Справа № 583/1559/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2023 року м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Ільченко В.М.

за участю секретаря Шевченко Я.А.

представник відповідача Шевченка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 у спрощеному позовному провадженні справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК» (Україна, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення 3% річних та інфляційних витрат,

УСТАНОВИВ:

10.04.2023 відкрито провадження в даній справі. Позивач свої вимоги мотивує тим, що 21.12.2006 між ЗАТ «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є АТ «СЕНС БАНК», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №750/4-4376, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 22658 зі сплатою 10,5% річних за користування кредитними коштами. Однак відповідач тривалий час порушував умови кредитного договору та не виконував покладені на нього зобов`язання за кредитним договором, в зв`язку з чим 29.11.2010 Постійно діючий Третейський суд при Асоціації українських банків ухвалив рішення №1636/10, яким позовні вимоги АТ «УКРСОЦБАНК» були задоволені та стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «УКРСОЦБАНК» заборгованість за кредитним договором у сумі 194354,99 грн та витрати по оплаті третейського збору в розмірі 2343,55 грн. Проте, станом на сьогодні рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків по справі №1636/10 залишається невиконаним. Тому просить стягнути з відповідача на користь АТ «СЕНС БАНК» за період з 23.12.2019 по 21.12.2022 відповідно до ст. 625 ЦК України 109079 грн, з них: 3% річних 17491,95 грн, інфляційні витрати 91587,85 грн, а також понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2684 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, зазначивши, що позивачем до позовної заяви не додано ані оригіналу, ані належним чином засвідченої копії рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 29.11.2010. Також до позовної заяви не додано копії ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 23.05.2011, якою задоволено заяву про видачу виконавчого документа та видано АТ «Укрсоцбанк» виконавчий лист на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 29.11.2010 по справі №1636/10 про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованості у сумі 194354,99 грн. Копія виконавчого листа також в матеріалах справи відсутня. Належних та допустимих доказів, що рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків по справі №1636/10 залишається невиконаним позивачем не надано. Крім того, відповідно до умов кредитного договору відповідачу був наданий кредит визначений у валюті Євро, тому посилання позивача на визначення розміру заборгованості в національній валюті України гривні є безпідставними. Таким чином вважає, що немає правових підстав вважати існуючою заборгованість у ОСОБА_1 перед позивачем у вказаному у позовній заяві розмірі та відсутність правових підстав для стягнення 3% річних та інфляційних витрат. Крім того, 30.03.2016 ПАТ «УКРСОЦБАНК» зверталося до суду з позовною заявою про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за договором про надання кредиту №750/4-4376 від 21.12.2002 станом на 17.02.2016 у сумі 40544,69 Євро та витрати по сплаті судового збору. Рішенням суду від 02.03.2018 позовні вимоги ПАТ «УКРСОЦБАНК» залишено без задоволення. 17.05.2019 АТ «УКРСОЦБАНК» знову звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором №750/4-4376 від 21.12.2006. Однак ухвалою суду від 16.12.2019 провадження у справі було закрито відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України. Також зазначив, що АТ «АЛЬФА-БАНК» та в подальшому АТ «СЕНС БАНК», як юридична особа була створена та зареєстрована відповідно до законодавства України, однак кінцевими бенефіціарними власниками цього банку є виключно громадяни РФ ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що за відсутності доказів проживання вказаних осіб на території України на законних підставах, відповідно до п. 10-2 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», виключає можливість стягнення та вчинення виконавчих дій за виконавчими листами, виданими на користь стягувачів, які є громадянами РФ. Тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення представника відповідача, дослідив письмові докази, дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Положеннями ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Установлено, що 21.12.2006 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є АТ «СЕНС БАНК», та ОСОБА_1 укладено договір кредиту №750/4-4376, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 23720 Євро зі сплатою 10,5% річних.

У позовній заяві позивач стверджує, що 29.11.2010 Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків винесено рішення по справі №1636/10, яким позовні вимоги АТ «УКРСОЦБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №750/4-4376 задоволено в повному обсязі, стягнуто з відповідача заборгованість по договору кредиту в сумі 194354,99 грн та третейський збір у сумі 2343,55 грн. 23.05.2011 Дніпровський районний суд м. Києва постановив ухвалу у справі №6-1593/11, якою задовольнив заяву про видачу виконавчого документу та видав АТ «УКРСОЦБАНК» виконавчий лист на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 29.11.2010 по справі №1636/10. Проте відповідач рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків не виконує.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77, ст. 79, ч. 1 ст. 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з чч. 5-7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

На підтвердження своїх позовних вимог позивачем надана копія ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 23.05.2011 №6-1593/11, без відмітки про набрання нею законної сили, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 29.11.2010 по справі №1636/10.

Також позивачем надано розрахунок вимог банку у зв`язку з неповерненням ОСОБА_1 кредитної заборгованості за кредитним договором №750/4-4376 від 21.12.2006, відповідно до якого за період з 23.12.2019 по 22.12.2022 3% річних складає 17491,95 грн, а інфляційні витрати 91587,85 грн., а всього заборгованість складає 109079,80 грн.

Копія рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 29.11.2010 у справі №1636/10 та копія ухвали суду щодо видачі виконавчого листа на примусове виконання вказаного рішення, на які посилається у позовній заяві позивач, суду не надані.

Натомість, стороною відповідача надана копія рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02.03.2018 №583/1072/16-ц, яке набрало законної сили 20.04.2018, яким залишено без задоволення позовні вимоги ПАТ «УКРСОЦБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №750/4-4376 від 21.12.2006, яка станом на 17.02.2016 склала 40544,69 Євро, що становила за курсом НБУ станом на 17.02.2,81 грн, оскільки на час звернення позивача до суду строк позовної давності як щодо вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, так і до вимог про стягнення відсотків та пені сплинув.

Також надана копія ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16.12.20219 №583/4453/19, яка набрала законної сили 02.01.2020, якою закрито провадження по справі за позовом АТ «АЛЬФА-БАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №750/4-4376 від 21.12.2006 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України в зв`язку з набранням законної сили рішенням суду, ухваленим з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру боржників від 02.06.2023 інформація в цьому реєстрі щодо ОСОБА_1 відсутня.

Отже, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт існування заборгованості за кредитним договором №750/4-4376 від 21.12.2006, в зв`язку з чим відсутні правові підстави для стягнення трьох відсотків річних та інфляційних витрат, визначених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволені позовних вимог за недоведеністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 599, 611, 625 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 06 червня 2023 року.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області В.М. Ільченко