П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2023 року м. Київ

Справа № 369/16020/19

Провадження: № 22-ц/824/9567/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Нежури В. А., Кулікової С.В.,

секретар Сакалош Б. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 березня 2023 року, постановлену під головуванням судді Дубас Т.В.,

за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами

у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Орган опіки та піклування Бучанської районної державної адміністрації Київської області, про визнання правочину щодо нерухомого майна (житла малолітньої дитини) недійсним,

у с т а н о в и в:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду в інтересах свого малолітнього сина з позовом, в якому просив визнати недійсним договір дарування нерухомого майна - житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 15 листопада 2019 року та на підставі цього скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо вказаного нерухомого майна № 49707531 та № 49707657 від 15 листопада 2019 року, прийняті приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І. С.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 липня 2021 року вказаний позов задоволено. Визнано недійсним договір дарування житлового будинку по АДРЕСА_1 , посвідченого 15.11.2019 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С. за реєстровими № 8147. Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером :01:005:0002, площа: 0,141 га по АДРЕСА_1 , посвідченого 15.11.2019 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С. за реєстровими № 8148. Скасовано державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 49707531 від 15.11.2019, проведену приватним нотаріусом Леденьовим І.С. Скасовано державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 49707657 від 15.11.2019, проведену приватним нотаріусом Леденьовим І.С. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 1155,00 грн. судового збору.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 липня 2021 року скасовано та ухвалено нове про відмову в позові.

30 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 липня 2021 року за ново виявленими обставинами, мотивуючи свої вимоги тим, що після подання позову, йому стало відомо, що малолітня дитина не проживає за своєю адресою та була примусово виселена. Замість його малолітнього сина в будинку АДРЕСА_1 проживають громадські діячі ГО «ЯСА».03 березня 2021 року будинок за адресою АДРЕСА_1 , де з народження проживала його малолітня дитина, був зданий в оренду ГО «ЯСА», без збереження права на проживання малолітньої дитини.

Посилаючись на те, що вказані обставини мають значення для вирішення справи і є істотними для постановления правильного рішення, просив скасувати рішення суду першої інстанції та призначити справу до розгляду

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 березня 2023 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що апеляційний суд при перегляді рішення суду першої інстанції не прийняв до уваги посилання позивача на договір оренди від 03 березня 2021 року. При цьому, наявність вказаного договору має істотне значення для вирішення справи. Вважає, що апеляційний суд визнав нововиявленою обставиною наявність вказаного договору, а тому рішення суду першої інстанції підлягає перегляду у зв`язку із вказаним.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 22 травня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вислухавши скаржника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 липня 2021 року позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 липня 2021 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду від 21 вересня 2022 року, касаційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , залишено без задоволення, постанову Київського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року залишено без змін.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за новивиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що обґрунтування заяви зводено скаржником до незгоди з ухваленим у справі рішенням.

Перевіряючи вказані висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на доступ до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), на справедливий судовий розгляд.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить згадану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, наданих сторонам у цивільних справах, а й захищає, у першу чергу, те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Право на справедливий судовий розгляд, врегульоване у пункті 1 статті 6 Конвенції, потрібно розглядати як право на доступ до правосуддя.

У рішеннях ЄСПЛ визначено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

Частиною першою статті 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Перегляду за нововиявленими обставинами підлягають рішення суду першої інстанції (у тому числі заочне або додаткове рішення), ухвалене за будь-яким видом судового провадження, що набрало законної сили, а також рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції, якими рішення було змінено або ухвалено нове рішення.

30 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, просив скасувати рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 липня 2021 року та призначити справу до нового розгляду.

Однак, вказане рішення суду першої інстанції було скасовано постановою Київського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року.

Обставина щодо скасування рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 липня 2021 року була достеменно відома заявнику, про що ним зазначено в заяві та апеляційній скарзі.

Колегія суддів зазначає, що оскільки рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 липня 2021 року було скасовано, а відтак не є таким що набрало законної сили, а тому в силу вимог ч.1 ст. 423 ЦПК України не підлягає перегляду за нововиявленими обставинами.

Прийняття судом до розгляду заяви про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами судового рішення, яке не є об`єктом такого перегляду, процесуальним законом не передбачено, а, отже, процесуальним наслідком звернення із такою заявою є постановлення судом ухвали про відмову у її прийнятті.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 21 серпня 2018 року у справі 463/6259/15 (провадження №61-2146св18).

У даній справі подана заявником заява про перегляд за нововиявленими обставинами була помилково прийнята судом та за нею було відкрито провадження, незважаючи на те, що рішення суду, яке просив переглянути заявник, не є об`єктом перегляду у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Суд першої інстанції вказану обставину не встановив та помилково розглянув заяву ОСОБА_1 по суті її вимог, попри те, що провадження за такою заявою підлягало закриттю, з урахуванням стадії розгляду й визначених законом процесуальних можливостей суду.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Отже, ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 березня 2023 року постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, а відтак апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 березня 2023 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 14 липня 2023 року.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді В. А. Нежура

С. В. Кулікова