Справа № 569/1135/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2023 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

при секретарі судового засідання Добровчан К.Ю.,

з участю

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення режиму окремого проживання подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про встановлення режиму окремого проживання подружжя.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що він з відповідачкою перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Взимку 2022 року стосунки між ними погіршилися, зникли відносини довіри та взаємоповаги. Фактично з цього часу вони разом не проживають, ведуть окреме господарство, кожен має власне особисте життя. У зв?язку з тим, що вони мають різні погляди на життя, в сім?ї немає взасморозуміння, через що постійно виникають сварки. Встановлення режиму окремого проживання подружжя також необхідно для недопущення майнових суперечок на майбутнє, при цьому, не бажаємо розривати шлюб, щоб не здійснювати тиск на неповнолітню доньку та повноцінно здійснювати ії виховання.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав, викладених у позові.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Суд, вивчивши матеріали справи та те, що відповідач позовні вимоги визнала в повному обсязі вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 21.08.2001 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Новоград-Волинського міського управління юстиції, Житомирської області, зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зроблено актовий запис № 219.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_2 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції від 12.12.2006 року.

Згідно з вказаним свідоцтвом про народження, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції від 12.12.2006 року, ОСОБА_1 є батьком, а ОСОБА_2 - матір?ю дитини ОСОБА_3 .

Положення статті 120 Сімейного кодексу України передбачено, що встановлення режиму окремого проживання не припиняє прав та обов`язків подружжя, які встановлені цим Кодексом і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму, а також прав та обов`язків, які встановлені шлюбним договором.

У разі встановлення режиму окремого проживання: 1. майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі; 2. дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка.

У відповідності з роз`ясненнями, що містяться у пункті 12Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні положень статей 119,120 Сімейного кодексу Українисудам необхідно враховувати, що інститути окремого проживання та розірвання шлюбу мають самостійний характер. Рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. За відсутності взаємної згоди подружжя на встановлення сепарації волевиявлення одного з них має бути обґрунтованим. Режим окремого проживання може встановлюватися судом не тільки за позовом одного з подружжя, а й за заявою подружжя, яке досягло спільної згоди. Вирішуючи заяву в порядку статті 119 Сімейного кодексу України, суд повинен встановити фактичні взаємини сторін і переконатися в доцільності сепарації для того, щоб узаконений спосіб окремого проживання не був формальним засобом вирішення спірних майнових питань.

Аналізуючи зміст диспозиції статті 119 Сімейного кодексу України, суд вважає, що для встановлення подружжю режиму окремого проживання необхідна наявність двох умов: неможливість або небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно і припинення сімейних відносин між подружжям.

Встановлення режиму окремого проживання не суперечить Конституції України, чинному сімейному законодавству, не порушує права подружжя. Дружина, чоловік мають право вибору місця проживання і в результаті можуть жити окремо без встановлення режиму окремого проживання. Однак у цьому разі не зупиняється дія презумпції права спільної сумісної власності та презумпції батьківства, а отже, у конфліктних ситуаціях може виникнути потреба судового захисту прав одного з подружжя.

Враховуючи, що сторони не бажають проживати спільно і припинили сімейні відносини, однак не бажають розлучатися, а встановлення режиму окремого проживання подружжю необхідно для недопущення майнових суперечок на майбутнє, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Враховуючи, що відповідач визнала позовні вимоги повністю, тому суд вважає встановити режим окремого проживання подружжя.

Відповідно до частини 2 статті 119 Сімейного кодексу Українирежим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя.

Керуючись ст.ст. 82, 263-265, 268, 273, ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення режиму окремого проживання подружжя задоволити.

Встановити режим окремого проживання для подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , шлюб між якими зареєстрований 21 серпня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Новоград-Волинського міського управління юстиції, Житомирської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис за № 219.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.Г. Кучина