Справа № 456/4026/21 Головуючий у 1 інстанції: Гула Л.В.
Провадження № 22-ц/811/166/23 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

секретаря: Гай О.О.

за участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

представника АТ КБ «ПриватБанк» - Гнатишака О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області 18 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача, відновлення залишку коштів на рахунках та зупинення нарахування санкцій,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», уточненим в процесі розгляду справи, в якому просила: зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» відновити залишок коштів на її особистому рахунку до стану 1805,04 грн (власні кошти), в якому він перебував перед виконанням несанкціонованих операцій 26.08.2020 зі списанням 36667,42 грн; відновити залишок кредитних коштів на її особистому рахунку згідно з договором про надання банківських послуг № б/н від 14.09.2011, врахувавши внесену нею плату в сумі 9500,00 грн в рахунок погашення боргу за договором № 3048 від 24.06.2020, та списати нараховані у зв`язку з цим заборгованості за тілом кредиту, за простроченим тілом кредиту, за простроченими відсотками, пені, комісії, штрафні санкції, поклавши судові витрати на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 покликалася на те, що 24.06.2020 вона оформила в АТ КБ «ПриватБанк» споживчий кредит на купівлю мобільного телефону вартістю 12999 грн за договором № 3048, який відповідно до графіка платежів становить 13012 грн, з терміном виплати до березня 2021 року, зі списанням грошових коштів за перший платіж в розмірі 1301,20 грн.

В листопаді 2020 року вона звернулася до КБ АТ «ПриватБанк» з метою отримати довідку про погашення свого кредиту згідно з Договором № 3048 від 24.06.2020 і з проханням підтвердити припинення зобов`язання та повне погашення кредиту «Оплата частинами» за цим Договором.

Натомість Банк повідомив про те, що вона оформила інший кредит, а саме 26.08.2020, використовуючи її картку № НОМЕР_1 , був оформлений кредит «Оплата частинами» в інтернет-магазині «Епіцентр». Договір «Оплата частинами» не закритий, так як кошти, які вносились, ішли на погашення заборгованості по карті. У випадку впевненості в наявності шахрайських дій рекомендували звернутися до правоохоронних органів. На даний час банк нарахував їй неіснуючий борг у розмірі 59085,26 грн.

26.08.2020 вночі відбулася подія, яка змусила її звернутися до працівників поліції із заявою про скоєння злочину. Використовуючи її персональні дані, невідома особа (особи) вночі, коли вона спала, здійснили доступ через інтернет до її банківської карточки (кредитка «Універсальна»), при цьому заблокували її сім-картку «Life», включили переадресацію дзвінків, щоб вона, в разі виявлення незаконних дій, не змогла будь-куди зателефонувати.

26.08.2020 о 7:18 вона зайшла у Vіbег-повідомлення і прочитала повідомлення від родича, чому вона скинула йому 150 грн. Він був у «шаблонах» її «Приват24», на картковий рахунок «Монобанку». Також на телефоні побачила пропущений виклик з номеру НОМЕР_2 , який надійшов о 3:13 і якого вона не чула, оскільки спала. Також було повідомлення від мобільного оператора «Life» про те, що відбувається зміна налаштування переадресації. Цих CMC вона також не бачила, адже спала.

Це її насторожило і вона увійшла в мобільний додаток «Приват24», де побачила, що у нічний час невідома особа (особи) здійснили підвищення кредитного ліміту на її картці «Універсальна» з суми 5000,00 грн до 35 000,00 грн та вказану суму перераховано на чужі рахунки. Згодом вона перевірила свій акаунт і встановила, що від її імені через інтернет відбувалися пошуки товарів. Згодом від оператора «ПриватБанк» вона дізналася, що було придбано товар в магазині «Епіцентр» на загальну суму 10749,00 грн в оплату частинами зі списанням грошових коштів за перший платіж у сумі 2103 грн 22 коп. Також встановлено, що відбулося поповнення мобільного телефону № НОМЕР_3 невідомої їй особи на суму 250 грн.

До Банку на телефон 3700 додзвонитися вона не могла. Лише о 9:22 26.09.2020 вона змогла відновити свою сім-картку і дізналася, що було включено переадресацію дзвінків. Встановлено, що з її телефону входили в її обліковий запис, велася переписка з банком, ймовірно, про зміну її паролю, але вся переписка в ньому була видалена.

Стверджує, що вона ніколи і нікому не повідомляла своїх паролів, особливо до карткових рахунків «ПриватБанку», ніхто і ніколи не запитував у неї паролів від її рахунків. До 26.08.2020 вона вважала себе і свої рахунки захищеними Банком.

За ухвалою Стрийського міськрайонного суду в кримінальному провадженні №0000046, внесеному до ЄРДР 22.09.2020 за її заявою, було надано доступ до інформації банку і встановлено, що того дня вночі хтось перекидав кошти з її рахунку на інші карткові рахунки «Монобанку». Також з відповіді мережі торгівельних центрів «Епіцентр» від 16.06.2021 встановлено прізвища осіб, які робили замовлення на велосипед і взяли в банку кредит з цією метою.

Так, згідно з відповіддю ТЦ «Епіцентр» від 18.06.2021 в межах кримінального провадження № 0000046 26.08.2020 було здійснено замовлення № 4061078 на купівлю одного велосипеда «Махх Pro 19» (48) М500 чорного-сірого кольору. Договір № 3903 від 26.08.2020, сума договору 10749,00 грн. Замовлення та оплата за даний товар була здійснена на сайті 26.08.2020 о 01:49:11 картою «ПриватБанку» з оформленням миттєвого кредиту. Підтверджував замовлення 26.08.2020 о 14:32 покупець з телефону, що був вказаний у замовленні: НОМЕР_4 . В заяві вказується також конкретний адрес і прізвище замовника. Товар відправлявся «Новою поштою», проте його ніхто не забрав. Кошти по замовленню знаходяться у TOB «Епіцентр К», товар повернуто на склад.

Зазначала, що немає жодного відношення до оформлення як договору купівлі-продажу велосипеда, так і до оформлення кредиту на чуже ім`я. Вона не є стороною договору і не повинна виконувати фінансові зобов`язання шахраїв.

Банку відомо, що вона є потерпілою у кримінальному провадженні, але останній навмисно створює неіснуючий борг.

Більше того, у зв`язку з оформленням даного договору (кредиту «Оплата частинами», проте вже на велосипед незнайомими їй людьми), Банк відмовляється закривати кредит, оформлений нею на купівлю мобільного телефону 24.06.2020 на суму 12 999,00 грн. Відмовляється визнавати його виконаним і видати їй довідку про відсутність заборгованості.

Це ще раз підтверджує її доводи про те, що відповідач зігнорував її права як споживача, надана ним послуга, яка, зокрема, передбачала захист її персональних даних, не була виконана.

На підставі наведеного просила задовольнити її позов.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області 18.11.2022у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що банк вважає її винуватицею і боржницею за договором, якого вона не укладала, стороною якого не була і не може бути. В кримінальному провадженні № 0000046, порушеному за її заявами, вона визнана потерпілою, їй видано пам`ятку як потерпілій про її права та обов`язки. Вважає, що такий статус надає їй захист від претензій банку.

Наголошує, що банк неправомірно пов`язує обидва кредити з її іменем, як той, що оформлений нею на купівлю мобільного телефону, так і той, що оформлений у шахрайський спосіб від її імені, але не нею. В першому випадку, вона дійсно 24.06.2020 взяла споживчий кредит, проте 04.11.2020 погасила свою заборгованість, а в другому випадку - жодного кредиту (26.08.2020) вона не оформляла, зобов`язань перед банком на себе не брала. Жодних неправомірних дій не вчиняла, закону не порушувала, як і Умов та правил надання банківських послуг. Ліміт карткового рахунку не збільшувала і жодних перерахувань у нічний час 26.08.2020 не здійснювала. Насправді банк сам дав доступ злочинцям до її даних.

Стверджує, що вона ніколи і нікому не повідомляла своїх паролів, особливо до карткових рахунків «ПриватБанку», ніхто і ніколи не запитував у неї паролів від її рахунків. До 26.08.2020 вона вважала себе і свої рахунки захищеними Банком.

За ухвалою Стрийського міськрайонного суду в кримінальному провадженні №0000046, внесеному до ЄРДР 22.09.2020 за її заявою, було надано доступ до інформації банку і встановлено, що хтось перекидав кошти з її рахунку на інші карткові рахунки «Монобанку». Також з відповіді мережі торгівельних центрів «Епіцентр» від 16.06.2021 встановлено прізвища осіб, які робили замовлення на велосипед і взяли в банку кредит з цією метою.

