Провадження номер 2/741/330/23
Єдиний унікальний номер 741/829/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року Носівськийрайонний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - Гридасової А.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гордіної Н.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог, позивачі вказують, що житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , відносився до типу колгоспного двору.

Згідно з ст. 120 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), зазначений будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, як майно колгоспного двору, належало його учасникам тобто: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності.

За таких обставин, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 належало по 1/2 частині житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , як членам колишнього колгоспного двору.

З введенням в дію з 15.04.1991 Закону України «Про власність» колгоспні двори було ліквідовано, але позивачі установленому порядку не отримали свідоцтва та не зареєстрували права власності на даний будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з фактично належної їй 1/2 частини житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , як члену колишнього колгоспного двору.

За життя померла склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно та все, на що вона мала право на момент смерті, ОСОБА_1 . Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла її дочка ОСОБА_1 .

У квітні 2023 року ОСОБА_1 зверталася до Носівської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадкового права після померлої, але нотаріус, оглянувши надані документи роз`яснив про неможливість видачі свідоцтва про право на спадкове майно, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, а також у зв`язку з тим, що за час свого життя померла офіційно не зареєструвала право власності, а сам будинок відносився до типу колгоспних дворів і на даний час змінити статус двору не можливо. Окрім того з введенням в дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори було ліквідовано. Одночасно було роз`яснено про можливість оформлення спадкових прав в судовому порядку.

Також в квітні 2023 було звернення до державного реєстратора Носівської міської ради Чернігівської області з метою реєстрації права власності на відповідні частки вищезазначеного будинку. Однак державним реєстратором Носівської міської ради Чернігівської області було відмовлено у державній реєстрації прав.

Позивач ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_2 просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, як членом колишнього колгоспного двору.

Ухвалою судді від 11 травня 2023 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження із визначенням дати підготовчого судового засідання на 01 червня 2023 року.

У підготовче засідання позивачі не з`явилися. Подали до суду заяву, в якій просили провести розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі.

У підготовче судове засідання представник відповідача не з`явилася, через систему «Електронний суд» надіслала заяву про розгляд справи без участі представника Носівської міської ради Чернігівської області, вказала, що міська рада позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно із ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою Носівської міської ради Чернігівського області від 10 квітня 2023 року (а. с. 13).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Таким чином, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 належало по 1/2 частині частини житлового будинку в АДРЕСА_1 , як членам колишнього колгоспного двору, але після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтва та у встановленому законом порядку не зареєстрували своє право власності на будинок.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 9).

14 листопада 2014 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області, яким все своє майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилося і з чого не складалося, а також все те, на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_1 (а. с. 8).

З копії спадкової справи заведеної Носівською районною державною нотаріальною конторою від 16.10.2021 за № 315/2021 вбачається, що у встановлений законодавством шестимісячний строк спадщину після померлої ОСОБА_3 прийняла позивач ОСОБА_1 , отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки (а. с. 34-37).

Державним нотаріусом Носівської державної нотаріальної контори Перев`язко Л.М. було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, що підтверджується копією постанови від 26 квітня 2023 року (а. с. 18).

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 28 квітня 2023 року ОСОБА_1 відмовлено у проведенні реєстраційних дій по факту реєстрації права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки реєстрація права власності на такий об`єкт нерухомого майна, як колгоспний двір, законодавством не передбачена (а. с. 19).

Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 1 ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1233, ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин

Згідно з ч. 1 ст. 1268, ч. 1, ч. 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Отже, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача ОСОБА_1 в частині визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Щодо заявлених позивачем ОСОБА_4 вимог про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, як членом колишнього колгоспного двору, суд приходить до наступних висновків.

Існування колгоспного двору припинено 15 квітня 1991 року на підставі набуття чинності Закону України "Про власність".

Усі члени колгоспного двору мали право на вказаний вище будинок з господарськими будівлями та спорудами по 1/2 частині кожен, що підтверджується матеріалами справи і не спростовано відповідачем.

З огляду на викладене, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору, яким слід вважати і позивача ОСОБА_4 , який не вибув з членів двору, та не втратив права на частку в його майні, яка визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За встановлених обставин суд приходить до висновку про те, що в частині визнання права власності на вказаний будинок, який входив до суспільної групи колгоспний двір, у зв`язку з припиненням існування колгоспного двору позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК Україні у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Ураховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті визнано позов у повному обсязі, позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 536 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР, ст. ст. 392, 1216-1218, 1223, 1268, 1296 ЦК України, ст. 200, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 49,7 кв.м, житловою площею 31,0 кв.м, з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 49,7 кв.м, житловою площею 31,0 кв.м, з господарськими будівлями і спорудами, як членом колишнього колгоспного двору.

Повернути з державного бюджету ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , сплачений в «ТАСКОМБАНК» за реквізитами: рахунок отримувача UA0025645, отримувач коштів ГУК у Черніг.обл/тг м. Носівка/22030101, код класифікації доходів бюджету 22030101, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37972475, код банку отримувача (МФО) 899998, судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. відповідно до квитанції № від 08 травня 2023 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Носівська об`єднана територіальна громада в особі Носівської міської ради Чернігівської області, , місцезнаходження: Чернігівська область, м. Носівка, вул. Центральна, буд. 20.

Повний текст рішення складено 01 червня 2023 року.

Суддя А.М. Гридасова