ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року

м. Черкаси

Справа № 695/3134/22
Провадження № 22-ц/821/578/23
категорія: 310020000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.

суддів: Нерушак Л.В., Сіренко Ю.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, шляхом зміни способу їх стягнення.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить змінити розмір аліментів з твердої грошової суми 2500,00 грн. та щомісячно стягувати з ОСОБА_2 на утримання їх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Свої позовні вимоги позивач пояснює тим, що на підставі рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05.10.2020 року із відповідача було стягнено на її користь аліменти на утримання їх неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 2500,00 грн. Однак, на думку позивача, на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для належного утримання неповнолітнього сина, змінилась економічна ситуація в країні, матеріальне становище позивача погіршилось, вона на даний час не працює, її заощаджень не вистачає на належне утримання дитини, син пішов у школу та потребує додаткових витрат, а позивач є працездатною особою, отримує заробітну плату, інших аліментних платежів позивач не має, а тому може та зобов`язаний сплачувати аліменти в розмірі, який буде достатнім для належного утримання їх сина в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за таких обставин позивач звернулася із відповідним позовом до суду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, шляхом зміни способу їх стягнення відмовлено повністю.

Рішення суду мотивоване тим, що пред`являючи позов про зміну способу стягнення аліментів, при цьому посилаючись на необхідність збільшення розміру аліментів, визначених у твердій грошовій сумі, позивач не надала суду будь-яких доказів покращення матеріального стану відповідача з часу встановлення йому аліментних зобов`язань, а також інформації про щомісячні доходи як платника аліментів, так і одержувача аліментів, та зміни їх сімейного стану, хоча це є її процесуальним обов`язком, не зверталась до суду з відповідними клопотаннями про витребування доказів у зв`язку з неможливістю їх отримати, а тому зазначені у позовній заяві обставини не є підставою для зміни способу стягнення аліментів.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши належність та допустимість доказів, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову в задоволення позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У березні 2023 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду 1 інстанції та ухвалити нове про задоволення її позову.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що нею акцентувалася увага суду на тій обставині, що на час, коли було ухвалено рішення від 05.10.2020 року та було стягнуто з відповідача аліменти у твердій сумі, то відповідач не працював та не мав регулярних джерел доходів, тоді як станом на час її звернення до суду з даним позовом відповідач мав постійне місце роботи, перебуваючи на службі ЗСУ та крім того отримав пенсійні виплати у зв`язку з встановленням 3-ї групи інвалідності. Стверджує, що лист-відповідь Державної фіскальної служби України, яка надана відповідачем в справу, є доказом отримання останнім три джерела доходів. Вказує, що таким чином, нею було доведено, що відбулася зміна майнового стану відповідача. Також, з часу ухвалення попереднього рішення стан здоров`я сина погіршився.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У квітні 2023 року ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін. Вказує, що позивач зазначає, що дитина має захворювання та потребує постійного лікування, однак дитина не перебуває на постійному медичному обліку за певною хворобою, не перебувала на стаціонарному лікування, не робила складні операції, дитина не має інвалідності та всі довідки від лікаря датуються після проголошення судом 1 інстанції судового рішення.

Стверджує, що він як батько належним чином виконує свої обов`язки та виконує в повній мірі рішення суду щодо оплати аліментів. Будь-яких доказів з приводу не виконання рішення суду чи наявності заборгованості по сплаті аліментів позивачем не надано і судом не встановлено.

Вказує, що не заслуговують на увагу доводи позивача щодо несення нею постійних витрат на лікування сина, оскільки ці витрати є додатковими витратами у розумінні вимог СК України, а вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат відповідно до ст. 185 СК України позивачем не заявлено. Крім того, докази погіршення матеріального стану позивача та покращення матеріального стану відповідача в матеріалах справи відсутні. Вказує, що посилання позивача на рівень його доходів, які на її думку є цілком достатніми для утримання сина, його матері та його нової сімї не можуть бути достатніми підставами для задоволення позову.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

20 березня 2023 року до Черкаського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, шляхом зміни способу їх стягнення.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 березня 2023 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Бородійчук В.Г., судді Нерушак Л.В., Сіренко Ю.В.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 23 березня 2023 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 05 квітня 2023 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без виклику учасників справи в судове засідання.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом 1 інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження (серії НОМЕР_1 від 08.10.2015 року) ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , а його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Як вбачається з рішення Золотоніського міськрайонного суду від 18.01.2018 року у справі № 695/3398/17 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 16 квітні 2016 року зареєстрували шлюб, у результаті якого дружина змінила своє прізвище на « ОСОБА_5 ». Вказаним рішенням шлюб розірвано, позивачу залишено прізвище, набуте у шлюбі - ОСОБА_5 .

