Справа № 682/720/23
Провадження № 2/682/290/2023
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2023 року м. Славута
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі :
головуючої судді Матвєєвої Н.В.,
з участю секретарки судових засідань Дубовка Г.Ю.
прокурора Шепетівської окружної прокуратури Хмельницької області Левосюк Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Славута в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Шепетівської окружної прокуратури Хмельницької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати функції у спірних правовідносинах - Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про конфіскацію земельної ділянки,
Прокурор Левосюк Ю.О. позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належним чином повідомлені про судовий розгляд справи , в судове засідання не з`явилися повторно, відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи у їх відсутність не подали, тому на підставі ст.280-289 ЦПК України, суд ухвалює рішення в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів за згодою позивача.
Представник Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області належним чином повідомлений про розгляд справи судом, в судове засідання не з`явився, в письмових поясненнях позовні вимоги прокурора підтримав.
Заслухавши вступне слово прокурора, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.
Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав.
Відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України земля в Україні є національним багатством і перебуває під особливою охороною закону.
Згідно зі ст. 19 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних.
Положення статей 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.
Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства.
Частиною 5 статті 22 Земельного кодексу України визначено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам.
Частиною 4 статті 81 Земельного кодексу України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.
Право власності на спірну земельну ділянку відповідачі набули відповідно 25.12.2000 року та 15.01.2021 року. Але до цього часу вказану земельну ділянку в її частках, належних відповідачам, вони самостійно не відчужили, чим безпідставно порушили річний строк, установлений ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України.
У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч. 2, ч. 4 ст. 145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах.
Пунктом 10 частини 1 статті 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності.
Згідно із ст. 356 Цивільного кодексу України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом.
Згідно з пунктом "е" частини 1 статті 140 Земельного кодексу України однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.
Примусове припинення прав на земельну ділянку, у відповідності до п. "в" ч. 1 ст. 143 Земельного кодексу України, здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки.
Відповідно до ч. 2 ст. 145 ЗК України у разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92 цс 13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», від 11 березня 2003 року «Новоселецький проти України», від 1 червня 2006 року «Федоренко проти України»), Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст.1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.
Таким чином, особу може бути позбавлено її власності в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 38, ч. 1 ст. 39 Закону України «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно, виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться.
Статтею 153 ЗК України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.
Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.
Враховуючи вищенаведене, а також те, що відповідачі, будучи іноземними громадянами, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, що прирівнюється до земель сільськогосподарського призначення відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 19.02.2020 року, з часу набуття права власності не здійснили її відчуження, тому у суду є підстави для її конфіскації у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Щодо повноважень прокурора на представництво інтересів держави в особі державного органу у цій справі, то слід врахувати наступне.
Так, статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Порушення інтересів держави полягає в тому, що відповідачі порушили визначену ст.ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України процедуру використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення та як іноземні громадяни не відчужили її упродовж року після набуття права власності. На даний час вони без перешкод використовують спірну земельну ділянку на території України.
Підставою представництва прокурором інтересів держави у цій справі є бездіяльність органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах - ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області (ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру») та повідомлення вказаного органу про те, що ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області не буде самостійно звертатись до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про конфіскацію земельної ділянки .
Правовий висновок щодо застосування ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 і підлягає застосуванню у цій справі.
Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Клопотання про скасування заходів забезпечення позову сторонами не подане. Тому відсутні підстави для їх скасування.
Щодо вимог про стягнення з відповідача в користь позивача процесуальних витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Хмельницькою обласною прокуратурою сплачено 5 368 грн 00 коп судового збору за подання позовної заяви та 1342 грн судового збору за подання заяви про забезпечення позову.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів у рівних частинах на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір.
Керуючись ст.ст.4-13, 81, 82, 89, 133, 141, 158, 264-265, 273, 282,289 ЦПК України, ст. 346, 356 ЦК України, ст. 1, 19, 22, 81, 125, 140, 143, 145 Земельного кодексу України, ст. ст. 38, 39 Закону України "Про міжнародне приватне право", ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру", суд
У Х В А Л И В:
Позов Шепетівської окружної прокуратури в Хмельницькій області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою, здійснювати функції у спірних правовідносинах, - Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про конфіскацію земельної ділянки, задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте Славутським міськрайонним судом Хмельницької області за письмовою заявою відповідача. Заяву про пергляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач та третя особа мають право оскаржити заочне рішення у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, неподані заяви про перегляд заочного рішення, або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду виготовлений 30.05.2023 року.
Головуючий суддя Н.В. Матвєєва