ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/302/23 Справа № 206/83/22 Головуючий у першій інстанції: Сухоруков А.О. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 26 квітня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом до ОСОБА_1 посилаючись на те, що під час перебування у шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син - ОСОБА_3 . Між позивачем та відповідачем спільне життя не склалось та у 2016 році шлюб між ними був розірваний на підставі рішення суду. 21 квітня 2017 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська з ОСОБА_1 на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання спільного малолітнього сина в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 06.03.2017 року. На підставі виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська виконавчого листа, позивач звернулась до Самарського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Дніпро із заявою про відкриття виконавчого провадження. З цього моменту було відкрито виконавче провадження і здійснювалось примусове стягнення з відповідача аліментів на утримання спільного малолітнього сина. Однак, відповідач починаючи з 2017 року по сьогоднішній день не сплачує аліменти на утримання дитини. Внаслідок ухилення ОСОБА_1 від сплати аліментів виникла заборгованість. За вказаних обставин позивач змушена протягом всього цього терміну особисто, без сторонньої допомоги, здійснювати утримання дитини, займатись його вихованням та матеріальним забезпеченням, в той час як відповідач тривалий час не сплачує аліменти на утримання своєї дитини. Відповідач злісно ухиляється від виконання свого обов`язку по сплаті аліментів. Свою малолітню дитину взагалі матеріально не утримує та не надає їй жодної допомоги в зв`язку з чим, позивач особисто несе всі необхідні витрати для забезпечення виховання, утримання та догляду малолітньої дитини, її оздоровлення на морі. Відповідач протягом чотирьох років не сплачує аліменти, внаслідок чого виникла заборгованість. Позивач здійснила розрахунок розміру пені за період з квітня 2021 року по грудень 2021 року, що підлягає стягненню з відповідача, який становить 46531,06 грн. Тому, позивач просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання спільного малолітнього сина за період з квітня 2021 року по листопад 2021 року у розмірі 46531,06 грн.

Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 26 квітня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 46531,06 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) (п.3 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для частково задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення, виходячи з наступного.

Встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 09 жовтня 2019 року Центральним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1481 (а.с. 7).

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2017 року у справі №200/3731/17 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 06.03.2017 року (а.с. 8-9).

Постановою державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Дніпро) Федько Б.А. від 12.08.2020, відкрито виконавче провадження ВП №62791212 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за виконавчим листом №200/3731/17, виданим 07.07.2020 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська (а.с. 10).

Згідно розрахунку заборгованості, складеного державним виконавцем Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Дніпро) Федько Б.А., за в/д №200/3731/17 від 07.07.2020 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , сукупний розмір заборгованості за період з січня 2021 року по листопад 2021 року складає 109795,35 грн. (а.с. 11).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30.06.2021 року у справі №206/892/21 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 81233,94 грн. (а.с. 12-19). Рішення набрало законної сили (а.с. 12-19).

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2021 року визнано винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адміністративне стягнення за ст. 183-1 КУпАП, у виді суспільно корисних робіт на строк 120 годин (а.с. 20-21).

03 червня 2021 року до ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла ухвала суду за зверненням громадянки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , з приводу несплати аліментних платежів колишнім чоловіком, громадянином ОСОБА_1 на користь дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно рішення суду, який злісно ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини (ЖЕО 8176). 04.06.2021 року внесено відомості до ЄРДР за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 164 КК України (а.с. 22).

ОСОБА_2 здійснено розрахунок пені за період квітень 2021 року листопад 2021 року, відповідно до якого розмір пені становить 46531,06 грн. (а.с. 6).

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто у разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, наслідком чого є відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно із частинами першою, другою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі №6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі №6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі №6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі №6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновки, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що у такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Аналогічний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі №661/905/19 (провадження №61-16670сво19).

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Судом встановлено, що заборгованість по аліментам на утримання сина, згідно розрахунку державного виконавця за період з січня 2021 року по листопад 2021 року, становить 109795,35 грн.

Згідно змісту позовної заяви, позивач претендує на отримання пені за заборгованість по аліментам, яка сформувалась з квітня 2021 року по листопад 2021 року включно.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_2 до позовної заяви додала розрахунок неустойки (пені) за прострочення зі сплати аліментів з квітня по листопад 2021 року на суму 46531,06 грн.

Проте, наданий ОСОБА_2 розрахунок пені не може бути прийнятий судом як належний, оскільки методика підрахунку пені у ньому не відповідає вказаному висновку Верховного Суду.

Апеляційний суд виходить з наступного розрахунку неустойки (пені) за прострочення зі сплати аліментів:

Період нарахування аліментів за 2021 рік (згідно змісту позовної заяви)Нарахована сума аліментів (грн.)Сплачена сума аліментів (грн.)Заборгованість по аліментам (грн.)Кількість днів простроченняРозмір пені, що підлягає стягненню (1% від суми боргу)
Квітень4559,004559,,55
Травень4376,334376,332149365,35
Червень4610,674610,671848483,63
Липень4630,674630,671537084,92
Серпень4652,334056,32596,01122727,13
Вересень4589,334512,9476,399270,28
Жовтень4576,672000,002576,67611571,77
Листопад4576,672000,002576,6731798,77
Всього 24002,41 39271,40

Отже, неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів на утримання сина за період з квітня 2021 року по листопад 2021 року (згідно змісту позовних вимог) в загальній сумі становить 39271,40 грн., що значно перевищує заборгованість за аліментами за період з квітня 2021 року по листопад 2021 року в сумі 24002,41 грн.

Виходячи з викладеного, встановивши, що заборгованість за аліментами за період з квітня 2021 року по листопад 2021 року ОСОБА_1 становить 24002,41 грн.; згідно положень частини 1 статті 196 СК України неустойка (пеня), що підлягає стягненню судом, не може бути більше 100% заборгованості, тобто, в даному випадку, не може перевищувати 24002,41 грн.; приймаючи до уваги, що відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з його вини; враховуючи, що відповідач не заперечує щодо оплати пені за прострочення сплати аліментів, - колегія суддів дійшла висновку, що розмір неустойки (пені) складає 39271,40 грн. за період з квітня 2021 року по листопад 2021 року (період вказаний згідно змісту позовних вимог), а стягненню з відповідача підлягає сума неустойки (пені) в розмірі 24002,41 грн., що дорівнює 100 відсотків заборгованості зі сплати аліментів за визначений позивачкою період, а не 46531,06 грн.

Щодо стягнення пені у зв`язку з несплатою іншої частини заборгованості по аліментам, позивачка не позбавлена можливості звернутись до суду з іншим позовом.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини справи не встановив, що спричинило ухвалення помилкового рішення, яке підлягає скасування з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 26 квітня 2022 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 24002 (двадцять чотири тисячі дві) грн. 41 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складений 28 квітня 2023 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова