ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5738/23 Справа № 212/4659/21 Суддя у 1-й інстанції - Власенко М. Д. Суддя у 2-й інстанції - Кішкіна І. В.
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

29 травня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кішкіної І.В.,

суддів: Агєєва О.В., Корчистої О.І.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 січня 2022 року у цивільній справі №212/4659/21 за позовом Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про визнання дій незаконними, визнання недійсними окремих пунктів та в цілому кредитного договору,

в с т а н о в и в:

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 січня 2022 року позов Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про визнання дій незаконними, визнання недійсними окремих пунктів та в цілому кредитного договору відмовлено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 26 травня 2023 року цивільна справа надійшла до Дніпровського апеляційного суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 січня 2022 року, посилаючись на те, що про наявність вказаного рішення йому стало відомо 10 квітня 2023 року після повідомлення АТ КБ «Приватбанк» про наявність судового рішення.

Вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

«Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Накладення обмеження дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Воловік проти України» від 6 грудня 2007 року).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 354 ЦПК України).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Частиною третьою статті 354 ЦПК України передбачено, що строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Результат аналізу вказаної правової норми дає підстави для висновку, що сплив річного строку з дня складення повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження, тобто законодавець імперативно встановив процесуальні обмеження для оскарження судового рішення зі спливом річного строку.

Згідно із частиною 1 статті статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, ЄСПЛ визнає легітимними обмеженнями встановлені державами - членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення ЄСПЛ у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Аналогічний правовий висновок виклав Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

У даній справі, встановлено, що 31 січня 2022 року Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ухвалив рішення, яким первісний позов АТ «Банк Кредит Дніпро» задовольнив та відмовив у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 .

При цьому матеріали справи містять відомості про належне повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи 31 січня 2022 року (а.с. 205-206, том 1).

Крім того, ОСОБА_1 зареєстровий в підсистемі Електронний суд, тому був повідомлений про ухвалення судового рішення, також копія рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 січня 2022 року була направлена на його поштову адресу, яку він зазначав у заявах.

Частиною другою статті 2 Закону України від 22 грудня 2005 року № 3262-IV «Про доступ до судових рішень» (далі - Закон № 3262-IV) визначено, що усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Згідно з частиною третьою статті 3 Закону № 3262-IV суд загальної юрисдикції вносить до Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР) всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту.

Обставини щодо встановлення дати складення повного судового рішення мають визначальне значення для правильного вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження.

Аналіз Єдиного Державного реєстру судових рішень (https://reestr.court.gov.ua) свідчить про те, що рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 січня 2022 року було внесене судом до ЄДРСР 04 лютого 2022 року і оприлюднене в цьому реєстрі 07 лютого 2022 року.

З апеляційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся через підсистему Електронний суд 11 травня 2023 року, тобто після спливу більш ніж 1 року та 4 місяців з дня ухвалення судового рішення, що є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження незалежно від поважності причин пропуску такого строку.

Відповідно до статті 44 ЦПК України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 3 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Аналізуючи наведене вище, апеляційний суд приходить до висновку, що оскільки апеляційну скаргу подано після спливу одного року з дня складення повного тексту оскарженого судового рішення, зазначені заявником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження необґрунтовані, тому наявні підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження, виходячи з вимог частини другої статті 358 ЦПК України.

При цьому поважність причин пропуску такого строку значення немає.

У рішенні від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13, ЄСПЛ зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення ЄСПЛ від 3 грудня 2003 року у справі «Рябих проти Росії», заява № 52854/99).

Такий висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 15 лютого 2023 року у справі № 208/805/20 (провадження 61-12525св22), від 23 листопада 2022 року у справі № 754/2141/19 (провадження № 61-12322св21), від 19 серпня 2020 року у справі № 523/1781/16-ц (провадження № 61-3526св20), від 18 листопада 2020 року у справі № 493/1858/16-ц (провадження № 61-11368св20), від 30 червня 2021 року у справі № 613/1166/15-ц (провадження № 61-22084св19) та від 01 грудня 2021 року у справі № 171/506/15 (провадження № 61-10887св21).

З огляду на викладене вище, з урахуванням положень частини 2 статті 358 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 січня 2022 року, слід відмовити.

Керуючись статтями 354, 358, 367 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 січня 2022 року у цивільній справі №212/4659/21 за позовом Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про визнання дій незаконними, визнання недійсними окремих пунктів та в цілому кредитного договору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: І.В. Кішкіна

О.В. Агєєв

О.І. Корчиста