РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2023 р. смт. Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вальчука В. В. ,

при секретарі Крикливій М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Тиврів, за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка вказує на те, що вона є матір`ю малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З батьком її сина ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , вона не перебувала в зареєстрованому шлюбі.

За спільною з відповідачем заявою, поданою до органу реєстрації, на підставі п.1 ч.2 ст.125 Сімейного кодексу України, ОСОБА_2 визнав себе батьком ОСОБА_3 , про що свідчить запис у Свідоцтві про народження НОМЕР_1 , яке видане 20 грудня 2016 року Виконавчим комітетом Сутисківської селищної ради Тиврівського району Вінницької області.

З жовтня 2019 року сімейне життя з Відповідачем не склалося, тому вона з сином ОСОБА_4 проживають окремо, відповідач перші роки життя частково допомагав їм із сином, однак вже з грудня 2022 року їх спільна дитина перебуває на її повному утриманні.

Відповідач ухиляється добровільно (відповідно до досягнутої раніше домовленості між ними) сплачувати аліменти, чим не виконує свого обов`язку щодо утримання ним неповнолітнього сина ОСОБА_4 .

Їх спільний син у своїх повних 6 років веде активний образ життя, відвідує різноманітні освітні, культурні та спортивні секції та піде у 1-ший клас уже цього року.

Таким чином, дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум.

Такий рівень вона одна не зможе забезпечити, тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти на рівні 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу).

Просить стягнувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку та доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з січня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Тиврівського районного суду від 05.05.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачеві строк для подання відзиву.

У визначений судом строк відповідач відзиву на позов та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження.

Позивачка подала заяву у якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Частиною 1 ст.223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Позивачка є матір`ю малолітнього ОСОБА_3 , 2016 року народження. З батьком її сина ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , вона не перебувала в зареєстрованому шлюбі.

За спільною з відповідачем заявою, поданою до органу реєстрації, на підставі п.1 ч.2 ст. 125 Сімейного кодексу України, ОСОБА_2 визнав себе батьком ОСОБА_3 , про що свідчить запис у Свідоцтві про народження НОМЕР_2 , яке видане 20 грудня 2016 року Виконавчим комітетом Сутисківської селищної ради Тиврівського району Вінницької області (а.с. 10).

Як зазначено вище в позивачки з відповідачем є спільний син ОСОБА_3 , який на даний момент проживає разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 01.08.2023 року засвідчений депутатами Гніванської міської ради та перебуває на її утриманні, батько дитини ОСОБА_2 з сином не проживає, участь у вихованні сина не приймає (а.с.35).

Відповідач працездатного віку, даних про інших його утриманців у суду не має, може отримувати доходи і допомагати позивачці в утриманні дитини.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України).

Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесено зміни у ч.2 ст.182 СК України та зазначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи вищенаведене та з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей, виходячи з закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, а також позицію відповідача, який визнав позов повністю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Оскільки рішення ухвалено на користь позивачки, то з відповідача у відповідності до ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь Держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст.76-80, 89, 211, 223, 247, 263 - 265, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.80, 84, 180-184 СК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.03.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів в розмірі за один місяць звернути до негайного виконання.

Стягнення розпочати з 02.03.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 в дохід Держави 1073 грн. 60 коп. судового збору, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); номер рахунку UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу " ;101; НОМЕР_5 ; судовий збір по справі № 145/357/23.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Суддя Вальчук В. В.