Справа № 946/6412/22
Провадження № 2/946/111/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
25 травня 2023 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді: Бальжик О.І.
за участю секретаря: Осадчого К.В.,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-
І. Суть позовної заяви
1.1. Представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , яким просив стягнути з відповідача 1/2 частини грошових коштів, повернутих останньому 08 серпня 2018 року ОСОБА_4 в розмірі 8 250 доларів США, та стягнути судові витрати в розмірі 5 000 гривень.
1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14 жовтня 2014 року сторони з метою придбання у майбутньому квартири АДРЕСА_1 передали ОСОБА_4 16 500 доларів США, а ОСОБА_4 написав розписку про отримання грошових коштів. Сторони підтвердили, що вартість квартири складає 26 500 доларів США, і що повний розрахунок у розмірі 10 000 доларів США має бути проведено до 31 грудня 2015 року. 13 лютого 2018 року ОСОБА_4 продав вищевказану квартиру третій особі. У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , про повернення 1/2 частини грошових коштів, посилаючись на те, що вона є солідарним кредитором. 08 серпня 2018 року ОСОБА_4 повернув ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 16 500 доларів США. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 червня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про повернення грошових коштів відмовлено. Вважає, що договір щодо передачі грошей було укладено в інтересах сім`ї, у зв`язку з чим, ОСОБА_1 має право на отримання від колишнього чоловіка 8 250 доларів США.
ІІ. Процедура та позиції сторін
2.1. Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 22 вересня 2022 року, справа №946/6412/22 передана на розгляд судді Бальжик О.І.
2.2. 11 жовтня 2022 року ухвалою суду відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати у загальному позовному провадженні.
2.3. Ухвалою суду від 17 січня 2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.
2.4. 25.05.2023 року ухвалою суду цивільну справу вирішено розглядати на підставі наявних у ній даних і доказів (в заочному порядку).
2.5. Сторони, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Представник позивачки надав суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність. Відповідач клопотання про відкладення розгляду справи не надіслав, своєї думки щодо позову не висловив.
2.6. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
2.7. Під час розгляду справи повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України.
IІІ. Релевантні джерела права та акти їх застосування
3.1. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
3.2. За змістом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і підставі доказів, поданих учасниками справи.
3.3. Згідно з ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
3.4. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, проте один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року (справа №214/6174/15-ц).
3.5. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).
3.6. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.
3.7. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України).
3.8. Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.
ІV. Оцінка та висновки суду
4.1. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 22 липня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльської міської ради, актовий запис №223 (а.с.6).
4.2. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 червня 2018 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.8).
4.3. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 червня 2019 року, залишеним без змін Одеським апеляційним судом, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , про повернення грошових коштів відмовлено.
Як вбачається з мотивувальної частини вказаного рішення, 14 жовтня 2014 року ОСОБА_2 передав ОСОБА_4 , а ОСОБА_4 отримав завдаток за купівлю у майбутньому квартири АДРЕСА_2 у розмірі 16 500,00 доларів США.
14 жовтня 2014 року ОСОБА_4 за розпискою повернув ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 16 500,00 доларів США, які були передані за придбання у майбутньому квартири АДРЕСА_2 .
Факт повернення грошових коштів в сумі 16,500 доларів США ОСОБА_4 ОСОБА_2 визнано у вказаному судовому засіданні представником відповідача та третьою особою ОСОБА_2 (а.с.26-30).
4.4. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
4.5. Аналіз вищезазначених норм цивільного та сімейного законодавства, а також обставин справи дає підстави для висновку про те, що грошові кошти у розмірі 16 500 доларів США, які були передані ОСОБА_4 від ОСОБА_2 за придбання у майбутньому квартири АДРЕСА_2 , відповідно до розписки від 14.10.2014 року, є спільною сумісною власністю подружжя, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про поділ майна подружжя та визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину грошових коштів.
V. Розподіл судових витрат
5.1. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень чч.1, 2, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, за змістом яких судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.
5.2. Відповідно до чч.2-4 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
5.3. Згідно з ч.ч.1-2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
5.4. Частина 3 ст.141 ЦПК України визначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
5.5. Частиною 8 ст.141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
5.6. Як вбачається з матеріалів справи, розрахункова сума судового збору за подання позовної заяви до суду становить 2 179 гривень 33 копійки, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.
5.7. Разом із тим, у стягненні витрат на правову допомогу необхідно відмовити, оскільки до матеріалів справи не долучено договору про надання правничої допомоги, рахунку або квитанції тощо.
Керуючись ст.ст. ст.ст. 11-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, -
1. Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) про поділ майна подружжя, - задовольнити.
2. Стягнути зі ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) грошові кошти в розмірі 8 250 (вісім тисяч двісті п`ятдесят) доларів США.
3. Стягнути зі ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 179 (дві тисячі сто сімдесят дев`ять) гривень 33 копійки.
4. Копію рішення надіслати для відома сторонам.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Повне рішення суду складено 25 травня 2023 року.
Суддя: О.І.Бальжик