справа № 166/552/23
провадження № 2/166/117/23
01 червня 2023 року смт. Ратне
Ратнівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Ляха В.І.,
за участю секретаря Омелько Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 400000 (чотириста тисяч) боргу.
В обґрунтування заявленого позову зазначив, що 10 січня 2023 року відповідач ОСОБА_2 отримав в борг від позивача ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 400000 (чотириста тисяч) гривень, які зобов`язувався повернути в строк до 01 березня 2023 року, про що власноручно написав боргову розписку. В зазначений строк відповідач свої зобов`язання не виконав, на звернення позивача про повернення боргу належним чином не реагує та борг не повертає.
Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь борг в сумі 400000 (чотириста тисяч) гривень.
Позивач в судове засідання не з`явився, у поданій до суду письмовій заяві просить справу розглянути у його відсутності, підтримує позовні вимоги, які просить задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення суду.
Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву до суду не подав.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
На підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 10 січня 2023 року був укладений письмовий договір позики, за умовами якого відповідач взяв в борг у позивача кошти, в розмірі 400000 (чотириста тисяч) гривень для використання в особистих потребах, та зобов`язався повернути їх до 01 березня 2023 року. Умовами договору встановлено, що позика є безвідсотковою.
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками - ст. 1046 ЦК України.
Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором - ч.1 ст.1049 ЦК України.
Відповідно до ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений зобов`язанням строк (термін).
Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 02.07.2014 року у справі № 6-79цс14, відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.
У вказаній постанові Верховний Суд України також зазначив, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.
Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
На підтвердження свого права на пред`явлення вимоги про повернення грошових коштів, отриманих у позику, позивачем надано суду розписку, що свідчить про отримання відповідачем грошових коштів, в розмірі 400000 (чотириста тисяч) гривень.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом ч.1 ст.527 ЦК України.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В силу вимог ч.1 ст.610, ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, сплатити неустойку, встановлені договором або законом.
Оскільки відповідач ОСОБА_2 із своєї вини порушив договірні зобов`язання за договором позики грошей, який ухиляється від повернення ОСОБА_1 грошових коштів, а тому заявлений ОСОБА_1 позов стягнення боргу слід задовольнити.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача в користь позивача сплаченні ним судові витрати у виді судового збору в розмірі 4000 грн, які документально підтверджені та пов`язані із розглядом справи.
Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 81, 247, 229, 263- 265 ЦПК України, ст.ст. 526, ч.1 ст.610, ч.1 ст.623, 625, 1046, 1047, ч.1 ст. 1049 ЦК України суд, у х в а л и в:
Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ратнівським РВ УДМС України в Волинській області, місце проживання АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 23.12.1995 Корольовським РВ УМВС України в Житомирській області, місце проживання АДРЕСА_2 ) борг за борговою розпискою від 10 січня 2023 року, в сумі 400000 (чотириста тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4000 (чотири тисячі) гривень судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте Ратнівським районним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Ратнівський районний суд Волинської області на протязі тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Лях В.І.