Справа № 577/3488/22
Провадження № 2/577/139/23

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2023 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Буток Т.А.

з участю секретаря Кузнєцової О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Конотоп цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про захист честі та гідності, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить просить визнати дії відповідачів, такими, що принижують його честь та гідність, стягнути на його користь з ОСОБА_4 100000000 грн., ОСОБА_2 50000000 грн., ОСОБА_3 50000000 грн. моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Соснівка Конотопського району Сумської області.У дитинстві він тяжко захворів і 02.02.2005 року був визнаний інвалідом з дитинства і йому безстроково була встановлена ІІ група інвалідності. Знаючи, що при такому захворюванні, як у нього, дуже добре допомагають при лікування волоські горіхи, його батько ОСОБА_5 , з дозволу тодішнього голови Дубов`язівської селищної ради ОСОБА_6 , засадив велику земельну ділянку, яка була у резерві селищної ради, саджанцями волоського горіха. Ці саджанці особисто він та його батько вирощували у своєму господарстві, власноручно проводили їх посадку та удвох весь час доглядали їх. Частину вирощеного врожаю горіхів кожного року віддавали на потреби хворих дітей Конотопського будинку - інтернату для дітей з розумовими і фізичними вадами, розташованого у АДРЕСА_1 . Восени 2021 року житель смт. Дубов`язівка ОСОБА_4 , з яким у позивача раніше був конфлікт, зорав частину засадженої позивачем земельної ділянки, знищивши всі дерева волоського горіха, а весною 2022 року посіяв на цій ділянці зернові. Окрім того, 24.09.2022 року ОСОБА_3 загнав трактор на вищевказану земельну ділянку і почав її переорювати під посадку 2023 року. Коли батько позивача ОСОБА_5 підійшов до них і пред`явив претензії, у відповідь почув нецензурну лайку і погрози на свою адресу. Більше того, ОСОБА_2 , який держав у руках палку з залізним наконечником, яким згрібають з плуга землю, замахувався на мого батька цією палкою, погрожуючи йому вбивством. Батькові після цього нічого не залишалося, як викликати на місце події поліцію, яка зафіксувала наявність конфлікту. ОСОБА_5 є для позивача єдиною найріднішою людиною і являється для нього одночасно і батьком, і матір`ю. Знищуючи дерева, ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виявили явну неповагу до честі та гідності. Окрім того своїми діями відповідачі завдавали і зараз завдають моральну шкоду, заставляючи переживати ці непрості стосунки, що підриває і так слабке фізичне і психічне здоров`я.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та без участі його представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с. 80).

Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явилися, кожен окремо, надали заяви про проведення судового розгляду без їх участі, позовні вимоги не визнали, просять відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог (а.с.66-68)

Суд, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних і вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України та ст. 20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до Конституції України життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 275 ЦК України Фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

Якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню, крім випадку неумисного повідомлення викривачем недостовірної інформації про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень. (ст. 280 ЦК України).

Згідно зі ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Як вбачається з роз`яснень у п.4 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Відповідно до ч. 1, ч.2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб (ч.3 ст. 23 ЦК України).

За змістом ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3).

В судовому засіданні встановлено, що згідно довідки СА №020599 ОСОБА_7 є інвалідом другої групи (а.с.6).

Відповідно до талону-повідомення єдиного обліку №13177 Конотопського РВП ГУ НП в Сумській області ОСОБА_8 звернувся на лінію 102 про незаконні дії з земельною ділянкою, яка належить інтернату (а.с. 7).

З витягу із рішення Дубов`язівської селищної ради від 10.12.2021 року про затвердження документацій із землеустрою вбачаться, що земельна ділянка кадастровий номер :08:005:0023 передана у власність ОСОБА_9 (а.с.69).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності номер 312086670 від 11.10.2022 року, земельна ділянка кадастровий номер :08:005:0023 на праві приватної власноті належить ОСОБА_9 (а.с. 70).

Свідок ОСОБА_10 , допитаний в судовому засіданні, пояснив, що він працює на посаді Дубов`язівського селищного голови. Землі, на яких позивач саджав волоські горіхи, перебувають у комунальній власності. Від ОСОБА_11 заяв про передачу земельних ділянок у власність чи в оренду не надходило.

Свідок ОСОБА_5 допитаний в судовому засіданні пояснив, що в 2003 році почав садити волоські горіхи з дозволу ОСОБА_6 . Йому була виділена земельна ділянка заросша чагарниками, площею приблизно 13 гектарів. Документів про передачу вказаної землі у власність чи в оренду не має. Вважає, що вони не потрібні, бо за все відповідає енергетика. Він представник енергетичної влади в Україні, садить горіхи за наказом енергетичної влади. Вирощує горіхи для дітей інтернату. В 2021 році ОСОБА_4 переорав земельну ділянку, де росли волоські горіхи. В 2022 році ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знову переорали земельні ділянки.

Свідок ОСОБА_12 , допитаний в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_5 вирощував з сім`ян саджанці горіхів, потім засаджував ними земельну ділянку. ОСОБА_4 переорав земельну ділянку, де були посажені саджанці. З приводу конфлікту між сторонами йому нічого не відомо.

У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, про які повідомили свідки. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання підтверджуються і доповнюються іншими зібраними по справі доказами.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено ст. 16 ЦК України.

Ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

З урахуванням наведених норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі Постанова) роз`яснив судам, що при розгляді зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Проте, у даному випадку відповідачами жодна недостовірна інформація, яка б стосувалася позивача, не поширювалася і відповідно відсутній юридичний склад правопорушення, наявність якого могла бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації.

За таких обставин, правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про захист честі та гідності, стягнення моральної шкоди, відсутні.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 18, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про про захист честі та гідності, стягнення моральної шкоди, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Буток Т. А.