Справа № 369/9112/21
Провадження № 2/369/697/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2023 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Ковальчук Л.М.,

за участю секретаря Павлової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Державного реєстратора Комунального підприємства «Пріоритет» Максюти Дмитра Вікторовича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бурмістрова Наталія Вікторівна, ОСОБА_4 , про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання недійсним договору дарування жилого будинку,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Державного реєстратора Комунального підприємства «Пріоритет» Максюти Дмитра Вікторовича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бурмістрова Наталія Вікторівна, ОСОБА_4 , про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання недійсним договору дарування жилого будинку.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 та її рідні сестри ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стали співвласниками в рівних частках житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 10.06.1995 року, виданого державним нотаріусом Києво-Святошинської державної нотаріальної контори Стратілат П. І. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.10.1996 р. по справі № 2-302/96 за ними, спадкоємцями за законом після смерті батька - ОСОБА_6 , визнано право власності на спадкове майно - житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , в певних частинах. Так, за ОСОБА_1 , визнано право власності на 36/100 частин зазначеного житлового будинку. За ОСОБА_5 визнано право власності на 36/100 частин зазначеного житлового будинку. За ОСОБА_4 визнано право власності за 28/100 частин зазначеного житлового будинку. 26.03.2003 року ОСОБА_5 продала свої 36/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 . Договір купівлі-продажу зазначених 36/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Федотовою О. В. На час оформлення договору купівлі-продажу 36/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку не було оформлено, порядок користування земельною ділянкою не був визначений. У лютому 2004 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про порядок користування земельною ділянкою до ОСОБА_1 та її рідної сестри ОСОБА_4 . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.03.2007 року у справі № 2-1/07 був визначений порядок користування земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_1 . 13.01.2020 року ОСОБА_1 звернулась до Центру надання адміністративних послуг Боярської міської ради з заявою про державну реєстрацію прав на належні їй 36/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . Разом з тим, 17.01.2020 року державний реєстратор Аширова Ірина Василівна прийняла рішення, яким відмовила позивачу в державній реєстрації правд власності на 36/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . Відмова в реєстрації обумовлена тією обставиною, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право приватної власності (розмір частки 1) на житловий будинок за вказаною в заяві адресою ( АДРЕСА_1 ) за іншою людиною, а саме - ОСОБА_3 - сином ОСОБА_2 . З Інформаційної довідки №113073734 від 07.02.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . У розділі «актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна» вказано, що житловий будинок має загальну площу 85,3 кв. м., житлову площу 15,4 кв. м. У розділі інформаційної довідки «актуальна інформація про право власності» зазначена підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 1124, виданий 26.03.2003, виданий приватним нотаріусом Федотовою О. В., висновок щодо можливості поділу, серія та номер 227, виданий 23.01.2018 р., видавник: ТОВ «Авістор», технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 23.01.2018 р., видавник: ТОВ «Авістор». Також зазначено, що форма власності приватна, розмір частки становить 1, тобто 100%. Підставою внесення запису про право власності зазначено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 39466432 від 01.02.2018 р. 14:18:57, ОСОБА_7 , Комунальне підприємство «Пріоритет», Київська обл. У тій самій інформаційній довідці, у розділі «Відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно» вказано, що будинковолодіння має загальну площу 79,1 кв.м., житлову площу 52,4 кв. м. Також вказано, що частка ОСОБА_2 становить 36/100, частка ОСОБА_4 становить 28/100, частка ОСОБА_1 становить 36/100. Таким чином, позивач вважає, що прийняттям державним реєстратором Комунального підприємства «Пріоритет» Максютою Д.В. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 39466432 від 01.02.2018 р. 14:18:57, та подальшим укладенням між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Договору дарування житлового будинку посвідченого 07.02.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бурмістровою Н.В., номер по реєстру 21 грубо порушені права позивача щодо володіння та розпорядження належною позивачу частиною будинку.

Враховуючи вище викладене, позивач просила суд скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 39466432 від 01.02.2018 р. 14:18:57, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства «Пріоритет» Максютою Д.В. Визнати недійсним Договір дарування житлового будинку посвідченого 07.02.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бурмістровою Н.В., номер по реєстру 21.

Ухвалою суду від 07.07.2021 року було відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

27.08.2021 року від представника відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 08.12.2021 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, в матеріалах справи містить заява про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та його представника, проти позову заперечує в повному обсязі, просить суд відмовити у його задоволені.

Відповідач Державний реєстратор Комунального підприємства «Пріоритет» Максюта Дмитро Вікторович та треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бурмістрова Наталія Вікторівна, ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до ст. ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, при цьому власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.10.1996 р. по справі № 2-302/96 визнано право власності на спадкове майно - житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , в певних частинах.

За ОСОБА_1 , визнано право власності на 36/100 частин зазначеного житлового будинку.

За ОСОБА_5 визнано право власності на 36/100 частин зазначеного житлового будинку.

За ОСОБА_4 визнано право власності за 28/100 частин зазначеного житлового будинку.

В подальшому, ОСОБА_5 продала свої 36/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 .

Договір купівлі-продажу зазначених 36/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Федотовою О.В.

На час оформлення договору купівлі-продажу 36/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку не було оформлено, порядок користування земельною ділянкою не був визначений.

У лютому 2004 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про порядок користування земельною ділянкою до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 и.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.03.2007 року у справі № 2-1/07 був визначений порядок користування земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_1 .

Зазначені вище рішення набрали законної сили, а тому у відповідності до ч. 5 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

13.01.2020 року ОСОБА_1 звернулась до Центру надання адміністративних послуг Боярської міської ради з заявою про державну реєстрацію прав на належні їй 36/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

Однак, 17.01.2020 року державний реєстратор Аширова Ірина Василівна прийняла рішення, яким відмовила позивачу в державній реєстрації правд власності на 36/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , оскільки, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право приватної власності (розмір частки 1) на житловий будинок за вказаною в заяві адресою ( АДРЕСА_1 ) за іншою людиною, а саме - ОСОБА_3 - сином ОСОБА_2 .

З Інформаційної довідки №113073734 від 07.02.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

У розділі «актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна» вказано, що житловий будинок має загальну площу 85,3 кв. м., житлову площу 15,4 кв. м.

У розділі інформаційної довідки «актуальна інформація про право власності» зазначена підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 1124, виданий 26.03.2003, виданий приватним нотаріусом Федотовою О. В., висновок щодо можливості поділу, серія та номер 227, виданий 23.01.2018 р., видавник: ТОВ «Авістор», технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 23.01.2018 р., видавник: ТОВ «Авістор».

Форма власності приватна, розмір частки становить 1, тобто 100%.

Підставою внесення запису про право власності зазначено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 39466432 від 01.02.2018 р. 14:18:57, ОСОБА_7 , Комунальне підприємство «Пріоритет», Київська обл.

У тій самій інформаційній довідці, у розділі «Відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно» вказано, що будинковолодіння має загальну площу 79,1 кв.м., житлову площу 52,4 кв. м.

Також вказано, що частка ОСОБА_2 становить 36/100, частка ОСОБА_4 становить 28/100, частка ОСОБА_1 становить 36/100.

Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 24.06.2009 року, вбачається, що частка покупця - ОСОБА_2 після укладення Договору купівлі-продажу частини жилого будинку від 26.03.2003 року становить 36/100.

Згідно пункту 1 Договору купівлі-продажу 36/100 частин жилого будинку від 26. 03. 2003 року, до ОСОБА_2 у користування перейшла: кухня площею 7,4 кв. м.; коридор площею 7,1 кв. м.; жила кімната площею 15,6 кв. м., що зазначено по поверховому плану під номерами 2-1, 2-2, 2-3,14 частина сарая, літ «Б», 1/3 частина огорожі.

Загальна площа всього будинку на момент укладення даного договору становила 79,1кв. м.

Згідно пункту 3 оспорюваного договору дарування жилого будинку, укладеного 07.02.2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 будинок, який виділений в окрему одиницю з 36/100 частин, належних ОСОБА_2 складається з а-2 коридора №1, а - коридора №2, сходова №3, житлова №4, 2а -санвузол №5, кухня №6, а-1 - веранда №1,а-2 гараж 11, має житлову площу 15, 6 кв. м., та загальну площу 85,3 кв. м.

Згідно з технічним паспортом, виготовленим станом на 11.06.2009 р., житлова площа частини будинку (приміщення 2) що належав ОСОБА_2 становила 15,6 м. кв., загальна площа -79,1 кв. м.

Наявність самочинного будівництва, що здійснювалось ОСОБА_2 підтверджується Актом від 08. 10. 2003 р. комісії у складі депутата, землевпорядника, спеціаліста з питань архітектури, листом Виконавчого комітету Боярської міської ради Київської області № Б 3/49-2898.2 від 23.12. 2008 р., Актом від 13.08.2011 р., складеним # ^ депутатом Боднюком О. В, листом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Київської області № 7/10-448 від 08.09.2011 р., листом Виконавчого комітету Боярської міської ради Київської області № Б 3/49-1551.2 від 12.09.2011 р„ листом Виконавчого комітету Боярської міської ради Київської області № Б 3/49-1238.2 від 18.11.2011 р.

Таким чином, державним реєстратором Комунального підприємства «Пріоритет» Максютою Д.В. протиправно, без належних документів зареєстровано право власності на самочинне будівництво, а саме а - коридор №2, сходова №3, 2а -санвузол №5, кухня №6, а-1 - веранда №1,а-2 гараж 11.

За таких обставин позивач, стверджуючи про порушення її законних прав та інтересів, як власника 36/100 частини житлового будинку, оспорює рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 39466432 від 01.02.2018 р. 14:18:57, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства «Пріоритет» Максютою Д.В. та дійсність договору дарування житлового будинку посвідченого 07.02.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бурмістровою Н.В., номер по реєстру 21, укладеного відповідачами, внаслідок чого задля ефективного відновлення своїх порушених прав та забезпечення дотримання належного правопорядку звернулася до суду з даним позовом.

Таким чином, між сторонами існує спір щодо порядку укладання правочинів відносно речових прав майно, який регулюється нормами Цивільного кодексу України, Закону України від 01.07.2004р. №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших нормативно-правових актів.

Надаючи оцінку аргументам сторін в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Системний аналіз змісту позовних вимог та підстав позову свідчить, що позовні вимоги обґрунтовуються порушенням майнових прав та інтересів позивача, як власника 36/100 частини житлового будинку.

Надаючи оцінку обраному позивачем способу захисту суд виходить з наступного.

Верховний Суд у постанові від 16.10.2020р. у справі №910/12787/17 зазначив, що «спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Під ефективним способом необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який вони мали до вчинення правочину.

Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша законна реалізація заінтересованою особою її прав.»

Отже, особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме підтвердити, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.

Позивач, реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого вона не є, зобов`язана довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний нею договір порушує (зачіпає) її права та законні інтереси, а суд має перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача.

Порушенням розуміється такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке. Порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. За наслідками задоволення такого позову має відбуватися поновлення (захист) майнових прав позивача або ж його інтереси можуть бути реалізовані, внаслідок чого він зможе набути прав.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Отже, в контексті обставин даної справи, суд бере до уваги, що наявність рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 39466432 від 01.02.2018 р. 14:18:57, та подальшим укладенням між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Договору дарування житлового будинку посвідченого 07.02.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бурмістровою Н.В., номер по реєстру 21, порушує права позивача щодо володіння та розпорядження належною позивачу частиною будинкута унеможливлює виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.10.1996 р. по справі № 2-302/96.

Варто звернути увагу, що на підставі пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону №1952 (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пп. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Таким чином, суд доходить висновку, що позивачем обраний правильний та ефективний спосіб захисту, застосування якого поновить її права та інтереси, а також надасть змогу усунути наявні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відомості, що внесені без належної правової підстави.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 49, 76, 81, 89, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Державного реєстратора Комунального підприємства «Пріоритет» Максюти Дмитра Вікторовича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бурмістрова Наталія Вікторівна, ОСОБА_4 , про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання недійсним договору дарування жилого будинку - задовольнити.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 39466432 від 01.02.2018 р. 14:18:57, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства «Пріоритет» Максютою Д. В.

Визнати недійсним Договір дарування житлового будинку посвідченого 07.02.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бурмістровою Н. В., номер по реєстру 21.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

ОСОБА_3 : АДРЕСА_1 .

Державний реєстратор Комунального підприємства «Пріоритет» Максюта Дмитро Вікторович: Київська область, с.Семенівка, вул.Макаренка, 2.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бурмістрова Наталія Вікторівна: м.Київ, прт. Перемоги, 99/1.

ОСОБА_4 : АДРЕСА_1 .

СУДДЯ Л.М.КОВАЛЬЧУК