справа № 691/648/16-ц
провадження № 4-с/691/4/23
УХВАЛА

01 червня 2023 року Городищенський районний суд Черкаської області

в складі :

судді Черненка В.О.

за участю секретаря судових засідань Шаповал Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городище скаргу ОСОБА_1 , за участі заінтересованих осіб начальника Городищенського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тараненко Інни Іванівни, ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в обґрунтування зазначив, що заочним рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 27.10.2016 року у справі № 691/648/16 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 493955 грн. та судові витрати в сумі 4939,56 грн.

На підставі вказаного вище рішення ОСОБА_2 було видано виконавчий лист Городищенського районного суду Черкаської області від 28.11.2016 року у справі № 691/648/16 про стягнення заборгованості з заявника на суму 498894,56 грн.

Постановою головного державного виконавця Городищенського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції в Черкаській області Статніком О.О. від 01.12.2017 року на підставі вказаного виконавчого листа було відкрито виконавче провадження № 55293079.

07.05.2021 року в межах цього виконавчого провадження державним виконавцем була винесена постанова про арешт коштів боржника, згідно якої було вирішено накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

На виконання цієї постанови було накладено арешт на кошти, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , що відкритий в АТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до ч. 1,2 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається: 1) у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, 2) відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, 3)у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів, зокрема аліментів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувана або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Зазначена норма права визначає кошти, що складають заробітну плату як особливий об`єкт, на який може бути звернуто стягнення на виконання виконавчого документа, та обмежує таке стягнення відсутністю інших коштів та/або об`єктів для стягнення, видами боргових зобов`язань (періодичні платежі) та сумою стягнення.

При цьому у відповідності до п. 4, 8 та 9 розділу X Інструкції з організації примусового виконання рішень контроль за правильним і своєчасним відрахуванням із заробітної плати та інших доходів боржника здійснюється виконавцем за власною ініціативою (пункт 4 розділу X Інструкції), а за кожною постановою про стягнення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, з якими боржник перебуває у трудових відносинах, щомісяця та після закінчення строку відповідних виплат або у разі звільнення працівника подається окремий звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою у додатку 9 до Інструкції). Звіт про здійснені відрахування та виплати долучається до матеріалів виконавчого провадження. Зазначений додаток № 9 передбачає період звіту, розмір нарахованої заробітної плати, розмір утриманих податків та інших обов`язкових платежів, відсоток стягнення та утриману суму на погашення боргу за виконавчим провадженням.

Таким чином, законодавство покладає зобов`язання з контролю за виконанням стягнення з доходів боржника як на підприємство, установу, організацію, фізичну особу-підприємця, що здійснюють боржнику певні виплати, та зобов`язано направляти виконавцю щомісячні звіти про відрахування з таких доходів, так і на виконавця, який здійснює контроль шляхом отримання таких звітів та їх перевірки з точки зору правильності нарахувань та розміру стягнення. Саме такий звіт надає виконавцю можливість контролю за сумами заробітної плати, які нараховані боржнику за місцем отримання доходів та сумами стягнення, які здійснюються з цього доходу.

Частинами 2 та 3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом - 20 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

З наведених норм права вбачається, що виконавець має повноваження звернути стягнення на заробітну плату боржника лише за відсутності іншого майна, на яке можливо звернення стягнення та для виконання рішення про стягнення періодичних платежів, однак у розмірі не більше 20 відсотків за наявності одного виконавчого документа та 50 відсотків заробітної плати за наявності декількох виконавчих документів (зведене виконавче провадження). Таке стягнення здійснюється підприємствами, установами, організаціями фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Встановлення відрахувань у певному відсотковому визначенні від заробітної плати боржника покликане гарантувати людині право на своєчасне, у передбачені законом строки, одержання винагороди за працю, що становить одне з основних трудових прав людини, тому й законодавець обмежив розмір будь - яких утримань із заробітної плати, і таке обмеження є законодавчо встановленою забороною на накладення арешту на заробітну плату, що виплачена боржнику після таких утримань, або частину заробітної плати, що перевищує граничну межу таких відрахувань.

Накладення арешту на кошти, що складають заробітну плату боржника після здійснення утримань із неї за виконавчими документами та понад встановлений законом розмір для відрахувань із заробітної плати, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання винагороди за працю та достойні умови життя.

Таким чином, не може бути накладений арешт на кошти що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, таке обмеження не розповсюджується.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на кошти, що знаходяться на цьому рахунку, заборонено законом.

При цьому передбачене абз. 2 ч. 2 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до п.п. 1 ч. 4 ст. 59 цього Закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.

Для боржника надання вищевказаних підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення спричинених негативних наслідків. Однак це не виключає зобов`язання банку при виконанні приписів державного та/або приватного виконавця окремо від боржника повідомити виконавця про неможливість накладення арешту на грошові кошти боржника у зв`язку з забороною встановленою законом.

Одночасно слід звернути увагу, що наявність у виконавчому провадженні звітів підприємства, установи, організації, фізичної особи-підприємця, що здійснюють боржнику певні виплати про нарахування доходів та розмір утримань з цього доходу на погашення боргу, надає можливість виконавцю здійснювати не тільки контроль за правильністю такого утримання, а й можливість визначення розмір коштів, які складають дохід боржника, з якого здійснення стягнення неможливе.

Висновок про те, що зарахування коштів заробітної плати на картковий рахунок змінює їх правову природу і в зв`язку з чим, на ці кошти можливе накладання арешту у виконавчому провадженні є помилковим.

Арешт може накладатись на кошти, а не на рахунок (абз. 1 ч. 2 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження»), а обмеження звернення стягнення на кошти заробітної плати, які знаходяться на рахунку боржника, підпадають під випадки «кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом»(абз. 2 ч. 2 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.04.2022 року у справі № 756/8815/20, реєстр № 104728588.

В даному випадку грошові кошти, які містяться на рахунку № НОМЕР_1 і на які накладено арешт, є заробітною платою (грошовим забезпеченням) боржника, яке він одержує від військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до п. 10-2 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про виконавче провадження», тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації).

Воєнний стан в Україні запроваджено Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим ЗУ від 24.02.2022 року №2102-1Х та в даний час продовжує свою дію.

Стягнення коштів у виконавчому проваджені № 55293079 не є аліментами, а ОСОБА_1 не є громадянином Російської Федерації.

За таких обставин звернення стягнення на заробітну плату (грошове забезпечення) боржника, яка міститься на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ КБ «Приватбанк», в розмірі більше ніж 20 % заборонено законом, а в період дії воєнного стану заборонено взагалі.

Отже в даному випадку арешт з грошових коштів на рахунку заявника має бути знятий, оскільки вказані кошти є заробітною платою (грошовим забезпечення) заявника та звернення стягнення на ці кошти заборонено законом.

27.12.2022 року державний виконавець направив до банку платіжну вимогу № 55293079 на списання коштів із вищевказаного рахунку ОСОБА_1 , на підставі якої з рахунку були списані кошти в розмірі 42468,68 грн. При цьому частина цих коштів в розмірі 42466,54 грн. є заробітною платою, яка була зарахована на рахунок 07.12.2022 року від військової частини НОМЕР_2 .

З урахуванням вказаних вище положень закону заявник звернувся до державного виконавця із заявою від 08.03.2023 року, в якій просив зняти арешт з коштів на рахунку та повернути на рахунок грошові кошти в сумі 42466,54 грн. До заяви були додані наступні документи, а саме: копія довідки з місця роботи; копія довідки установи банку; копія виписки по рахунку.

Заява була направлена до Городищенського ВДВС 08.03.2023 року поштою (цінним листом з описом вкладення № 900) та отримана відділом ДВС 14.03.2023 року.

Тобто, 14.03.2023 року державний виконавець отримав достатнє документальне підтвердження того, що грошові кошти на рахунку боржника є заробітною платою (грошовим забезпеченням) та звернення стягнення на ці кошти заборонено законом.

У зв`язку з цим виконавець зобов`язаний був невідкладно зняти арешт з коштів на рахунку № НОМЕР_1 в А`Г КБ «Приватбанк» та повернути на рахунок безпідставно списані з нього кошти в сумі 42466,54 грн.

Однак арешт з коштів знятий не був. Кошти на рахунок не повернені.

Отже бездіяльність державного виконавця щодо незняття арешту з грошових коштів на рахунку боржника та неповернення стягнутих з цього рахунку коштів с неправомірною.

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Про порушення своїх прав заявник міг довідатися 15.03.2023 року, на наступний день після отримання державним виконавцем заяви про зняття арешту та повернення коштів з документами, які підтверджують, що грошові кошти на рахунку є заробітною платою (грошовим забезпеченням) і на них заборонено звернення стягнення.

Враховуючи вище викладене, просив визнати неправомірною бездіяльність начальника Городищенського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тараненко І.І., яка полягає у незнятті арешту з коштів на рахунку № НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк» на підставі заяви боржника від 08.03.2023 року; визнати неправомірною бездіяльність начальника Городищенського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тараненко І.І., яка полягає у неповерненні на рахунок № НОМЕР_1 в АТІ КБ «Приватбанк» безпідставно стягнутих грошових коштів в сумі 42466,54 грн. на підставі заяви боржника від 08.03.2023 року; зняти арешт, накладений постановою начальника Городищенського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тараненко І.І. від 07.05.2021 року у виконавчому провадженні № 55293079 на грошові кошти, що містяться на рахунку № НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 ; зобов`язати начальника Городищенського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тараненко І.І. повернути на рахунок № НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 кошти в сумі 42466,54 грн. стягнуті згідно платіжної вимоги № 55293079 від 27.12.2022 року.

У судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Стратілатов К.Г. підтримав скаргу, посилаючись на обставини викладені в ній, при цьому, вказавши, що в даній скарзі маються нові обставини, які дослідженню в судовому засіданні при розгляді попередньої скарги не підлягали, а саме те, що згідно довідки АТ КБ «ПриватБанку» ОСОБА_1 має в АТ КБ «ПриватБанк» картку НОМЕР_3 на яку отримує заробітні виплати та саме сума 42 466,54 грн., яка згідно виписки АТ КБ «ПриватБанку» є заробітною платою ВЧ НОМЕР_4 , коментар до платежу: ID 55К703И56E2ALNAGA2R8, ID: 86215021#MN=1084/280853P=ZPON#MR= була стягнута в повному обсязі державним виконавцем.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 адвокат Ляшенко А.В. у судовому засіданні вимоги скарги не визнала та просила у її задоволенні відмовити, оскільки частина вимог скарги вже була предметом розгляду у справі № 691/648/16-ц провадження № 4-с/691/2/23. 15.12.2022 року представником скаржника була направлена аналогічна за змістом скарга до Городищенського районного відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Предметом цієї заяви було зняття арешту з коштів на банківському рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_1 у АТ КБ «Приватбанк». Оскільки відповіді на дану заяву Городищенським РВ ДВС надано не було, то представник скаржника звернувся до суду.

07.03.2023 року Городищенським районним судом Черкаської області (суддя Синиця Л.П.) було винесено ухвалу у справі № 648/691/16-ц (провадження № 4- с/691/2/23). Дана ухвала не оскаржувалась та набрала чинності.

Тепер скаржник звертається до суду з аналогічною скаргою. Зміни в поданих документах полягають лише в тому, що заява про зняття арешту, адресована до Городищенського РВДВС цінним листом з описом вкладеного, а не рекомендованим листом; розширене законодавче обґрунтування. Проте прохальна частина та сама: (1) зняти арешт та (2) повернути на рахунок в АТ КБ ПриватБанк на ім`я ОСОБА_1 кошти, стягнуті згідно платіжної вимоги від 27.12 22 року. Не отримавши відповіді, скаржник знову звертається до суду.

Предмет скарги не змінився, за виключенням дати заяви, на яку посилається скаржник. В той же час, відповідно до довідки АТ КБ Приватбанк № R2TL3P85TQOOF027 від 09.02.2022 року, заявнику відкрито картку, на яку він отримує зарплатні виплати. Також на вказану карту (рахунок) може бути зарахована будь-яка виплата (переказ). Відповідно до п. 69 Постанови Національного банку України № 162 від 29.07.2022 року «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття та закриття рахунків користувачам надавачами платіжних послуг з обслуговування рахунків», Банк відкриває фізичній особі окремий поточний рахунок для зарахування виключно заробітної плати, стипендії, пенсії, соціальної допомоги та інших передбачених законодавством України соціальних виплат у порядку, визначеному в пункті 60 розділу V цієї Інструкції, або використовує вже відкритий для цих цілей рахунок. Клієнт зобов`язаний під час відкриття окремого рахунку в заяві про відкриття поточного рахунку в реквізиті «Додаткова інформація» зазначити, що рахунок відкривається для зарахування заробітної плати, стипендії, пенсії, соціальної допомоги та інших передбачених законодавством України соціальних виплат. Така інформація для діючого поточного рахунку зазначається в додатковому договорі до договору банківського рахунку. Саме такі умови має містити договір про відкриття рахунку (п. 60 вищезазначеної Постанови № 162).

Отже, оскільки у довідці зазначено, що на картку (розрахунковий рахунок) може бути зарахована будь-яка виплата (переказ), то даний рахунок не є рахунком зі спеціальним режимом. Відповідно до ч.1 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження», стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання (п. 7 ч. 3 ст. 18, ч. 2 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження»). В силу п. 1 ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Такого підтвердження заявником не надано. Це ж підтверджує і лист АТ КБ Приватбанк від 13.12.2022 року. Рахунок ОСОБА_1 не відноситься до жодних з перерахованих рахунків, отже, у державного виконавця не було підстав для зняття арешту з рахунку. Тому вважає скаргу необґрунтованою та такою, що до задоволення не підлягає.

Начальник Городищенського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тараненко І.І. у судовому засіданні, заперечувала щодо задоволення скарги, посилаючись на правомірність своїх дій та вказала, що суддею Синицею Л.П. вже розглядалась скарга ОСОБА_1 про зняття арешту з даного рахунку та була винесена ухвала про відмову у її задоволенні, що в попередній скарзі, що в даній розглядається питання зняття арешту з одного й того ж самого рахунку. Зазначила, що дійсно на виконанні у відділі ДВС знаходиться зведене виконавче провадження, яке було відкрите у 2018 році та винесені відповідні постанови. В період з 2018 року по грудень 2022 року здійснювалися відрахування із доходів ОСОБА_1 у розмірі 20 відсотків. У грудні 2022 року виконавче провадження було зупинено в зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 у лавах Збройних Сил України. Відповідно до чинного законодавства державний виконавець не може вчиняти жодних дій в рамках зупиненого провадження. Враховуючи викладене, просила відмовити у задоволенні скарги.

Вислухавши представника скаржника ОСОБА_1 адвоката Стратілатова К.Г., представника заінтересованої особи ОСОБА_2 адвоката Ляшенко А.В., начальника Городищенського відділу ДВС Тараненко І.І., вивчивши скаргу та додані до неї документи, суд вважає наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 17 ЗУ «Про виконавче провадження», сторони можуть реалізувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Особиста участь фізичної особи у виконавчому провадженні не позбавляє її права мати представника, крім випадку, коли боржник згідно з рішенням зобов`язаний вчинити певні дії особисто.

Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду, зокрема, у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Згідно із ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Питання організації, порядку та умов виконання судових рішень і рішень інших органів, що підлягають примусовому виконанню, зокрема звернення стягнення на кошти боржника на рахунках в банках, передбачені як ЗУ «Про виконавче провадження», так і Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року (далі - Інструкція).

Як встановлено у судовому засіданні заочним рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 27.10.2016 року у справі № 691/648/16 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 493955 грн. та судові витрати в сумі 4939,56 грн. На підставі вищевказаного рішення Городищенським районним судом Черкаської області 28.11.2016 року ОСОБА_2 було видано виконавчий лист № 691/648/16 про стягнення заборгованості з заявника на суму 498894,56 грн.

Постановою головного державного виконавця Городищенського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції в Черкаській області Статніком О.О. від 01.12.2017 року на підставі вказаного виконавчого листа було відкрито виконавче провадження № 55293079.

07.05.2021 року в межах виконавчого провадження № 55293079 державним виконавцем була винесена постанова про арешт коштів боржника, згідно якої було вирішено накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

На виконання цієї постанови було накладено арешт на кошти, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , що відкритий в АТ КБ «Приватбанк».

27.12.2022 року державний виконавець направив до банку платіжну вимогу № 55293079 на списання коштів із вищевказаного рахунку ОСОБА_1 , на підставі якої з рахунку були списані кошти в розмірі 42468,68 грн.

08.03.2023 року, заявник звернувся до державного виконавця із заявою, в якій просив зняти арешт з коштів на рахунку та повернути на рахунок грошові кошти в сумі 42466,54 грн. в зв`язку з тим, що вони є заробітною платою, яка була зарахована на рахунок 07.12.2022 року від військової частини НОМЕР_2 .

До заяви були додані копія довідки про доходи з місця роботи, копія довідки установи банку, копія виписки по рахунку.

Згідно довідки про доходи, ОСОБА_1 дійсно працює у військовій частині НОМЕР_2 (курсант), основне місце роботи та загальна сума доходу за період з 02.11.2022 року по 31.12.2022 року склала 43113 гривень 00 копійок. Згідно примітки: військовослужбовець солдат ОСОБА_1 дійсно отримує грошове забезпечення на карту для виплат АТКБ «Приватбанк».

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанку», ОСОБА_1 має в АТ КБ «ПриватБанк» картку НОМЕР_3 на яку отримує зарплатні виплати. Також, на вказану картку (рахунок) може бути зарахована будь-яка виплата (переказ).

Відповідно до виписки по рахунку, в період з 01.12.2022 року по 09.12.2022 року на нього поступили грошові кошти в сумі 42 466,54 грн., які є заробітною платою ВЧ НОМЕР_4 , коментар до платежу:ID 55К703И56E2ALNAGA2R8, ID:

НОМЕР_5 #MN=1084/280853P=ZPON#MR=.

Заява була направлена до Городищенського ВДВС 08.03.2023 року поштою (цінним листом з описом вкладення № 900) та отримана відділом ДВС 14.03.2023 року, що підтверджується доданими до скарги доказами.

Згідно листа-відповіді державного виконавця №4785 від 17.03.2023 року, останнім було відмовлено у задоволенні заяви.

Суд вважає, що саме зазначені дії державного виконавця, а саме: дії виконавця після отримання ним 14.03.2023 року заяви скаржника (боржника у виконавчому провадженні) від 08.03.2023 року щодо зняття арешту з грошових коштів, які є його заробітною платою та повернення їх знову на його рахунок і є предметом поданої ним цієї скарги до суду, а тому, посилання представника стягувача ОСОБА_2 та державного виконавця в своїх запереченях та в судовому засіданні на те, що зазначені дії державного виконавця вже були предметом судового розгляду, є помилковими, оскільки попереднім складом суду, в справі №691/648/16-ц, провадження №4-с/691/23 оскаржувалися дії державного виконавця після отримання ним іншої заяви скаржника від 15.12.2022 року.

Таким чином, державний виконавець, отримавши від скаржника заяву від 08.03.2023 року з наведеними вище додатками достеменно знав, що з його рахунку списані грошові кошти, які є заробітною платою останнього, проте, ніяких дій щодо захисту прав боржника, не вчинив.

Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 68 ЗУ «Про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається: 1) у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, 2) відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, 3) у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів, зокрема аліментів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Зазначена норма права визначає кошти, що складають заробітну плата як особливий об`єкт, на який може бути звернуто стягнення на виконання виконавчого документа, та обмежує таке стягнення відсутністю інших коштів та/або об`єктів для стягнення, видами боргових зобов`язань (періодичні платежі) та сумою стягнення.

Порядок звернення стягнення на заробітну плату також визначається ч.3 ст.68 ЗУ «Про виконавче провадження» та розділом Х «Звернення стягнення на заробітну плату та інші види доходів боржника» Інструкції, у відповідності до яких, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Згідно ч.1 ст.70ЗУ «Про виконавче провадження», розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом - 20 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

З наведених норм права вбачається, що виконавець має повноваження звернути стягнення на заробітну плату боржника лише за відсутності іншого майна, на яке можливо звернення стягнення та для виконання рішення про стягнення періодичних платежів, однак у розмірі не більше 20 відсотків за наявності одного виконавчого документа та 50 відсотків заробітної плати за наявності декількох виконавчих документів (зведене виконавче провадження). Таке стягнення здійснюється підприємствами, установами, організаціями фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Таким чином, не може бути накладений арешт на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, таке обмеження не розповсюджується.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на кошти, що знаходяться на цьому рахунку, заборонено законом.

Зняття арешту з коштів, що складають заробітну плату, здійснюється виконавцем відповідно до ч.4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих статус коштів виключно із заробітної плати, або на підставі повідомлення банку про заборону накладення арешту на такий рахунок відповідно до частини другої вищевказаної статті.

Для боржника надання вищевказаних підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення спричинених негативних наслідків. Однак це не виключає зобов`язання банку при виконанні приписів державного та/або приватного виконавця окремо від боржника повідомити виконавця про неможливість накладення арешту на грошові кошти боржника у зв`язку з забороною встановленою законом.

Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, наведеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.04.2022 року у справі № 756/8815/20, провадження 14-218цс21.

В даному випадку, грошові кошти в сумі 42466,54 грн., які надійшли на рахунок № НОМЕР_1 , є заробітною платою (грошовим забезпеченням) боржника, яке він одержує від військової частини НОМЕР_2 , а тому, державний виконавець, отримавши 14.03.2023 року заяву боржника з відповідним письмовим підтвердженням, зокрема, довідкою про доходи з місця роботи, довідкою установи банку, випискою по рахунку, знаючи що відповідні відрахування за виконавчим листом бухгалтерією військової частини не проводились, у відповідності до ч.2 та ч.3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», мав провести утримання відповідної суми та скасувати арешт. Проте, державним виконавцем цього зроблено не було, в зв`язку з чим скарга, в частині визнання бездіяльності не правомірною та зняття арешту з грошових коштів, підлягає до задоволення.

Щодо вимог скаржника визнати неправомірною бездіяльність начальника Городищенського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тараненко І.І., яка полягає у неповерненні на рахунок № НОМЕР_1 в АТІ КБ «Приватбанк» безпідставно стягнутих грошових коштів в сумі 42466,54 грн. на підставі заяви боржника від 08.03.2023 року та зобов`язати начальника Городищенського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тараненко І.І. повернути на рахунок № НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 кошти в сумі 42466,54 грн. стягнуті згідно платіжної вимоги № 55293079 від 27.12.2022 року, то вони до задоволення не підлягають, оскільки механізм повернення надмірно чи незаконно стягнутих грошових коштів з рахунку боржника, Законом № 1404-VIII та Інструкцією, не передбачений.

При розгляді даної скарги, суд вважає помилковими посилання представника скаржника на п. 10-2 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про виконавче провадження», згідно якого, на думку останнього, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, оскільки, на час розгляду скарги, зазначеною нормою встановлені обмеження лише на пенсію та стипендію.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 255, 256, 447, 451 ЦПК України, ст.ст. 1, 3, 18, 74 Закону України «Про виконавче провадження»,

ПОСТАНОВИВ:

скаргу ОСОБА_1 , за участі заінтересованих осіб начальника Городищенського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тараненко Інни Іванівни, ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця, задоволити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність начальника Городищенського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тараненко Інни Іванівни, яка полягає у незнятті арешту з коштів, які є заробітною платою боржника ОСОБА_1 на рахунку № НОМЕР_6 в АТ КБ «Приватбанк» на підставі заяви боржника від 08.03.2023 року.

Зобов`язати начальника Городищенського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тараненко Інну Іванівну зняти арешт, накладений постановою начальника Городищенського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тараненко Інною Іванівною від 07.05.2021 року у виконавчому провадженні № 55293079 на грошові кошти, що є заробітною платою та містяться на рахунку № НОМЕР_6 в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 .

В іншій частині вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 06.06.2023 року.

Суддя В. О. Черненко