Так, згідно з відповіддю ТЦ «Епіцентр» від 18.06.2021 в межах кримінального провадження № 0000046 26.08.2020 було здійснено замовлення № 4061078 на купівлю одного велосипеда «Махх Pro 19» (48) М500 чорного-сірого кольору. Договір № 3903 від 26.08.2020, сума договору 10749,00 грн. Замовлення та оплата за даний товар була здійснена на сайті 26.08.2020 о 01:49:11 картою «ПриватБанку» з оформленням миттєвого кредиту. Підтверджував замовлення 26.08.2020 о 14:32 покупець з телефону, що був вказаний у замовленні: НОМЕР_4 . В заяві вказується також конкретний адрес і прізвище замовника. Товар відправлявся «Новою поштою», проте його ніхто не забрав. Кошти по замовленню знаходяться у TOB «Епіцентр К», товар повернуто на склад.

Таким чином, вона не мала жодного відношення до оформлення як договору купівлі-продажу велосипеда, так і до оформлення кредиту на чуже ім`я. Вона не є стороною договору і не повинна виконувати фінансові зобов`язання шахраїв. Банку відомо, що вона є потерпілою у кримінальному провадженні, але останній навмисно створює неіснуючий борг. Більше того, у зв`язку з оформленням даного договору (кредиту «Оплата частинами», проте вже на велосипед незнайомими їй людьми), Банк відмовляється закривати кредит, оформлений нею на купівлю мобільного телефону 24.06.2020 на суму 12999 грн. Відмовляється визнавати його виконаним і видати їй довідку про відсутність заборгованості. Це ще раз підтверджує її доводи про те, що відповідач зігнорував її права як споживача, надана ним послуга, яка, зокрема, передбачала захист її персональних даних, не була виконана. Банк не готовий протистояти кіберзлочинам, з іншого боку, Банк жодним чином не застерігає клієнтів, як їм протидіяти, не інформує, чого саме остерігатися.

Просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Від АТ КБ «ПриватБанк» надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу з підстав, зазначених у ній, представник АТ КБ «ПриватБанк» - Гнатишак О.В. заперечив проти задоволення скарги, посилаючи на доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що між сторонами існують договірні відносини, а саме: 24.06.2020 позивачкою ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» було оформлено споживчий кредит на купівлю мобільного телефону вартістю 12 999,00 грн за договором № 3048, який згідно з графіком платежів становить 13 012,00 грн, з терміном виплати до березня 2021 року, зі списанням грошових коштів за перший платіж у розмірі 1301,20 грн. ОСОБА_1 у відповідній анкеті власним підписом підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та загальну вартість кредиту.

Судом встановлено, що 19.11.2020 ОСОБА_1 звернулась із заявою до АТ КБ «ПриватБанк» про надання інформації щодо зарахування внесених нею коштів у сумі 9500,00 грн на погашення отриманого нею споживчого кредиту та підтвердження припинення зобов`язання та повне погашення кредиту «Оплата частинами» за договором № 3048 від 24.06.2020.

З відповіді на заяву ОСОБА_1 , наданої АТ КБ «ПриватБанк» за № 20.1.0.0.0/7-201125/13018 від 22.12.2020, судом встановлено, що 26.08.2020, використовуючи платіжну картку № НОМЕР_1 , був оформлений кредит «Оплата частинами» в інтернет-магазині «Епіцентр». Оформлення кредиту супроводжувалося авторизацією з правильним введенням нанесених на карті даних. Договір «Оплата частинами» не закритий, кошти, які вносилися, пішли на погашення заборгованості по карті.

З відповіді ТОВ «Епіцентр К» № 807/18 від 18.06.2021, наданої старшому слідчому Стрийського РУП ГУНП у Львівській області Суслову С.В., судом встановлено, що 26.08.2020 було здійснено покупку одного велосипеда «Махх Pro 19» (48) М500 чорно-сірого кольору. Договір № 3903 від 26.08.2020, сума договору 10749,00 грн. Замовлення та оплата за даний товар була здійснена на сайті 26.08.2020 о 01:49:11 картою «ПриватБанку» з оформленням миттєвого кредиту. Підтверджував замовлення 26.08.2020 о 14:32 покупець з телефону, що був вказаний у замовленні: НОМЕР_4 . В заяві вказується також конкретний адрес і прізвище замовника. Товар відправлявся «Новою поштою», проте його ніхто не забрав. Кошти по замовленню знаходяться у TOB «Епіцентр К», товар повернуто на склад /а.с. 26/.

Долучені до позову платіжні документи підтверджують переказ грошових коштів з карти позивачки НОМЕР_5 26.08.2020 та сплату нею коштів на виконання договору №3048 від 24.06.2020.

Встановлено, що 26.08.2020 ОСОБА_3 звернулася до Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області із заявою про вчинення щодо неї протиправних дій.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань встановлено, що Стрийською місцевою прокуратурою за зверненням ОСОБА_1 з приводу заволодіння невстановленою особою її коштами, розміщеними на рахунку АТ КБ «Приватбанк», зареєстровано кримінальне провадження № 0000046 від 22.09.2020.

До правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України, Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням» (надалі - Положення), затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів».

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

У частині першій статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У загальних положеннях Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку (далі - Умови і правила) визначено, що фінансовий номер телефону клієнта -це номер мобільного телефону, який зазначений і підтверджений Клієнтом як номер телефону, за допомогою якого можуть виконуватися платіжні операції. Підтверджується Клієнтом під час активації банківської послуги за допомогою POS-терміналу у відділенні Банку, банкоматі, терміналі самообслуговування з підтвердженням ПІН-коду платіжної картки і sms-паролем, а також у Системі «Приват24» Банку (у разі зміни логіна користувача).

Підпунктом 1.1.2.1.10 Умов і правил передбачено, що у разі втрати клієнтом фінансового номеру телефону, при підозрі доступу третіх осіб до фінансового номеру телефону та інших неправомірних таких осіб клієнт зобов`язаний негайно повідомити про це банк в будь-якому з доступних каналів: 3700, чат-онлайн, відділення банку. На підставі звернення клієнта про зазначений факт банк знімає з номера телефону клієнта ознаку «Фінансовий» та блокує аккаунт клієнта в системі «Приват24» з метою уникнення можливих шахрайських операцій з рахунками клієнта.

Відповідно до підпункту 2.1.4.5.1 Умов і правил клієнт зобов`язаний не передавати картки, ПІНи, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію третім особам, не використовувати картки або нанесені на них дані в цілях, не передбачених цим договором, або що суперечать чинному законодавству.

Клієнт зобов`язаний вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, викрадення картки, доступу третіх осіб до картки, у тому числі до інформації, нанесеної на неї (підпункт 2.1.4.5.2 Умов і правил).

Згідно з підпунктом 2.1.4.5.8 Умов і правил у разі втрати/крадіжки фінансового номеру телефону або зміни номера телефону, який є фінансовим, клієнт зобов`язується негайно інформувати банк.

Відповідно до підпункту 2.1.4.5.6 Умов і правил клієнт зобов`язаний інформувати банк та правоохоронні органи про факти втрати картки, ПІНу або отримання інформації про їх незаконне використання. При настанні вищевказаних випадків необхідно звернутися у відділення банку або за телефоном 3700 (безкоштовно по Україні), НОМЕР_6 (для VIP-клієнтів), НОМЕР_7 (для дзвінків із-за кордону).

Згідно з підпунктом 2.1.4.7.1 Умов і правил клієнт має право здійснювати операції за допомогою безконтактного платіжного інтерфейсу (платіжні операції, у тому числі зняття готівки, отримання інформації про наявність грошових коштів на його рахунках без присутності картки в банкоматі тощо).

Процедура ідентифікації клієнта, який бажає скористатися безконтактним платіжним інтерфейсом, здійснюється за допомогою засобів ідентифікації, що передбачені між банком та клієнтом (фінансовий номер телефону клієнта, ПІН (у випадку, якщо встановлений на рахунку клієнта), одноразові (динамічні) паролі, QR-код, в тому числі сформований за допомогою системи інтернет-банкінгу, CVV/CVCкодів, тощо) (підпункт 2.1.4.7.2 Умов і правил).

Підпунктом 2.1.4.11.1 Умов і правил передбачено, що у випадку втрати картки/ПІНу/постійного пароля/одноразових паролів/мобільної сім-картки із фінансовим номером телефону клієнта або виникнення у клієнта підозри, що картка/ПІН/постійний пароль/одноразові паролі/фінансовий номер телефону могли бути втрачені, або виникнення ризику несанкціонованого використання картки/ПІНу/постійного пароля/одноразових паролів/фінансового номера телефону клієнт негайно зобов`язаний виконати одну з таких дій:

- звернутися до відділення банку, в чат-онлайн або за телефоном: 3700 (безкоштовно по Україні), НОМЕР_6 (для VIP-клієнтів), НОМЕР_7 (для дзвінків із-за кордону) і заявити про такий факт;

- якщо картка підключена до послуги «Інформування про транзакції», виконати дії, необхідні для блокування картки відповідно до інструкцій з використання послуги;

- якщо картка підключена до системи «Приват24» виконати дії, необхідні для блокування картки відповідно до інструкцій з використання системи «Приват24».

Банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНа або нанесених на картці даних (підпункт 2.1.4.12.3 Умов і правил).

Згідно з підпунктом 2.1.4.12.5 Умов і правил клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, у разі, якщо його дії або бездіяльність призвели до втрати картки, розголошенню ПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію.

