Номер провадження: 22-ц/813/3606/23
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л.М.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів колегії: Громіка Р.Д., Дришлюка А.І.,

переглянув у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Мітюченко Анастасії Сергіївни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

21 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21 жовтня 2017 року між сторонами укладено шлюб. Від даного шлюбу спільних дітей немає. У період перебування у шлюбі сторонами було набуто спільне майно, а саме 24 червня 2021 року було придбано транспортний засіб Audi A6. 21 жовтня 2021 року позивачу стало відомо, що відповідач без її згоди продав зазначений автомобіль. На адвокатський запит від 02.12.2021 Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Одеській області (Філія ГСЦ) Територіальним сервісним центром МВС №5141 надано відповідь, у якому зазначена інформація про факт придбання відповідачем у період шлюбу транспортного засобу, а саме 24.06.2021 зареєстровано за ОСОБА_2 автомобіль Audi A6. Також зазначено, що 19.10.2021 вказаний транспортний засіб було перереєстровано на нового власника на підставі договору купівлі-продажу 5141/2021/2864703 від 19.10.2021 укладеного в ТСЦ №5141. Таким чином, дії відповідача, у вигляді відчуження транспортного засобу, яке є спільним майном подружжя, без згоди позивача та у супереч інтересів сім`ї порушують законні права на 1/2 частку вказаного майна.

З огляду на вищевикладене, ОСОБА_1 вважає, що має право на отримання компенсації, а саме 1/2 частки ринкової вартості автомобіля на час розгляду справи, яка складає 156 900 гривень, а виходячи із вимог ст. 71 СК України, 1/2 частка складає 79 800 гривень, яку просить стягнути з відповідача.

31 січня 2021 року від представника ОСОБА_1 надійшла заява про залишення без розгляду позовні вимоги в частині розірвання шлюбу.

22 лютого 2022 року від ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого він просив залишити без розгляду позовні вимоги про розірвання шлюбу, а в задоволенні позовних вимог про поділ спільного майна подружжя відмовити в повному обсязі. Зазначив, що спірний автомобіль був придбаний 24.06.2021 за договором купівлі-продажу за 14 000 гривень. Придбаний автомобіль був у незадовільному технічному стані і для його експлуатації необхідно було зробити капітальний ремонт двигуна, ходової частини. Ці обставини були відомі позивачу на момент придбання даного автомобіля і проти його купівлі вона не заперечувала. Згодом відповідач хотів почати ремонт, але позивач заперечувала проти витрачання коштів на ремонт та взагалі була проти здійснення ремонту автомобіля і сторони вирішили продати спірний автомобіль. 19 жовтня 2021 року зазначений автомобіль був проданий за договором купівлі-продажу за 14 000 гривень. Гроші за проданий автомобіль у розмірі 14 000 гривень відповідач відав позивачу для формування сімейного бюджету. Позивач хотіла продати автомобіль дорожче, але через технічний стан дорожче його ніхто не купував, а відтак довелось продати зазначений автомобіль за ту ж суму, за яку відповідач його придбав, а саме за 14 000 гривень. Таким чином, легковий автомобіль був придбаний та в подальшому відчужений у період перебування сторін у шлюбі.

Також ОСОБА_2 зазначив, що позивач безпідставно вважає, що вартість авто складає 156 900 гривень, оскільки їй було достовірно відомо, що цей автомобіль був придбаний за 14 000 гривень і в подальшому він був відчужений за таку ж ціну, оскільки в нього була базова комплектація і незадовільний технічний стан, який вимагав капітального ремонту двигуна, ходової частини та іншого. Так як, ці ремонтні роботи не були проведені, автомобіль був проданий за ту ж ціну за яку був придбаний.

Ухвалою суду від 12 травня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишено без розгляду. Продовжено слухати справу за позовними вимогами про поділ спільного майна подружжя.

21 червня 2022 року від представника ОСОБА_1 до суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просила стягнути з відповідача грошову компенсацію вартості 1/2 частини транспортного засобу марки Audi модель А6, 2001 року випуску в розмірі 96 540 гривень та стягнути судові витрати в розмірі 2000 гривень.

30 червня 2022 року від ОСОБА_2 надійшли пояснення до заяви про збільшення розміру позовних вимог. В яких він зазначив, що на підставі висновку експерта №48-22 складеного 15 червня 2022 року не можливо встановити дійсну вартість автомобіля, який був проданий 30.11.2021. Також зазначив, що до заяви про збільшення розміру позовних вимог, позивачем додано копію розписки від 20.06.2021, проте відповідачу нічого не відомо про фактичне існування цієї розписки і чи отримувала взагалі позивачка гроші на підставі цієї розписки. Відповідачу невідомо чи існують взагалі особи, підписи яких стоять в цій розписці. Таким чином, вважає копію розписки від 20.06.2021 неналежним доказом по даній справі. Також повідомив, що грошові кошти в розмірі 14 000 гривень на придбання спірного автомобіля було надано в дар матір`ю відповідача.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частин частини транспортного засобу марки AUDI модель А6, 2001 року випуску, в розмірі 7 000 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2 000 гривень.

В апеляційній скарзі адвокат Мітюченко А.С. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2022 року, та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частин частини транспортного засобу марки AUDI модель А6, 2001 року випуску, в розмірі 96 540 гривень, та судові витрати в розмірі 4 570 гривень, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, та відзиві на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за наступних підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).

Крім того, частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, можуть бути: договори та інші правочини; інші юридичні факти. Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту (ст. ст. 11, 15 ЦК України).

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Частиною третьою статті 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

З матеріалів справи встановлено, що з 21 жовтня 2017 року по 21 лютого 2022 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в шлюбі, та рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 21 лютого 2022 року по справі №514/1281/21 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 8, 28, 61).

Під час шлюбу, 24.06.2021 року за ОСОБА_2 зареєстрований ТЗ марки Audi A6, 2001 року випуску, ціна купленого ТЗ за договором, укладеному в СГ №8117/21/001804 становить 14 000 гривень, що засвідчено в базі даних «НАІС», та підтверджується відповіддю Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській області (Філія ГСЦ МВС) Територіального сервісного центру №5644 (ТСЦ №5644) Головного сервісного центру МВС від 16 лютого 2022 року №15431/17/5644-2022 (а.с. 50).

Судом першої інстанції в судовому засіданні було встановлено, та не заперечувалось сторонами, що транспортний засіб марки Audi A6, 2001 року випуску на час придбання ОСОБА_2 був у незадовільному стані, був необхідний ремонт.

Згідно договору купівлі-продажу 5141/2021/2864703 транспортного засобу від 19.10.2021 ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_3 придбав автомобіль марки Audi A6, 2001 року випуску за ціною 14 000 гривень (а.с. 51).

Відповідно до Висновку експерта №48-22 судової транспортно-товарознавчої експертизи колісного транспортного засобу Audi A6, номер кузова НОМЕР_1 від 15 червня 2022 року, який складений судовим експертом Крутих Є.О., за заявою адвоката Мітюченко А.С., діючого в інтересах ОСОБА_1 , середньо ринкова вартість автомобіля Audi A6, номер кузова НОМЕР_1 на 15.06.2022 визначається рівню 193 080 гривень (а.с. 81-94).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , та стягуючи на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частин частини транспортного засобу марки AUDI модель А6, 2001 року випуску, саме в розмірі 7 000 гривень, суд першої інстанції вірно виходив із суми в розмірі 14 000 грн, за якою було відчужено спірний автомобіль згідно умов договору купівлі-продажу 5141/2021/2864703 транспортного засобу від 19.10.2021.

Колегія суддів апеляційного суду також погоджується із посиланням суду першої інстанції на те, що Висновком експерта №48-22 судової транспортно-товарознавчої експертизи колісного транспортного засобу Audi A6, номер кузова НОМЕР_1 від 15.06.2022, згідно якого середньо ринкова вартість спірного станом на 15.06.2022 визначається рівню 193 080 грн, неможливо встановити дійсну вартість спірного автомобіля, а тому такий висновок не приймається до уваги як належний та допустимий доказ.

