КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 824/66/23
провадження № 22-вк/824/76/2023
У Х В А Л А

01 червня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Кирилюк Г.М.,

при секретарі Опришко О. О.

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - адвоката Солодовнік Анни Олександрівни про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 20 березня 2023 року у справі №29/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (третейський суддя Мамченко Ю. В.),

встановив:

28 квітня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява представника ТОВ «Споживчий центр» - адвоката Солодовнік А. О. про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 20 березня 2023 року у справі №29/23 за позовом ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заява обґрунтована тим, що 28.10.2021 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №28.10.2021-100004134, відповідно до п. 1.1 якого, позивач зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 2 500 грн.

Відповідно до п. 10.1 кредитного договору, всі вимоги, які виникають при виконанні даного договору або у зв`язку з ним, або випливають з нього та становлять предмет спору, окрім справ у спорах щодо захисту прав споживачів, підлягають розгляду в Постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків, згідно з регламентом третейського суду. Розгляд здійснюється одноособово суддею, який призначається в порядку, встановленому регламентом Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, що є невід`ємною частиною даної третейської угоди, із яким сторони ознайомилися.

Оскільки грошове зобов`язання за кредитним договором виконано не було, рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 20 березня 2023 року (справа №29/23) з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 5 300 грн та 159,30 грн витрат, пов`язаних з вирішенням спору третейським судом.

У відповідності до ст. 57 Закону України «Про третейські суди», рішення третейського суду, яке не виконано добровільно, підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

В судове засідання учасники справи не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Адвокат Солодовнік А. О. у поданій заяві про видачу виконавчого листа просила розглядати її за відсутності представника ТОВ «Споживчий центр».

Відповідно до ч. 1 ст. 485 ЦПК України неявка сторін чи однієї із сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.10.2021 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №28.10.2021-100004134, відповідно до умов якого, позивач зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 2 500 грн, строком на 42 дні, зі сплатою процентів передбачених договором. Позичальник зобов`язання щодо повернення кредиту належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 09 грудня 2021року становила 5 300 грн.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 20 березня 2023 року (справа №29/23) з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 5 300 грн та 159,30 грн витрат, пов`язаних з вирішенням спору третейським судом.

Рішення третейського суду не виконано, у зв`язку з чим ТОВ «Споживчий центр» подало заяву про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення.

Статтею 487 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду суд постановляє ухвалу про видачу виконавчого листа або про відмову у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду за правилами, встановленими цим Кодексом для ухвалення рішення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про третейські суди» до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає із цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 486 ЦПК України визначено підстави для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

Так, суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо: 1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу виконавчого листа рішення третейського суду скасовано судом; 2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею виконавчого листа, а причини його пропуску не визнані судом поважними; 4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 5) третейська угода визнана судом недійсною; 6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом; 8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу суду відповідну справу; 9) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Велика Палата Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №755/11648/15-ц підтримала правовий висновок Верховного Суду України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1716цс15, та зазначила, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом України від 03 лютого 2011 року «Про внесення зміни до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Тобто незалежно від предмета і підстав позову та незважаючи на те, хто звертається з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Споживчий центр» звернулося до третейського суду з позовом до ОСОБА_1 , який є споживачем банківських послуг (послуг кредитної спілки), про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Водночас, відносини, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян регулюються і Законом України «Про захист прав споживачів» (Постанова Пленуму Верховного Cуду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів»).

Посилання заявника ТОВ «Споживчий центр» на правову позицію Верховного Суду України викладену у постанові від 14 вересня 2016 року у справі №6-223цс16 щодо підсудності спору третейському суду у разі відсутності доказів використання позичальником кредиту для задоволення особистих чи побутових потреб є безпідставним, оскільки обставини у цих справах не є тотожними.

Відповідно до п.7-1 ч.1 ст.1 до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» споживач фінансових послуг - фізична особа, яка отримує, або має намір отримати фінансову послугу для задоволення особистих потреб, не пов`язаних із підприємницькою, незалежною професійною діяльністю.

Згідно з пунктом 1.2 кредитного договору №28.10.2021-100004134, укладеного 28 жовтня 2021 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 , кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (а.с. 7).

Таким чином умови кредитного договору свідчать про те, що такий кредит є споживчим.

Отже, справа за позовом ТОВ «Споживний центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором не була підвідомча третейському суду відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди», що є підставою для відмови у видачі виконавчого листа згідно п. 2 ч. 1 ст. 486 ЦПК України.

Керуючись ст. 141, 260-261, 483-487 ЦПК України, ст. 2, 55, 56 Закону України «Про третейські суди», суд

ухвалив:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 20 березня 2023 року у справі №29/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала за наслідками розгляду заяви про видачу виконавчого листа, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя: Г. М. Кирилюк