Відповідно до підпункту 2.1.4.12.9 Умов і правил клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на картці даних, до моменту звернення клієнта в банк та блокування картки і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки картки у стоп-лист платіжною системою.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до пункту 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи.

Згідно із пунктом 14.16 статті 14 Закону користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів; під час реєстрації банком повідомлення користувача щодо втрати електронного платіжного засобу банк зобов`язаний відобразити дату та час повідомлення.

Аналогічні норми містить Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 № 705 (далі - Положення). Крім того, указаним Положенням передбачено, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів; під час реєстрації банком повідомлення користувача щодо втрати електронного платіжного засобу банк зобов`язаний відобразити дату та час повідомлення.

Відповідно до пунктів 6.3-6.8 Положення користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.

Користувач зобов`язаний негайно повідомити емітента або визначену ним юридичну особу про втрату спеціального платіжного засобу в порядку та формі, установлених договором. В іншому разі емітент не несе відповідальності за платіжні операції, ініційовані за допомогою цього спеціального платіжного засобу, до отримання такого повідомлення, якщо інше не встановлено договором.

Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату спеціального платіжного засобу зобов`язаний ідентифікувати держателя і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором.

Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату спеціального платіжного засобу зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього спеціального платіжного засобу.

Порядок подання повідомлення та/або заяви про втрату спеціального платіжного засобу та внесення спеціального платіжного засобу до стоп-списку і його вилучення з нього визначаються у внутрішньобанківських правилах банку, розроблених з урахуванням вимог цього Положення, правил платіжної системи, та обумовлюються в договорі.

Емітент у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Проаналізувавши вищезазначені норми законодавства, можна дійти висновку, що саме на держателя платіжного засобу (у даному випадку - на позивачку) покладено обов`язок нерозголошення (нерозкриття) інформації за рахунком та відповідальність за всі операції, здійснені з використанням реквізитів картки (номеру, строку дії, СУС або СУУ-2 коду) в мережі Інтернет.

Для успішного здійснення зазначених у позовній заяві трансакцій у системі Інтернет необхідно знати конфіденційні дані, які нанесені на платіжну карту, а саме: номер картки, термін дії, код СVV2 - 3х значний код безпеки, який надрукований на зворотній стороні картки.

З наданого відповідачем Висновку, складеного за результатами проведення службової перевірки, вбачається, що в ніч з 25 на 26 серпня 2020 року вхід в аккаунт «Приват24» клієнта ОСОБА_1 мав місце відповідно до діючої процедури за логіном та паролем клієнта, що не змінювались. Зміна паролю входу в аккаунт «Приват24» ОСОБА_1 мала місце 26.08.2020 лише о 08:11:29 та 27.08.2020 о 06:39:54, тобто зміна паролю входу в аккаунт «Приват24» ОСОБА_1 відбулася після здійснення операцій, що нею оспорюються. Вхід в аккаунт «Приват24» в ніч з 25 на 26.08.2020 відбувався під стандартним паролем клієнта ОСОБА_1 . Вхід у свій аккаунт «Приват24» в ніч з 25 на 26.08.2020 ОСОБА_1 здійснила особисто. Платежі, які відбувалися зазначений час, відбувалися з відповідними підтвердженнями з її сторони. Відтак відповідальність за здійснення оспорюваних транзакцій лежить на ОСОБА_1 (а.с. 171-174).

Також встановлено, що списання коштів з рахунку ОСОБА_1 через застосунок «Приват24» відбувалося з використанням закріпленого «фінансового» мобільного номера телефону.

Наведене свідчить про те, що операція зі списання коштів була виконана після електронної ідентифікації користувача.

Тобто, без розголошення чи передачі з боку позивачки ОСОБА_1 інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, проведення таких операцій є неможливим.

Крім цього, позивачкою не надано суду доказів того, що нею було своєчасно повідомлено Банк щодо незаконного використання картки.

Таким чином, враховуючи, що списання коштів з рахунку ОСОБА_1 було здійснено 26.08.2020 в мережі Інтернет з використанням інформації, яка відома тільки власнику картки, відповідач не повинен нести відповідальність за таку операцію.

Така правова позиція була висловлена Верховним Судом у Постанові від 10.07.2019 у справі № 522/22780/15-ц (провадження № 61-23040св18).

Доводи апеляційної скарги про те, що операція зі списання коштів була виконана невідомою особою (особами), колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки на даний час не має жодної інформації про те, що оскаржувана позивачкою операція визнана правоохоронними органами або судом шахрайською операцією, а згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області 18 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 07.08.2023

Головуючий

Судді