На підставі вищевстановлених обставин, колегія суддів апеляційного суду погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 7678, 81, 89 ЦПК України.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно не врахував дійсну ринкову вартість спірного автомобіля AUDI A6, 2001 року випуску, яка визначена висновком експерта №48-22 судової транспортно-товарознавчої експертизи колісного транспортного засобу в розмірі 193 080 грн, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Відповідно до статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

За загальним правилом при розгляді справ про поділ спільного майна подружжя вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснив судам, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

В постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року, справа №127/7029/15-ц, суд дійшов висновку, що «у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи.

Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про те, що оскільки спірний автомобіль придбаний сторонами під час їх перебування у зареєстрованому шлюбі за спільні кошти, то це майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Відповідач здійснив продаж транспортного засобу без повідомлення про це позивача та без отримання її згоди, тому має відшкодувати останній 1/2 частину його вартості, визначену відповідно до висновку (акта) експертної оцінки, за яким вартість транспортного засобу становить 132 500 грн».

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі (постанова Верховного Суду від 09 грудня 2020 року, справа №301/2231/17.

На підставі вищевикладених норм чинного законодавства та практики Верховного Суду, апеляційний суд погоджується із посиланням позивача ОСОБА_1 на те, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. ст. 12, 81 ЦПК України).

У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, на підтвердження середньо ринкової вартості спірного автомобіля Audi A6, номер кузова НОМЕР_1 , яку просить врахувати позивач ОСОБА_1 під час поділу спільного майна подружжя, остання надала лише висновок експерта №48-22 судової транспортно-товарознавчої експертизи колісного транспортного засобу Audi A6, номер кузова НОМЕР_1 від 15 червня 2022 року, який складений судовим експертом Крутих Є.О., за заявою адвоката Мітюченко А.С., діючого в інтересах ОСОБА_1 , без проведення огляду спірного транспортного засобу.

Згідно вищевказаного висновку, середньо ринкова вартість автомобіля Audi A6, номер кузова НОМЕР_1 на 15.06.2022 визначена рівню 193 080 гривень.

Апеляційний суд в повній мірі погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що на 4 та 5 аркушах даного висновку експерта, зазначено, що при здійсненні даної експертизи, основним підходом для визначення вартості автомобіля був застосований порівняльний підхід. Порівняльний підхід ґрунтувався на аналізі цін при продажу (пропозиції) ідентичних транспортних засобів на первинному чи вторинному ринках станом на 15.06.2022. Отже, при визначені вартості автомобіля AUDI A6, номер кузову НОМЕР_1 , 2001 року випуску:

- експертом фактично не був досліджений спірний автомобіль AUDI A6, з номером кузову НОМЕР_1 , 2001 року випуску;

- не були враховані технічні характеристики та стан цього автомобіля на момент його відчуження (продажу);

- фактично була визначена ринкова вартість ідентичного автомобіля AUDI A6, 2021 року випуску, а не спірного автомобіля AUDI A6, номер кузову НОМЕР_1 .

Апеляційним судом також враховується, що спірний автомобіль AUDI A6, з номером кузову НОМЕР_1 , 2001 року випуску на час придбання ОСОБА_2 був у незадовільному стані, потребував ремонту, що не заперечувалось сторонами по справі. Доказів на підтвердження того, що автомобіль був відремонтований у період з 24.06.2021 по 19.10.2021, матеріали справи не містять.

Апеляційний суд також погоджується із посилання відповідача ОСОБА_2 на те, що під час складання висновку експерта №48-22 судової транспортно-товарознавчої експертизи, не були враховані комплектуючі механізми (базова комплектація), пробіг автомобіля та технічний стан спірного автомобіля.

Крім того, позивачем не спростовано факту придбання спірного транспортного засобу за 14 000 грн та не надано будь яких доказів на те, що спірний автомобіль за рахунок спільних коштів подружжя здорощав до 193 080 грн, оскільки був проданий за ті самі 14 000 грн, що і придбаний подружжям (а.с. 50).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів

Доводи наведені в апеляційні скарзі суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, фактично зводяться до незгоди із мотивами судового рішення.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, перевіривши доводи позивача, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності та надавши їм належну оцінку у відповідності до вимог ст. ст. 12, 80-89 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Оскільки ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Мітюченко Анастасії Сергіївни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено: 27 квітня 2023 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік