РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 628/1099/21

№ 2/183/1481/23

17 травня 2023 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Оладенко О.С.

за участю секретаря судового засідання Павлюк А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Згідно заяви про зменшення позовних вимог від 04.01.2022 просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором №б/н від 18.02.2016 у розмірі 240835,67 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 звернувся до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг та 18 лютого 2016 року підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно якої йому було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 200000 грн., який у подальшому збільшився. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», які надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Банк виконав свої зобов`язання за Договором у повному обсязі, надав відповідачу платіжну картку, на яку зараховано кредитні кошти в межах погодженого ліміту. У порушення умов вказаного договору відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим станом на 05 березня 2021 року утворилась заборгованість у розмірі 254486,55 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 202164,61 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 52321,94 грн. Згідно заяви про зменшення позовних вимог станом на 06.12.2021 заборгованість становить 240835,67 грн., та складається з наступного: 197456,96 грн. заборгованість за тілом кредиту та 43378,71 грн. заборгованість за процентами.

Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 13 квітня 2021 року відкрито спрощене провадження у вищезазначеній справі, призначено судове засідання.

Відповідач, не погоджуючись із позовом надав відзив на позовну заяву у якому просив у позові відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що кредитний договір не укладено у письмовій формі, анкета-заява не передбачала таких істотних умов кредитного договору як предмет, строк повернення, розмір процентів. Додані до позовної заяви письмові докази не відповідають вимогам допустимості та достовірності.

Позивачем подано відповідь на відзив у якому висловлено незгоду з доводами відповідача, викладеними у відзиві. Позивач наполягає на тому, що зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: заяві позичальника, умовах та правилах надання банківських послуг та тарифах, а тому договір укладено у письмовій формі.

Відповідачем подано заперечення у яких наполягає на відмові у позові, посилаючись на те, що підписана анкета-заява не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами. Сторони не погодили умови кредитування.

Позивачем подано письмові пояснення, у яких висловлено незгоду з позицією відповідача, викладеною у запереченнях.

Розпорядженням Верховного Суду від 18.03.2022 № 11/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Куп`янського міськрайонного суду Харківської області на Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

21 листопада 2022 року з Куп`янського міськрайонного суду Харківської області до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла вищевказана цивільна справа.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2023 року справу прийнято до провадження суддею Оладенко О.С., призначено судове засідання.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. У зв`язку з тим, що відповідач у заявах по суті справи висловив свою позицію щодо вирішення спору, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача за наявними матеріалами справи.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

18 лютого 2016 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (т.1 а.с.14).

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, а також зобов`язується регулярно самостійно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку.

Зазначена вище Анкета-заява не містить умов щодо розміру тіла кредиту (кредитного ліміту), строку дії кредитного договору, розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитом, неустойки, комісії.

До позовної заяви банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

У довідці позивача зазначено, що відповідачу було надано кредитну картку № НОМЕР_1 з терміном дії до грудня 2020 року (т.1 а.с.13). Зазначена довідка не містить підпису ОСОБА_1 про отримання зазначеної картки.

Як вбачається з виписки за рахунком, у якому в другій колонці відображено номери карток, зазначені у довідці, відповідач активно користувався вищевказаною карткою, а також здійснював поповнення вказаної картки (т.1 а.с.92-111). Також із вказаної виписки вбачається, що за карткою № НОМЕР_1 кредитний ліміт 29.12.2017 збільшено до 102000 грн.

Позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 06 грудня 2021 року, у якому зазначено, що розмір заборгованості за кредитним договором від 18 лютого 2016 року становить 240835,67 грн., та складається з наступного: 197456,96 грн. заборгованість за тілом кредиту та 43378,71 грн. заборгованість за процентами (т.2 а.с.16-19)

Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Судом встановлено, що у анкеті-заяві, яка була підписана відповідачем 18 лютого 2016 року не зазначена процентна ставка, виходячи з якої нараховуються проценти за користування кредитом, а отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами та порядок їх нарахування.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості по відсотках, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карт, Умови та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку як невід`ємні частини договору.

Такі твердженням позивача суд оцінює критично, оскільки матеріали справи не містять доказів, що саме відповідну редакцію Умов та Правил надання банківських послуг, на умови якої посилається позивач, розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву від 18 лютого 2016 року. Надані банком Витяг з Тарифів банку, Умови та Правил надання банківських послуг на пункти яких посилається позивач, як невід`ємну частину укладеного з відповідачем договору, не містять підпису відповідача про ознайомлення з ним при укладенні договору.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч.1 ст. 11 Закону України від 12 травня 1991р. № 1023-XII "Про захист прав споживачів" ).

Конституційний Суд України у рішенні щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22.11.1996р. № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11.07.2013р. у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч.4 ст.42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно - правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

В даному випадку відсутні підстави вважати, що при укладенні договору із відповідачем АТ КБ "ПриватБанк" дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону № 1023-XII, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019р. у справі № 342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19), у постановах Верховного Суду від 14.08.2019р. у справі № 229/1953/16-ц (провадження № 61-32390св18), 21.08.2019р. у справі № 643/5386/17-ц (провадження № 61-2699св18), 16.08.2019р. у справі №595/290/17-ц (провадження № 61-29972св18) тощо, які в силу ч.2 ст.416 ЦПК України є обов`язковими для застосування судами в аналогічних правовідносинах.

Крім того, позивач посилається на те, що істотні умови договору погоджено у паспорті споживчого кредиту (а.с. 16-19).

Проте, анкета-заява, підписана ОСОБА_1 18 лютого 2016 року не містить умов про те, що складовою невід`ємною частиною Договору банківського обслуговування є Паспорт споживчого кредиту.

Паспорт споживчого кредиту містить інформацію щодо типу кредитних карт як «Універсальна», «Універсальна Голд», "Картка Platinum", "Картка МС Worid Black Edition", "Картка Visa Signature", "Карта Visa Infinite" за якими вказані різні умови. Також зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо.

Зі змісту даного паспорту вбачається, що інформація зазначена у ньому зберігає чинність та є актуальною до 14 грудня 2019 року, в той час як позивач просить стягнути заборгованість станом на 06 грудня 2021 року, тобто період дії умов паспорту є значно меншим періодом, ніж той, за який банк здійснює розрахунок заборгованості.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. ст.76,77,78,79 ЦПК України).

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки кредитний ліміт неодноразово змінювався: 26.12.2017 встановлено кредитний ліміт 0,00 грн; 29.12.2017 його збільшено до 102000 грн; 16.01.2018 його збільшено до 200000 грн; 13.08.2019 його зменшено до 195273,49 грн., 12.03.2020 його зменшено до 0,00 грн. (т.1 а.с.12). Вказане також підтверджується випискою по рахунку.

Випискою про рух коштів по карті відповідача встановлено, що ОСОБА_1 активно користувався кредитною карткою після встановлення кредитного ліміту, а також здійснював погашення заборгованості за кредитним договором, тобто погодився зі змінами кредитного ліміту по картці (т.1 а.с.92-111).

Слід звернути увагу на те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75.

Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, та береться судом до уваги у сукупності з іншими доказами.

ОСОБА_1 не було подано до суду будь-яких доказів, які б спростовували факт отримання ним кредитної картки зі встановленим кредитним лімітом, факту користування кредитними коштами, а також відсутності у нього заборгованості за кредитним договором б/н від 18 лютого 2016 року, який є предметом розгляду у вказаній справі.

Відповідно до розрахунку Банку, сума заборгованості відповідача за тілом кредиту становить 197456,71 грн. станом на 06.12.2021.

Проте, судом здійснено власний розрахунок по наданій виписці в результаті якого встановлено, що ОСОБА_1 за період з 29.12.2017 по 06.10.2020 використано кредитних коштів на загальну суму 1476745,02 грн та за вказаний період здійснено погашення наявної заборгованості на загальну суму 1394903,28 грн, у зв`язку з чим у відповідача наявна заборгованість за кредитним договором № б/н від 18 лютого 2016 року фактично отриманих та використаних коштів у розмірі 81841,74 грн.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог банку та стягнення з відповідача на його користь заборгованості за простроченим тілом кредиту у сумі 81841,74 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем заявлено вимоги на суму 240835,67 грн., з яких задоволено вимоги на суму 81841,74 грн., з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у сумі 1297,21 грн., що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 18 лютого 2016 року, яка станом на 06 грудня 2021 року становить 81841 (вісімдесят одна тисяча вісімсот сорок одна) грн. 74 коп. та складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у сумі 1297 (одна тисяча двісті дев`яносто сім) грн. 21 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», , місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д;

відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено і підписано 17 травня 2023 року .

Суддя Оладенко О.С.