Справа № 577/489/23
Провадження № 2/577/230/23

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 квітня 2023 року м. Конотоп
Конотопський міськрайонний суд Сумської області
у складі головуючого судді Потій Н.В.,
за участю секретаря Подейко Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі Сумської області цивільну справу за позовом Конотопської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених грошових коштів за користування земельними ділянками,-
В С Т А Н О В И В:
І. Стислий виклад позиції сторін
Відповідач відзив на позов не надав.
ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою Конотопського міськрайонного суду від 07.02.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання о 08:00 год 24 лютого 2023 року.
24 лютого 2023 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду.
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, прохає їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 , в силу вимог п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, будучи належним чином повідомленим не з`явився у судові засідання 28 березня 2023 року о 09:00 год та 27 квітня 2023 року о 09:30 год
27 квітня 2023 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового
Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Згідно із витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки по АДРЕСА_1 , нормативна грошова оцінка останньої становить 134972,1697 грн. (а.с.18).
Відповідно до Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки по АДРЕСА_1 , нормативна грошова оцінка останньої становить 710853,4271 грн. (а.с. 19).
Рішенням Конотопської міської ради п`ятого скликання тридцять третьої сесії від 26.11.2008 р. встановлено коефіцієнт по визначенню розміру орендної плати на земельні ділянки для розміщення складів, ангарів, комор, тощо 3 %, приміщень побутового обслуговування населення 3 % (а.с. 20-22).

Відповідно до листа Державної податкової служби України Головного управління ДПС у Сумській області від 11 жовтня 2022 року, наданого на запити керуючого справами виконавчого комітету від 29.09.2022, відомості щодо укладання договорів оренди на земельні ділянки за кадастровим номером № :05:009:0026 та № :05:009:0027 не надходили, сплата ОСОБА_1 земельного податку відсутня (а.с.23-26).

Відповідно до розрахунку, наданого Конотопською міською радою, розмір безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати внаслідок користування ОСОБА_1 земельною ділянкою по АДРЕСА_1 за період з 12.10.2019 по 11.10.2022 становить 12484 грн. Розмір орендної плати розраховано, виходячи з розміру трьох відсотків нормативної грошової оцінки (а.с.14-15).

Згідно із розрахунком, наданим Конотопською міською радою, розмір безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати внаслідок користування ОСОБА_1 земельною ділянкою по АДРЕСА_1 за період з 12.10.2019 по 11.10.2022 становить 65753,88 грн. Розмір орендної плати розраховано, виходячи з розміру трьох відсотків нормативної грошової оцінки.(а.с.16-17).

08.11.2022 на адресу ОСОБА_1 , керуючою справами виконавчого комітету, надіслано листа з пропозицією сплатити кошти за користування вищевказаними земельною ділянкою (а.с. 28).

ІV. Норми права, застосовані судом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом глави 15 ЗК України право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується, зокрема, через право оренди.

Частина 1 ст. 93 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 206 ЗК України та ст. 2 Закону України Про плату за землю визначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель.

Згідно з п. в ч. 1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Водночас, відповідно до змісту ст. 125 ЗК України Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Зважаючи на положення ст. 125 ЗК України, новий власник земельної ділянки не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до вимог законодавства.

Статтею 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно вимог ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

За змістом положень глави 83 ЦК України для кондикційних зобов`язань характерним є, зокрема, приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Статтею 152 Земельного кодексу України визначено право власника земельної ділянки або землекористувача вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю і відшкодування завданих збитків.

Згідно ст. 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів.

Відповідно до ч. 2 ст.120 ЗК України перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується ЗК України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно вимог п. е ч. 1 ст.141 Земельного кодексу України набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача.

За змістом ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що з часу виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Таким чином, до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Отже, фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Такі висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

В ст. 129 Конституції України гарантована реалізація принципу змагальності сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

V. Оцінка суду.

Дослідивши зібрані в справі докази, оцінюючи докази зібрані у справі кожен окремо, їх достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Вина заподіювача шкоди в кондикційних зобов`язаннях не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок по вчиненню дій, направлених на оформлення документів покладається саме на орендаря, зокрема, звернення до ради з відповідною заявою про затвердження проекту землеустрою, а також з заявою і пакетом документів про розгляд питання щодо надання земельної ділянки в оренду.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Предметом позову у даній справі є стягнення з відповідачки безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою.

Суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 використовував земельні ділянки в АДРЕСА_1 (кадастровий номер :05:009:0026) та по АДРЕСА_1 (кадастровий номер :05:009:0027), без достатніх правових підстав, не сплачував за користування ними орендну плату у встановленому законодавчими актами розмірі, у результаті чого безоплатно користувався земельними ділянками, тобто безпідставно набув дохід, отриманий від безпідставно набутого майна, а тому у Конотопської міської ради правомірно виникло право на стягнення коштів, отриманих безпідставно, як суми, яку мав би отримати місцевий бюджет. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 5, 12, 13, 76-81, 141, 201, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В :

Позов Конотопської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених грошових коштів за користування земельними ділянками задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Конотопської міської ради (р/р:UA0018530, одержувач ГУК Сум.обл./Конотопська МТГ 24062200, , банк одержувача: Казначейство України (ЕАП) безпідставно збережені грошові кошти у вигляді орендної плати внаслідок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 у розмірі 12488,88 грн (дванадцять тисяч чотириста вісімдесят вісім гривень 88 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Конотопської міської ради (р/р:UA0018530, одержувач ГУК Сум.обл./Конотопська МТГ 24062200, , банк одержувача: Казначейство України (ЕАП) безпідставно збережені грошові кошти у вигляді орендної плати внаслідок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 у розмірі 65753,88 грн (шістдесят п`ять тисяч сімсот п`ятдесят три гривні 88 коп.)

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Конотопської міської ради (р/р:UA0018530, одержувач ГУК Сум.обл./Конотопська МТГ 24062200, , банк одержувача: Казначейство України (ЕАП) 5368,00 грн (п`ять тисяч триста шістдесят вісім гривень) судового збору.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільного процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Рішення може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: Конотопська міська рада, юридична адреса: м. Конотоп, пл. Миру, 8.

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований по АДРЕСА_2 )

Суддя Потій Н. В.