Справа №:755/5163/23
Провадження №: 2-з/755/76/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" квітня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючої судді Яровенко Н.О. розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики та процентів від суми позики суд, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики та процентів від суми позики.

Заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, а саме: 1) накласти арешт на майно, що належать ОСОБА_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме на нерухоме майно -житловий будинок загальною площею 252,00 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

2) накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), а саме нерухоме майно:

- квартиру загальною площею 101 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ;

- квартиру загальною площею 97 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 ;

- нежитлове приміщення загальнею площею 361,8 кв. м. за адресою: АДРЕСА_4 .

Свою заяву обґрунтував тим, що між сторонами виник спір де ані відповідач 1, ані Відповідач 2, як його поручитель, не виконують свої зобов`язання майже рік за Договором позики, заборгованість яка з урахуванням процентів за користування коштами становить 179 815,07 долларів США, що станом на день звернення до суду із позовом згідно офіційного курсу НБУ становить 6 575 837,11 грн. Значне прострочення свідчить про те, що відповідачі можуть діяти недобросовісно, відчужити майно та кошти, що унеможливить виконання рішення суду, і призведе до неефективності захисту її порушених прав. Таким чином, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про поновлення становища, що існувало до порушення права.

У відповідності до ч. 4 ст. 153 ЦПК України, сторони в судове засідання не викликались.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Перевіривши матеріали справи, вивчивши обґрунтування заяви про забезпечення позову, надані документи, суд дійшов до наступного.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК України).

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тобто, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Отже, вжиття заходів забезпечення позову має бути співмірними з заявленими позовними вимогами.

Встановлено, що предметом розгляду справи є стягнення заборгованості за договором поруки, що був укладений 05 квітня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 відповідно до умов якого, ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_1 150 000 долларів США, які зобов`язався повернути у строк до 05 квітня 2022 року.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Дослідивши матеріали справи на відповідність їх нормам матеріального права, що регулюють порядок забезпечення позову, суд вважає обґрунтованими припущення позивача про те, що невжиття заходів забезпечення позову з урахуванням предмету позову, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову та існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі «Горнсбі проти Греції» (Hor№sby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgme№ts a№d Decisio№s 1997-II).

Із урахуванням цього, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України» рішення від 10 лютого 2010 року).

Отже, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір та вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на житловий будинок є достатнім та буде співмірним із заявленими позивачем вимогами. Тому до вирішення справи по суті про стягнення заборгованості за договором позики, слід накласти арешт на житловий будинок розташований житловий будинок загальною площею 252,00 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 . В решті заявлених вимог про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. 149-153, 157, 258, 259, 260, 353, 354 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок загальною площею 252,00 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню.

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 .

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 .

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.О. Яровенко