Відповідно до рішення Золотоніського районного суду Черкаської області від 05.10.2020 року з відповідача ОСОБА_2 було стягнуто на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 2500.00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 24.06.2020 року і до досягнення дитиною повноліття з урахуванням індексації стягуваних сум відповідно до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року.

Таким чином суд вважає доведеним обов`язок відповідача по утриманні свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 .

Позивач у своїй позовній заяві стверджує, що відповідач сплачує аліменти в розмірі 2500.00 грн., яких недостатньо для утримання дитини, а відповідач є працездатною особою, працевлаштований та отримує постійний стабільний дохід, а тому може та повинен сплачувати аліменти у більшому розмірі, тобто у частці від заробітку, оскільки його майновий стан покращився, а майновий стан позивача погіршився, так як наразі позивач не працює.

Будь-яких доказів з приводу невиконання рішення суду чи наявності заборгованості по сплаті аліментів згідно вищевказаного рішення, позивачем не надано і судом не встановлено.

Жодних належних та допустимих доказів про погіршення свого матеріального стану чи стану здоров`я позивач суду не надала. Отже, майновий стан позивача фактично не змінився.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач сплачує аліменти на утримання свого сина ОСОБА_6 , 2015 року народження, у твердій грошовій сумі 2500,00 грн., що значно перевищує мінімальний гарантований розмір аліментів, визначений ч. 2 ст. 182 СК України.

Відповідно до поданих відповідачем документів ОСОБА_2 є інвалідом ІІІ групи безтерміново (довідка до акта огляду МСЕК серії 10 ААВ № 949064 від 04.03.2015 року), має хвору матір ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка потребує постійного лікування (свідоцтво про народження (повторне) серії НОМЕР_2 від 24.05.2005 року, довідка ЛКК від 24.11.2022 року № 844). Крім того, відповідач вдруге одружився та має сім`ю (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 від 16.07.2022 року), допомагає в лікуванні дитини своєї дружини (виписка з медичної картки стаціонарного хворого № 3148 ОСОБА_8 з відділення хірургічного лікування вад серця від 05.06.209 року).

Пред`являючи позов про зміну способу стягнення аліментів, при цьому посилаючись на необхідність збільшення розміру аліментів, визначених у твердій грошовій сумі, позивач не надала суду будь-яких доказів покращення матеріального стану відповідача з часу встановлення йому аліментних зобов`язань, а також інформації про щомісячні доходи як платника аліментів, так і одержувача аліментів, та зміни їх сімейного стану, хоча це є її процесуальним обов`язком, не зверталась до суду з відповідними клопотаннями про витребування доказів у зв`язку з неможливістю їх отримати, а тому зазначені у позовній заяві обставини не є підставою для зміни способу стягнення аліментів.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду 1 інстанції відповідає.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Згідно із положеннями ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України).

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У силу положень ст.ст.183,184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України.

Частина 1 ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст.181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Судом першої інстанції встановлено тапідтверджується матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про народження (серії НОМЕР_1 від 08.10.2015 року) ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , а його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Як вбачається з рішення Золотоніського міськрайонного суду від 18.01.2018 року у справі № 695/3398/17 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 16 квітні 2016 року зареєстрували шлюб, у результаті якого дружина змінила своє прізвище на « ОСОБА_5 ». Вказаним рішенням шлюб розірвано, позивачу залишено прізвище, набуте у шлюбі - ОСОБА_5 .

Відповідно до рішення Золотоніського районного суду Черкаської області від 05.10.2020 року з відповідача ОСОБА_2 було стягнуто на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 2500.00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 24.06.2020 року і до досягнення дитиною повноліття з урахуванням індексації стягуваних сум відповідно до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року.

Позивач у своїй позовній заяві стверджує, що відповідач сплачує аліменти в розмірі 2500.00 грн., яких недостатньо для утримання дитини, а відповідач є працездатною особою, працевлаштований та отримує постійний стабільний дохід, а тому може та повинен сплачувати аліменти у більшому розмірі, тобто у частці від заробітку, оскільки його майновий стан покращився, а майновий стан позивача погіршився, так як наразі позивач не працює.

Будь-яких доказів з приводу невиконання рішення суду чи наявності заборгованості по сплаті аліментів згідно вищевказаного рішення, позивачем не надано і судом не встановлено.

Жодних належних та допустимих доказів про погіршення свого матеріального стану чи стану здоров`я позивач суду не надала. Отже, майновий стан позивача фактично не змінився.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач сплачує аліменти на утримання свого сина ОСОБА_6 , 2015 року народження, у твердій грошовій сумі 2500,00 грн., що значно перевищує мінімальний гарантований розмір аліментів, визначений ч. 2 ст. 182 СК України.

Відповідно до поданих відповідачем документів ОСОБА_2 є інвалідом ІІІ групи безтерміново (довідка до акта огляду МСЕК серії 10 ААВ № 949064 від 04.03.2015 року), має хвору матір ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка потребує постійного лікування (свідоцтво про народження (повторне) серії НОМЕР_2 від 24.05.2005 року, довідка ЛКК від 24.11.2022 року № 844). Крім того, відповідач вдруге одружився та має сім`ю (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 від 16.07.2022 року), допомагає в лікуванні дитини своєї дружини (виписка з медичної картки стаціонарного хворого № 3148 ОСОБА_8 з відділення хірургічного лікування вад серця від 05.06.209 року).

Розглядаючи спір, суд першої інстанції, встановлюючи обставини по справі, взяв до уваги вищезазначені факти та, в сукупності з наданими сторонами доказами, оцінив їх під час постановлення своїх висновків.

Таким чином, суд 1 інстанції вірно дійшов висновку, що пред`являючи позов про зміну способу стягнення аліментів, при цьому посилаючись на необхідність збільшення розміру аліментів, визначених у твердій грошовій сумі, позивач не надала суду будь-яких доказів покращення матеріального стану відповідача з часу встановлення йому аліментних зобов`язань, а також інформації про щомісячні доходи як платника аліментів, так і одержувача аліментів, та зміни їх сімейного стану, хоча це є її процесуальним обов`язком,не зверталась до суду з відповідними клопотаннями про витребування доказів у зв`язку з неможливістю їх отримати, а тому зазначені у позовній заяві обставини не є підставою для зміни способу стягнення аліментів.

Також не заслуговують на увагу доводи позивача щодо несення нею постійних витрат на лікування сина, оскільки ці витрати є додатковими витратами у розумінні вимог СК України, а вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат відповідно до ст. 185 СК України позивачем не заявлено.

Таким чином, твердження позивача стосовно того, що відповідач має достатній дохід, а його матеріальний стан є достатнім для підвищення розміру аліментів, не підтверджуються жодними доказами, які додані до матеріалів справи.

Отже, суд 1 інстанції вірно констатував, що докази погіршення матеріального стану позивача та покращення матеріального стану відповідача в матеріалах справи відсутні та вірно дійшов висновку про відмову в задоволення позовних вимог.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зміна способу стягнення аліментів (ст.181 ч.3 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ст.192 ч.1 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані, зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач.

При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року).

Згідно з п.23 вищезазначеної постанови, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховним судом України чітко визначені умови зміни вже встановленого розміру аліментів: зміна матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, що ґрунтується на ст.192 СК України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у позовній заяві не міститься жодного посилання на зазначені обставини, зазначено лише, що розмір аліментів, які сплачує відповідач, не достатній для повного утримання дитини, що змінилася економічна ситуація в країні, позивач на даний час не працює, витрати на утримання сина збільшились у зв`язку з тим, що він пішов у школу. Позов ґрунтується цілком на цьому ствердженні, при цьому будь-якого доказу на підтвердження наявності обставин для зміни способу стягнення аліментів позивачем не надано.

Наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду попередньої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який обґрунтовано їх спростував.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, шляхом зміни способу їх стягнення, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 26 квітня 2023 року.

Головуючий: В.Г. Бородійчук

Судді : Л.В. Нерушак

Ю.В. Сіренко