Ухвала

26 липня 2023 року

м. Київ

справа № 469/240/15-ц

провадження № 61-10890ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Ільїн Олександр Валерійович, на рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 17 лютого 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» (далі - ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС»), звернулося до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , в якому просило суд стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 16 травня 2008 року № 0 у розмірі 112 313,67 дол. США, що станом на 19 січня 2015 року еквівалентно 1 775 424,95 грн.

Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 21 жовтня 2015 року у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 17 лютого 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково.

Рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 21 жовтня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у солідарному порядку на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 16 травня 2008 року № 0 станом на 19 січня 2015 року в розмірі 85 486,85 дол. США, що еквівалентно 1 351 353,64 грн, що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 60 438,31 дол. США, що еквівалентно 955 392,91 грн та заборгованості за відсотками у розмірі 25 048,54 дол. США, що еквівалентно 395 960,73 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

17 липня 2023 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Ільїн О. В., засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 17 лютого 2016 року (надійшла до суду 21 липня 2023 року),у якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_1 скасувати та передати справу в цій частині на новий розгляд.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, з огляду на наступне.

Як убачається з поштового конверту, касаційну скаргу здано на пошту 17 липня 2023 року, тобто з пропущенням строку на касаційне оскарження, встановленого статтею 325 ЦПК України (у редакції, чинній на момент постановлення судом апеляційної інстанції рішення).

Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України у редакції, чинній на час подання касаційної скарги, касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третійстатті 394 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

У касаційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, однак ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Ільїн О. В., не підтвердив належними доказами ту обставину, що про існування оскаржуваного судового рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 17 лютого 2016 року він дізнався лише у червні 2023 року (тобто через 8 років після ухвалення судового рішення).

Крім того, заявником не надано належних доказів на підтвердження того, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи, а також не надано доказів на підтвердження факту невиконання судом положень статей 222, 321 ЦПК України (у редакції, чинній на момент постановлення судом апеляційної інстанції рішення) щодо ненаправлення сторонам у справі копій судових рішень та того, що відповідач не отримував копію оскаржуваного судового рішення поштовим відправленням або в суді першої чи апеляційної інстанції (наручно).

Верховний Суд звертає увагу на ту обставину, що 10 грудня 2020 року Березанський районний суд Миколаївської області постановив ухвалу про заміну сторони виконавчого провадження, копію якої заявник додав до касаційної скарги. В ухвалі судом вирішено питання про заміну сторони виконавчого провадження по виконанню саме рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 17 лютого 2016 року про стягнення заборгованості в тому числі із ОСОБА_1 .

При цьому заявник не пояснює та не наводить доказів того, що йому не було відомо про наявність вказаної ухвали суду, що він не повідомлявся належним чином про розгляд справи в суді, а також не повідомляє про те, чи відомо йому було наявність виконавчого провадження про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором.

Отже, оскільки заявником не надано доказів щодо поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 17 лютого 2016 року, відсутні підстави для поновлення строку.

Ураховуючи викладене, заявнику необхідно навести поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження та надати докази на підтвердження підстав пропуску цього строку з врахуванням вимог частини третьої статті 394 ЦПК України.

Оскільки належних доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження заявником не надано, то касаційну скаргу необхідно залишити без руху відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України та надати особі строк для подання відповідних доказів.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У рішенні від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони в розумні інтервали мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, ця касаційна скарга не відповідає вимогам визначеним у частині другій статті 389 ЦПК України в якій визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Ільїн О. В., не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею

392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 390, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У задоволення клопотання ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Ільїн Олександр Валерійович, про поновлення строку на касаційне оскарження відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Ільїн Олександр Валерійович, на рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 17 лютого 2016 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць