ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 639/748/23
Номер провадження 22-ц/818/1052/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді - Мальованого Ю.М.,

суддів Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 квітня 2023 року в складі судді Єрмоленко В.Б., у справі № 639/748/23 за позовом Адвокатського бюро «Семенових» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг,

в с т а н о в и в :

В лютому 2023 року Адвокатське бюро «Семенових» (далі АБ «Семенових») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просило стягнути з останнього заборгованість по оплаті послуг правової (правничої) допомоги за договором від 26 квітня 2021 року, укладеного між АБ «Семенових» та ОСОБА_1 в розмірі 50 458,00 грн та завданої моральної шкоди в розмірі 128 542,00 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 лютого 2023 року провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

13 березня 2023 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Мосіна Андрія Володимировича, подав до суду зустрічний позов до АБ «Семенових» в якому просив розірвати договір про надання правової (правничої) допомоги від 26 квітня 2021 року, укладений між АБ «Семенових» та ОСОБА_1 , стягнути з АБ «Семенових» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 37 514, 00 грн та моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 квітня 2023 року відмовлено у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 до АБ «Семенових» про розірвання договору про надання правової (правничої) допомоги від 26 квітня 2021 року та стягнення завданої шкоди.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що спільний розгляд зустрічного та первісного позовів не є доцільним, стосується різних правовідносин, вимоги за позовами не зараховуються. Крім того, спільний розгляд первісного позову і зустрічного позову, поданого відповідачем, призведе до затягування судового процесу.

01 травня 2023 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Мосіна А.В. подав апеляційну скаргу. Посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Мотивуючи апеляційну скаргу зазначив, що після укладення договору про надання правової (правничої) допомоги від 26 квітня 2021 року між сторонами виникли взаємні права і обов`язки щодо об`єкту правовідносин, з чого виходить, що позови виникли з одних правовідносин. Предметом дослідження як за первісним позовом, так і за зустрічним позовом є обставини виконання сторонами зобов`язань за вищезазначеним договором, а відтак вони є взаємопов`язаними, тому помилковим є твердження суду першої інстанції, що зустрічний позов та первісний позов стосуються різних правовідносин, отже висновки суду суперечать фактичним обставинам справи.

АБ «Семенових» ухвалу суду першої інстанції не оскаржило, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалось.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини 1 статті 353 цього Кодексу розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи питання про відмову у прийнятті зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги за зустрічною позовною заявою та вимоги за первісним позовом мають різний предмет доказування, безпосередньо не пов`язані між собою, а тому їх одночасний розгляд є недоцільним та може призвести до невиправданого затягування й ускладнення розгляду справи.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Згідно з частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

В статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Положеннями статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За своєю суттю зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом.

За приписами частини 2 статті 193 ЦПК України умовами прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом є: взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним, що виявляється у тому, що вони виникають з одних правовідносин; доцільність сумісного розгляду основного і зустрічного позовів, оскільки це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити фактичні взаємовідносини сторін, виключити ухвалення взаємосуперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

Статтею 193 ЦПК України передбачено, що прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним не є обов`язком суду, що розглядає справу, а навпаки відноситься до його дискреційних повноважень, при цьому, сам суд першої інстанції визначає взаємопов`язаність позовів (зокрема, виникнення із одних правовідносин, випадок коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову, тощо), а, крім цього, додатково повинен визначитися із доцільністю такого спільного розгляду, що є оціночним поняттям у кожній окремій справі та оцінку цьому може дати виключно суд, що розглядає справу як суд першої інстанції.

Так, суд при вирішенні питання щодо прийняття до розгляду зустрічного позову повинен виходити з того, що наявність підстав, передбачених законом як умови прийняття зустрічного позову, свідчать про наявність певного зв`язку між первісною і зустрічною вимогами. Відсутність такого зв`язку не виправдала б можливість спільного розгляду цих вимог в одному процесі.

Доцільним є сумісний розгляд первісного і зустрічного позову, якщо задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.

Отже, цивільне процесуальне законодавство гарантує відповідачеві право на захист від пред`явленого позову, шляхом подання зустрічного позову.

Зустрічний позов дозволяє розглянути в одному процесі вимоги обох сторін, що дає можливість заощадити час і сприяє більш швидкому захисту їхніх прав та інтересів, а також запобігає можливості винесення суперечливих і взаємовиключних судових рішень у цивільній справі.

Таким чином, суд приймає зустрічний позов до спільного розгляду з первісним, якщо вони прямо взаємопов`язані між собою і спільний їх розгляд є доцільним.

У даній справі предметом первісного позову АБ «Семенових» є матеріально-правова вимога про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість по оплаті послуг правової (правничої) допомоги за договором від 26 квітня 2021 року, укладеного між АБ «Семенових» та ОСОБА_1 .

Водночас предметом зустрічного позову є вимоги про розірвання цього ж договору про надання правової (правничої), на підставі якого позивач за первісним позовом обґрунтовує наявність підстав для задоволення його позову.

У пункті 21 постанови Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 904/6157/19 вказано, що взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у наступному:

- обидва позови взаємно пов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору. Взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах;

- вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись;

- задоволення зустрічного позову виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову. Подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом. У таких випадках задоволення зустрічного позову тягне за собою відмову у первісному позові повністю або частково.

З матеріалів справи вбачається, що первісний і зустрічний позови у цій справі взаємопов`язані між собою, оскільки вони виникли з одних правовідносин, а саме правовідносин між позивачем АБ «Семенових» та ОСОБА_1 щодо виконання умов вищезазначеного договору.

З огляду на наведене, відмовляючи у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції помилково вважав, що первісний та зустрічний позов не є взаємопов`язаними між собою.

Таким чином, первісний та зустрічний позов є взаємопов`язаними між собою і їх спільний розгляд сприятиме правильному вирішенню спору.

Враховуючи зазначене, при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції порушено норми процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що у відповідності до статті 379 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до положень статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного, ухвала Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 квітня 2023 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 квітня 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 07 червня 2023 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина