснила, що в наданих їй для огляду відомостях на виплату готівки за 2018 та 2019 роки підписи від її імені їй не належать.

Зазначила, що окрім договору оренди землі, який було нею укладено приблизно через рік після смерті матері, більш ні з ким договору оренди щодо тієї земельної ділянки не укладала та пропозицій щодо укладення такого договору не отримувала.

Заперечуючи укладення додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, належній позивачці, її представник зазначив, що відповідачі не надають суду оригіналів зазначеного документу, що унеможливлює проведення у справі почеркознавчої експертизи для доведення неукладення зазначеної додаткової угоду.

Представники відповідачів повторно в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.

Суд, розглянувши справу відповідно до ст.274 ЦПК України, за правилами спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення позивачки та її представника, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.08.2012 та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №065826 вбачається, що для ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка з кадастровим номером :09:003:0051, яка розташована на території Тесівської сільської ради Острозького району (на даний час Острозька МТГ Рівненського району Рівненської області).

Позивачка стверджує, що зазначену земельну ділянку передала в оренду в 2013 році для ТОВ «Захід Агро» строком на 5 років і додаткової угоди до договору оренди землі, укладеної від її імені, вона не підписувала, а в 2022 році дізналась, що право оренди на належну їй земельну ділянку отримало ТОВ «Західна агровиробнича компанія».

У частині 1 cт.627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За правилами ст.93 ЗК України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Разом з тим, визначення, процедура укладення, вимоги та припинення договору оренди землі врегульовано у спеціальному законі, яким є Закон України «Про оренду землі».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

У статті 6 зазначеного Закону визначено, що орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Згідно з вимогами ст.13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.19 Закону України «Про оренду землі», строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін.

Право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (ч.1 ст.407 ЦК України).

Отже, користуватися земельною ділянкою приватної власності можливо на праві оренди, підставою для якої є договір, відповідно до якого сплачується орендна плата.

Статтею 18 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Відповідно до ч.2 ст.792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. За правилами ч.1 ст.2 Закону України «Про оренду землі», відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Частиною 1 ст.90 ЗК України передбачено право власників земельних ділянок продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину.

У відповідності до ч.1, 2 ст.93 ЗК України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер :09:003:0051, площею 4,05 га, яка знаходиться на території Тесівської сільської ради Острозького району Рівненської області (на даний час Острозька МТГ Рівненського району Рівненської області).

Відповідно до положень ч.4 ст.124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно положень Закону України «Про оренду землі», договір оренди укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Окрім того, згідно ст.16 Закону України «Про оренду землі», укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Згідно ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Водночас, ОСОБА_1 заперечує факт підписання додаткової угоди до договору оренди, отримання нею будь-яких пропозицій щодо її укладення від ТОВ «Західна агровиробнича компанія», погодження між сторонами істотних умов вказаного правочину.

В судовому засіданні встановлено, що у позивачки відсутній примірник додаткової угоди до договору оренди землі від 01.12.2017 між нею, ТОВ «Захід Агро» та ТОВ «Західна агровиробнича компанія», за яким до 01.12.2024 орендарем належної їй земельної ділянки стало ТОВ «Західна агровиробнича компанія», а вжиті нею заходи щодо отримання оригіналу зазначеної додаткової угоди були безуспішними.

Оскільки позивачка стверджує про неукладення зазначеної додаткової угоди та на відсутність у неї її примірника, то суд вважає, що саме на відповідача покладається обов`язок представити докази на підтвердження укладення додаткової угоди до договору оренди землі.

Водночас, при вирішенні спору, суд керується положеннями ч.1 ст.13 ЦПК України, якою визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Разом з відзивом на позовну заяву ТОВ «Західна агровиробнича компанія» не подало суду оригіналу додаткової угоди до договору оренди землі щодо земельної ділянки з кадастровими номерами :09:003:0051, зазначивши, що такий документ у нього відсутній.

Також не завіреною належним чином є копія додаткової угоди до даного договору оренди землі, яка отримана судом як скан-копії реєстраційної справи від Управління забезпечення надання адміністративних послуг виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи та ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Водночас, частиною 1 статті 95 ЦПК України визначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору, а частиною другою зазначеної статті визначено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії.

Оскільки, відповідно до ч.1 ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом, то при вирішенні справи суд не бере до уваги копії додаткової угоди до договору оренди землі від 01.12.2017 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :09:003:0051 та при цьому бере до уваги і те, що зазначена сканкопія додаткової угоди містить посилання про те, що додаткова угода складена до договору оренди землі від 24.03.2013, в той час, як надана Управлінням забезпечення надання адміністративних послуг виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області сканкопія договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :09:003:0051 містить відомості про укладення договору оренди землі 04.07.2013.

З врахуванням того, що відповідач не скористався правом подати оригінал додаткової угоди до договору оренди зазначеної земельної ділянки, зважаючи на те, що вказана додаткова угода має безпосереднє значення для вирішення цієї справи, а її неподання унеможливило проведення у справі судової почеркознавчої експертизи, суд визнає, що зазначена додаткова угода до договору оренди земельної ділянки не підписувались позивачкою у справі.

Частинами 1, 2 ст.15 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Частина 1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» кореспондується із положеннями ч.1 ст.638 ЦК України, відповідно до якої договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законом, як істотні.

Водночас, відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст.203 цього кодексу.

Вимогами ст.216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Отже, така додаткова угода до договору оренди землі є неукладеною, однак ТОВ «Західна агровиробнича компанія» продовжує користування землею, чим порушує права позивачки на користування та розпорядження належним їй майном.

Беручи до уваги викладене, доводи позивачки та відсутність доказів, які б спростовували її твердження та були б подані відповідно до ст.84 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позивачка не отримувала пропозицій щодо укладення додаткової угоди до договору оренди землі, не погоджувала умови такої угоди та не підписувала її, а тому не можна вважати, що сторони досягли усіх істотних умов щодо вказаного правочину, що передбачені ст.15 Закону України "Про оренду землі".

Згідно з ч.4 cт.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, згідно з правовим висновком, висловленим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц, правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України, кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові звернула увагу на те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Разом із цим суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів.

У випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірного договору в мотивувальній частині судового рішення.

Окрім того, Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельної ділянки, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним їй майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення такої ділянки. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок (постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі №504/2864/13-ц, від 04.07.2018 у справі №653/1096/16-ц, від 12.06.2019 у справі №487/10128/14-ц, від 11.11.2019 у справі №487/10132/14-ц).

Згідно з ч.1 cт.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом cт.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.2 cт.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Таким чином, оскільки ТОВ «Західна агровиробнича компанія» користується земельною ділянкою позивачки без відповідної правової підстави, оскільки додаткова угода до договору оренди землі позивачкою з ним не укладались, то земельна ділянка підлягає поверненню відповідачем для позивачки.

Окрім того, заперечуючи проти позову, ТОВ «Західна агровиробнича компанія» зазначає, що позивачка отримувала орендну плату за користування земельною ділянкою, а отже знала про існування додаткової угоди до договору оренди та підтвердила її.

Відповідно до ч.2 ст.205 ЦК України, правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Отже, конклюдентними діями може підтверджуватися лише укладення договору в усній формі.

Між тим, ст.18 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. Зазначена норма виключає можливість укладення спірного договору шляхом вчинення конклюдентних дій, бо такий договір не може бути зареєстрований.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц.

Таким чином, зазначені твердження відповідача «Західна агровиробнича компанія» є помилковими.

Відповідно до положень Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Державна реєстрація речових прав та їх обтяжень здійснюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до cт.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Таким чином, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявний запис про право оренди земельної ділянки за ТОВ «Західна агровиробнича компанія», який не ґрунтуються на укладеній додатковій угоді до договору оренди землі, порушує права та законні інтереси позивача на користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом її передачі в оренду іншим особам, то ефективним способом захисту порушених прав позивача є скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права оренди на земельну ділянку за відповідачем, що забезпечить реальне відновлення порушених прав.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 30.06.2020 у справі № 922/3130/19.

Згідно зі ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

З огляду на те, що спірна земельна ділянка вибула з володіння позивача поза її волею, витребування вказаної земельної ділянки з чужого незаконного володіння відповідає вимогам ст.387 ЦК України.

Враховуючи наведене, а також специфіку договорів оренди землі, зокрема те, що при укладені договору, сторонами повинні бути узгодженні всі істотні умови, суд вважає, що порушення прав ОСОБА_1 як власника, у зв`язку із наявністю додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, предметом якої є належна їй земельна ділянка, без її згоди, позбавляє можливості позивача вільно розпоряджатися та користуватися її земельною ділянкою, зокрема передавати в оренду для обраних нею орендарів, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовних вимог ОСОБА_1 , з ТОВ «Західна агровиробнича компанія» та ТОВ "Захід Агро" на її користь підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 5, 12, 13, 141, 211, 258, 263-265, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задоволити.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером :09:003:0051, площею 4,05 га, яка знаходиться на території Острозької міської територіальної громади Рівненського району Рівненської області (до ліквідації Острозького району знаходилася на території Тесівської сільської ради Острозького району Рівненської області).

Скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області Опанасюка Сергія Михайловича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер рішення: 42624597 від 20.08.2018; номер запису про інше речове право: 6597605 від 07.08.2014 щодо державної реєстрації права оренди щодо земельної ділянки з кадастровим номером :09:003:0051, площею 4,05 га, з одночасним припиненням права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :09:003:0051, площею 4,05 га.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Агро» в рівних частинах на користь ОСОБА_1 по 1240 грн. 50 коп. витрат на сплату судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ),

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» (місцезнаходження: м.Дубно, провул.Центральний, 1 Рівненської області, ),

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Захід Агро» (місцезнаходження: с.Тесів Острозького району Рівненської області, ).

Повний текст рішення складено 27.04.2023.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.