Справа № 487/2254/23
Провадження № 6/487/51/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року м. Миколаїв

Суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Сухаревич З.М., розглянувши матеріали подання головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Буділовської Олени Олександрівни про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України,

ВСТАНОВИВ:

20 квітня 2023 року до суду надійшло подання головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Буділовської Олени Олександрівни про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 .

Вказане подання передано судді Сухаревич З.М. 24 квітня 2023 року.

Вирішуючи питання про прийняття вказаного подання до розгляду, суд виходить з такого.

Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення (ст. 446 ЦПК України).

Згідно з частинами 1, 4 статті 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Отже, в порядку ст. 441 ЦПК України державний виконавець може звернутися до місцевого загального суду із поданням про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за невиконаним нею судовим рішенням, ухваленим у цивільній справі.

Головний державний виконавець Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Буділовська О.О. звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України у виконавчому провадженні № 64684176 з примусового виконання наказу № 915/2002/19 виданого 18.11.2020 Господарським судом Миколаївської області.

Відтак, оскільки судове рішення ухвалене Господарським судом Миколаївської області, питання про тимчасове обмеження у праві виїзду особи за межі України не може розглядатися судом в порядку цивільного судочинства.

Суд вважає, що у даному випадку не може бути застосована ч. 4 ст. 441 ЦПК України, на яку посилається головний державний виконавець, оскільки вона визначає територіальну юрисдикцію з питань виконання судових рішень, а не предметну.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у господарських справах врегульовано Розділом V Господарського процесуального кодексу України.

Так, положеннями ст. 338 ГПК України встановлено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Статтею 337 цього ж кодексу визначено порядок тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

З аналізу наведених норм слідує, що питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника за невиконання судового рішення у господарській справі є одним із процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у господарських справах, а тому вирішується господарським судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Отже головний державний виконавець вправі звернутись з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України за невиконання судового рішення, ухваленого у господарській справі, до відповідного господарського суду.

Відповідно до ч.1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у відкритті провадження у справі за поданням головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Буділовської Олени Олександрівни про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 19, 185, 441 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за поданням головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Буділовської Олени Олександрівни про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України.

Роз`яснити заявнику, що розгляд такого подання віднесено до юрисдикції господарського суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 26 квітня 2023 року.

Суддя: З.М. Сухаревич