Справа № 235/1368/17
Провадження № 2-п/204/15/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Черкез Д.Л.

за участю секретаря судового засідання Воронько А.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06 червня 2017 року по цивільній справі № 235/1368/17 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором, правонаступник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06 червня 2017 року по цивільній справі № 235/1368/17 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором, правонаступник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». В обґрунтування заяви зазначено, що 06 червня 2017 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області було ухвалено заочне рішення по справі № 235/1368/17 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором. Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 лютого 2020 року було здійснено заміну стягувача (позивача) по цивільній справі № 235/1368/17 з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк», з 2018 року зміна найменування - АТ «Правекс БАНК» на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». Копію заочного рішення по справі № 235/1368/17 було отримано 15 березня 2023 року адвокатом Чернявською О.Д. на електронну пошту. Відповідач ОСОБА_1 не знав та не мав можливості знати про розгляд Красноармійським міськрайонним судом Донецької області справи № 235/1368/17, так як з 10 листопада 2014 року був зарахований на військову службу і до теперішнього часу знаходиться в рядах Національної гвардії України, захищаючи незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України. ОСОБА_1 був позбавлений можливості надати суду докази та навести свої заперечення проти позовних вимог позивача, чим в результаті було порушено його конституційне право на участь у судовому розгляді та право на справедливий судовий розгляд. Вважає, що позивачем не надано жодного документу в підтвердження видачі кредиту у розмірі 35 000,00 доларів США. На підтвердження наявності у ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №2256-01013/07Р в сумі 32 595,02 дол. США Банк надав лише відомості щодо загального розміру несплаченого кредиту, відсотків та комісії, без зазначення детального розрахунку, який включав би суми погашеного позичальником тіла кредиту, відсотків та комісії по кожному платіжному періоду. Крім того, вважає, що позивач не мав права вимагати сплати кредитних грошових коштів, оскільки строк виконання кредитного зобов`язання ще не настав, оскільки він настає лише 17 липня 2032 року, а що стосується позовної вимоги дострокового повернення грошових коштів, то таку вимогу позивач не має права пред`являти відповідачеві, оскільки ним не виконані вимоги ч. 4 ст. 16 ЗУ «Про споживче кредитування». В матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують ту обставину, що відповідач отримував вимогу про затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Також, 18 березня 2014 року в Україні розпочався і триває по даний час особливий період. Відповідач ОСОБА_1 є військовослужбовцем, який під час дії особливого періоду, зокрема з 2014 року брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони України. У зв`язку з чим, посилаючись на положення ч. 15 ст. 14 Закону України «Про військовий і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», вважає, що вимога про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками не може бути задоволена. З огляду на вищенаведені обставини, заявник звернувся до суду з даною заявою, в якій просить скасувати заочне рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06 червня 2017 року, яке ухвалене по справі № 235/1368/17 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

20 квітня 2023 року від правонаступника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до суду надійшли письмові пояснення щодо заяви про перегляд заочного рішення по справі № 235/1368/17, в яких він просив відмовити у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення з огляду на наступне. 17 липня 2007 року одночасно з укладенням ОСОБА_1 кредитного договору № 2256-013/07Р також було укладено договір іпотеки № 2256-013/07. Відповідно до п. 1.1. договору іпотеки, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором позичальником було передано в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 . Згідно з п. 1.3 договору іпотеки передане в іпотеку майно є власністю іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Соболєвою В.Л. 17.07.2007 року за реєстровим номером 3466. Виходячи з викладеного, 17 липня 2007 року після укладення кредитного договору отримані кредитні кошти були спрямовані позичальником на купівлю житлової нерухомості, що в свою чергу доводить отримання позичальником кредиту. Положення частини 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо заборони нарахування відсотків не мають застосовуватися в даному випадку, оскільки наданий кредит був використаний на придбання майна, яке віднесено до об`єктів житлового фонду. Крім того, Закон України «Про споживче кредитування», на який посилається відповідач ОСОБА_1 не міг бути застосований Красноармійським міськрайонним судом Донецької області при винесенні рішення по справі №235/1368/17 від 06 червня 2017 року, оскільки вказаний закон набрав чинності лише 10 червня 2017 року. Направлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту стосується загального порядку досудового врегулювання цих спорів, а невиконання кредитором обов`язку з направлення такого повідомлення (вимоги) не означає відсутність порушення його прав, кредитор може вимагати у суді захисту цих прав, а саме вимагати виконання боржником обов`язку з дострокового повернення кредиту. Крім того, заява про перегляд заочного рішення була подана ОСОБА_1 майже через шість років після його винесення. Як на підстави поважності пропуску строків на подання заяви про перегляд заочного рішення заявник вказує, що не знав та не мав можливості дізнатись про розгляд даної справи, так як з 10 листопада 2014 року був зарахований на військову службу. Слід зазначити, що заявнику неодноразово направлялася інформація щодо відкритого на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області по справі № 235/1368/17 виконавчого провадження № 67569823. Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті. Немає жодних підстав вважати, що з моменту відкриття виконавчого провадження у заявника не було можливості отримати інформацію про існування виконавчих проваджень щодо нього та на підставі чого вони були відкриті. Заявником не наведено вагомих заперечень щодо позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву про перегляд заочного рішення підтримала та просила суд її задовольнити з підстав, наведених у заяві.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України, неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали заяви про перегляд заочного рішення та зазначеної вище цивільної справи, приходить до наступних висновків.

Частина 1 статті 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 06 червня 2017 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області було ухвалено заочне рішення по справі № 235/1368/17 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором, позовні вимоги задоволені. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором № 2256-013/07Р від 17.07.2007 року у сумі 835 677,94 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» суму судового збору у розмірі 12 535,20 грн., пропорційно: по 4 178,40 грн. з кожного.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Згідно положень ч. 2 ст. 285 ЦПК України у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено, зокрема: обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це; посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суд виходить з того, що підставами скасування заочного рішення є поважність причин неявки в судове засідання відповідача, та наявність істотних доказів по справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача. За відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не має законних підстав для скасування заочного рішення.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, відповідачі в процесі розгляду справи № 235/1368/17 викликались до суду шляхом розміщення на веб-сторінці Красноармійського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб-порталу «Судова влада України» судової повістки повідомлення, а також судом двічі направлялись до газети «Урядовий кур`єр» листи щодо публікації оголошень про виклик відповідачів до суду.

За таких обставин слід констатувати, що відповідачі належним чином були повідомлені про розгляд цивільної справи.

Крім того, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 285 ЦПК України у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 3 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідач у заяві про перегляд заочного рішення посилається на те, що позивачем не було надано жодних доказів на підтвердження видачі відповідачу кредиту.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 17 липня 2007 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 2256-013/07Р, за умовами якого банк надав відповідачу кредит на загальну суму 35 000,00 доларів США для споживчих цілей, а також з метою оплати страхових платежів згідно з договорами страхування нерухомого майна, строком сплати до 17 липня 2032 року зі сплатою 11,99% річних.

Крім того, того ж дня, тобто 17 липня 2007 року між ОСОБА_1 як іпотекодавцем та АКБ «Правекс-Банк» як іпотекодержателем було укладено Договір іпотеки № 2256-013/07Р, згідно з яким для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов`язань за кредитним договором № 2256-013/07Р від 17 липня 2007 року та можливих змін і доповнень до нього ОСОБА_1 передав в іпотеку АКБ «Правекс-Банк» належне йому на праві власності нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , яка належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Соболєвою В.Л. 17 липня 2007 року за реєстровим № 3466 та зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 17 липня 2007 року номер правочину 2220659.

З викладеного вбачається, що 17 липня 2007 року кредит ОСОБА_1 був взятий для придбання житла, а саме квартири АДРЕСА_1 , а отже твердження відповідача ОСОБА_1 про відсутність доказів отримання відповідачем кредиту суд до уваги не приймає та відхиляє.

Крім того, у заяві про перегляд заочного рішення посилається на положення ч. 15 ст. 14 Закону України «Про військовий і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у зв`язку з чим вважає, що вимога про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками не може бути задоволена.

Так, у частині 15 статті 14 Закону України «Про військовий і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» закріплено, що військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Тобто, частина 15 статті 14 Закону України «Про військовий і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» містить виключення щодо заборони нарахування військовослужбовцям штрафних санкції, пені, а також процентів за користування кредитом, якщо такі кредитні кошти були використані для придбання об`єктів житлового фонду.

Отже, оскільки 17 липня 2007 року кредит ОСОБА_1 був взятий для придбання житла, а саме квартири АДРЕСА_1 , то в даному випадку положення частина 15 статті 14 Закону України «Про військовий і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в частині заборони нарахування процентів застосуванню не підлягають.

Безпідставними є також і посилання відповідача ОСОБА_1 у заяві про перегляд заочного рішення на Закон України «Про споживче кредитування», оскільки рішення по справі № 235/1368/17 Красноармійським міськрайонним судом Донецької області було ухвалено 06 червня 2017 року, а Закон України «Про споживче кредитування» набрав чинності лише 10 червня 2017 року.

Таким чином, в обґрунтування своїх заперечень проти позовних вимог по цивільній справі № 235/1368/17 відповідачем ОСОБА_1 не надано суду доказів та не доведено підстав, які б свідчили про наявність підстав для скасування рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06 червня 2017 року.

Оцінюючи у сукупності усі інші аргументи відповідача наведені ним в обґрунтування своїх заперечень, суд до уваги їх не бере, оскільки вони не відносяться до предмета спору, та є явно необґрунтованими .

Враховуючи вищевикладене та відсутність встановлених законом підстав для скасування заочного рішення, ненадання відповідачем доказів, які мали б істотне значення для правильного вирішення справи, суд приходить до висновку про те, що заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення.

Частиною 4 ст. 287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76-81, 280, 284, 285, 287, 288 ЦПК України, -

У х в а л и В:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06 червня 2017 року по цивільній справі № 235/1368/17 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором, правонаступник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» - залишити без задоволення.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.Л. Черкез