Житомирський апеляційний суд
Справа №274/4642/21 Головуючий у 1-й інст. Хуторна І.Ю.
Категорія 39 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Микитюк О.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників у м. Житомирі цивільну справу №274/4642/21 за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04 серпня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Хуторної І.Ю. у м. Бердичеві,

в с т а н о в и в :

У липні 2021 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі Банк, Товариство, Позивач) звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Мonobank» від 26.02.2019 у розмірі 95186,76 грн станом на 07.06.2021 та судові витрати.

В обґрунтування позову зазначено, що в жовтні 2017 року Банк запустив новий проект «Мonobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Мonobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках «Мonobank» за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю цього проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в Акціонерному товаристві «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

26 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 26.02.2019. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови. На підставі укладеного договору ОСОБА_1 отримав кредит у гривнях у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту в розмірі до 100 000 грн з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом (38,4% річних), зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом понад встановлені строки у розмірі 6,4% на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом (76,8% річних). У зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань, станом на 07.06.2021 утворилася заборгованість, що становить 95186,76 грн та складається із: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 95186,76 грн.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04 серпня 2022 року позов задоволено частково та стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «monobank» від 26.02.2019 станом на 07.06.2021 у розмірі 42 602,55 грн. У задоволенні решти позову відмовлено та вирішено питання судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Універсал Банк», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та розподілити судові витрати.

В обґрунтування апеляційної скарги Банк зазначає, що підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що він ознайомлений з Умовами обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», Тарифами за карткою Monobank, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, та отримав їх примірники в мобільному додатку. Відповідач висловив свою згоду з вказаними документами в електронному вигляді у мобільному застосунку «monobank» шляхом застосування клієнтом електронного цифрового підпису. Відтак, сторонами погоджені усі істотні умови договору. Виконаний банком розрахунок заборгованості є належним доказом, котрий підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний розпис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів, період, за який нарахована заборгованість.

Крім того, згідно виписки розмір боргу станом на 12.07.2021 в графі заборгованість (станом на 12.07.2021) за платіжною картою становить 95167,76 грн. Платіж в розмірі 19,00 грн за 09.06.2021 не включено до розрахунку заборгованості доданому до позовної заяви, що виконано станом на 07.06.2021.

Таким чином, дійшовши висновку, що проценти не були погоджені сторонами та були списані банком, суд мав би зробити розрахунок: від суми заборгованості відняти списані відсотки.

Таким чином, розрахунок мав би бути наступним: заборгованість за платіжною картою відняти списані відсотки, що в даному випадку становило б: 95186,76 -39397,66 = 55789,10 грн заборгованості за платіжною картою.

Отже, висновок суду , що банком надано 104139,17 грн, та в цей період відповідач вніс 61536,62 грн, відтак різниця у вигляді боргу становить 42602,55 грн є безпідставним. Оскільки, відповідач використовував не лише кредитні, але й власні кошти. Тобто, за умови якби банк надав безпроцентний кредит згідно виписки різниця між отриманими в кредит коштами та погашеними становила би 55789,10 грн, а не 42602,55 грн.

Проте даний висновок суду першої інстанції суперечить умовам, укладеного між сторонами договору та фактичним обставинам справи.

Також, ОСОБА_1 додатково та неодноразово скористався послугою «Переведення витрати у розстрочку», за якою Банк надає Клієнту Кредит з метою здійснення платежу на строк, визначеній у Заяві Клієнта, а Клієнт зобов`язується повернути суму Кредиту та сплатити Комісію за надання фінансового інструменту і відсотки у складі Щомісячних платежів. Суд першої інстанції не дослідив належним чином додані докази, а саме виписку, в якій і було відображено платіж переведення витрат в розстрочку.

Банк вважає, що судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про стягнення із відповідача 95186,76 грн заборгованості за Договором про надання банківських послуг від 26.02.2019.

Ухвалами Житомирського апеляційного суду від 25.04.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та 28.04.2023 справу призначено до розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України (ч.1 ст. 368 ЦПК України).

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.5 ст.268, ст.381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення зважаючи на таке.

Задовольняючи частково позовні вимоги, місцевий суд виходив з того, що оскільки банком надано відповідачу грошові кошти в розмірі 104 139,17 грн та в цей період відповідач вніс на рахунок 61 536,62 грн із відповідача належить стягнути 42602,55 гривень боргу.

Однак повністю погодитись з такими висновками неможна виходячи з наступного.

Судом установлено, що 26.02.2019 ОСОБА_1 підписав анкету-заяву за якою Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення (а.с.10).

До кредитного договору банком долучено витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (а.с.16-36).

Відповідно до розрахунку боргу та довідки про рух коштів АТ «Універсал банк» нарахувало відповідачу заборгованість за кредитним договором від 26.02.2019 у розмірі 95 186,76 грн, що складає залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) (а.с.7-9, 42-50 ).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 № 342/180/17, Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, і лише факт підписання умов може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Із виписки по рахунку також вбачається, за період 26.02.2019 до 12.07.2021 за рахунок тіла кредиту погашалися нараховані відсотки, розмір яких сторонами не узгоджувався, і тим самим збільшувалося тіло кредиту, в подальшому на цю суму боргу банк знову нараховував проценти у розмірі, який не визначений кредитним договором.

Із довідки про рух коштів за рахунком відповідача вбачається, що ОСОБА_1 протягом 2019-2021 років банком надано, шляхом оплати товарів, послуг, перерахування грошових коштів на інші рахунки 104 139,17 грн та в цей період відповідач вніс на рахунок 61 536,62 грн (а.с.42-50).

Достовірність відображених у виписці банку відомостей щодо отримання та повернення грошових коштів відповідачем не оспорюється.

Розмір встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у сумі 20 000,00 грн, який у подальшому було збільшено до 45 000 грн підтверджується довідкою про рух коштів за рахунком (а.с.10, 42-50, 78).

3 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) прийнято постанову щодо стягнення грошових коштів по договору приєднання, за змістом якої банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Із аналізу прийнятої Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) постанови від 3 липня 2019 року, висновки якої щодо застосування відповідних норм права в силу положень частини 4 статті 263 ЦПК України підлягають врахуванню, встановлено, що Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених раніше у рішеннях Верховного Суду України, та орієнтувала судову практику у справах, де банк звертається до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором, укладеним шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на те, що на підставі норм матеріального права, які застосовуються до стандартної (типової) форми кредитного договору, не підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами та застосуванню відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

При здійсненні розрахунку заборгованості суд першої інстанції не врахував наступного.

Згідно виписки розмір боргу станом на 12.07.2021 в графі заборгованість (станом на 12.07.2021) за платіжною картою становить 95167,76 грн Платіж в розмірі 19,00 грн за 09.06.2021 не включено до розрахунку заборгованості доданому до позовної заяви, що виконано станом на 07.06.2021.

Дійшовши висновку, що проценти не були погоджені сторонами та були списані банком, суд мав би зробити розрахунок: сума заборгованості відняти списані відсотки.

З огляду на викладене розрахунок має бути наступний: заборгованість за платіжною картою відняти списані відсотки - 95186,76 - 39397,66 = 55789,10 грн заборгованості за платіжною картою.

Отже, висновки місцевого суду, що банком надано 104139,17 грн, та в цей період відповідач вніс 61536,62 грн, відтак різниця у вигляді боргу становить 42602,55 грн є безпідставним. Так як матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 використовував не лише кредитні, але й власні кошти. Тобто, за умови якби банк надав безпроцентний кредит згідно виписки різниця між отриманими в кредит коштами та погашеними становила би 55789,10 грн, а не 42602,55 грн.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин рішення суду першої інстанції не відповідає матеріалам справи, ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та з порушенням норм матеріального і процесуального права, а відтак відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підлягає зміні.

Відповідно до положень частини першої ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 13 даної статті передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на викладене, виходячи із принципу пропорційності відшкодування судового збору до задоволених вимог також підлягає зміні судове рішення і в частині розміру стягнутого судового збору.

Зокрема з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» підлягає стягненню за подання позовної заяви 1330,44 грн судового збору.

Крім того, у зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволених вимог скарги в розмірі 1409,32 грн.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 13 січня 2022 року змінити, збільшивши суму стягнення з 42 602,55 грн до 55 789,10 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» 1330,44 грн судового збору за подання позовної заяви та 1409,32 грн за подання апеляційної скарги, на загальну суму 2739,76 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді