Дата документу 01.08.2023 Справа № 336/437/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/437/21
Провадження №22-ц/807/331/23
Головуючий в 1-й інстанції Галущенко Ю.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С. В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,
секретарКниш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2022 року, ухвалене у м. Запоріжжі у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, мотивуючи свої вимоги тим, що позичальник ОСОБА_2 уклав договір № ZPO0GK00000326 та отримав кредит у розмірі 28000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитором у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 14 січня 2027 року для придбання нерухомості житлового будинку АДРЕСА_1 . В забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором АТ КБ «Приват Банк» і ОСОБА_2 18 січня 2007 року уклали іпотечний договір № 8, відповідно до якого ОСОБА_2 передав в іпотеку банку житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить йому на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Несмашною О.С. 18 січня 2007 року за реєстром № 73. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер. Станом на день смерті заборгованість ОСОБА_2 перед банком за кредитним договором № ZPO0GK00000326 від 17 січня 2007 року становить 92104,84 доларів США, з яких: 25521,21 доларів США заборгованість за кредитом, 23124,64 доларів США заборгованість за відсотками, 4360,11 доларів США заборгованість з комісії, 39098,88 доларів США заборгованість з пені. ОСОБА_1 відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України є спадкоємцем першої черги, після смерті ОСОБА_2 , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , є дружиною померлого та протягом встановленого статтею 1270 ЦК України строку від дня відкриття спадщини, не заявила про відмову від неї. Позивачем 04 червня 2020 року була направлена претензія кредитора до П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори. 23 червня 2020 року Банк отримав відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого Позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались. 21 вересня 2020 року до спадкоємця ОСОБА_1 , було направлено лист-претензію, згідно з якої АТ КБ «ПриватБанк» пред`явив вимоги, але відповідачем ніяких дій не було виконано. Посилаючись на те, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину заборгованості за кредитом, позивач просив задовольнити позов, стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № ZPO0GK00000326 від 17 січня 2007 року у розмірі 25251,21 доларів США тіло кредиту, що за курсом НБУ становить 722505,46 грн та понесені судові витрати у розмірі 10837,58 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2022 року позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов Банку в повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції неповно з`ясував фактичні обставини справи, не надав належну оцінку всім доказам у справі, не взяв до уваги той факт, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1269 ЦК України). Відповідач прийняла спадщину померлого боржника ОСОБА_2 , оскільки на час смерті останнього та у теперішній час зареєстрована і проживає за тією ж адресою, що й померлий боржник. Помилковим є висновок суду щодо відсутності у померлого майна, оскільки ціллю укладення кредитного договору є придбання нерухомості житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , який ОСОБА_2 в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором надав Банку в іпотеку, на час смерті житловий будинок належав останньому на праві власності, тобто вищезазначений житловий будинок входить до складу спадщини після померлого ОСОБА_2 .

Постановою Запорізького апеляційного суду від 17 серпня 2022 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задоволено частково. Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2022 року у цій справі скасовано. Прийнято нове судове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № ZPO0GK00000326 від 17 січня 2007 року у розмірі 4993,57 доларів США. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2119,82 грн, за подання апеляційної скарги у розмірі 3181,42 грн, а всього 5301,24 грн.

Постановою Верховного суду від 26 жовтня 2022 року, касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», яка підписана представником Демарчук Наталею Олександрівною, задоволено. Постанову Запорізького апеляційного суду від 17 серпня 2022 року у частині незадоволених позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця у сумі 20 527,64 дол. США скасовано та передано в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2022 року у цій справі переглядається в частині вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № ZPO0GK00000326 від 17 січня 2007 року у сумі 20 527,64 дол. США.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 січня 2007 року між ПАТ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № ZPO0GK00000326.

Відповідно до укладеного договору ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 28 000 дол. США зі сплатою 12,00 % на рік за користування кредитором на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14 січня 2027 року.

Ціллю укладення кредитного договору № ZPO0GK00000326 від 17 січня 2007 року між ОСОБА_2 та АТ КБ «Приват Банк» є придбання нерухомості житлового будинку АДРЕСА_1 .

Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № ZPO0GK00000326 від 17 січня 2007 року АТ КБ «Приват Банк» і ОСОБА_2 18 січня 2007 року уклали іпотечний договір № 8, відповідно до якого ОСОБА_2 надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 .

Вказане нерухоме майно належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Несмашною О. С. 18 січня 2007 року за реєстром № 73, витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданий орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» за реєстровим номером № 16357772, а також інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованого 15 серпня 2022 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

ОСОБА_2 свої зобов`язання за вказаним договором не виконував, на вимоги банку не реагував.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором № ZPO0GK00000326 від 17 січня 2007 року станом на день смерті останнього становить 92 104,84 дол. США, з яких: 25 521,21 дол. США заборгованість за кредитом, 23 124,64 дол. США заборгованість за відсотками, 4 360,11 дол. США заборгованість з комісії, 39 098,88 дол. США заборгованість з пені.

Банк зазначав, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 25 521,21 дол. США, що еквівалентна курсу НБ України станом на 15 жовтня 2020 року 722 505,46 грн, яка складається з: 25 251,21 дол. США заборгованість за кредитом, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості.

На час смерті ОСОБА_2 був зареєстрований за однією адресою: АДРЕСА_1 , з дружиною ОСОБА_1 , що підтверджується ксерокопіями їхніх паспортів громадян України, а також довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 01-71/4755 від 29 березня 2021 року.

Відповідно до довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 01-12/00/366 від 18 грудня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані наступні особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 24 лютого 2007 року по теперішній час, інформація про смерть відсутня; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 24 лютого 2007 року по теперішній час.

Позивачем була направлена 04 червня 2020 року П`ятій Запорізькій державній нотаріальній конторі ГТУЮ у Запорізькій області Міністерство юстиції України від 14 травня 2020 року за № 70117ABXRL012 повідомлення щодо претензії кредитора з проханням включити кредиторські вимоги АТ КБ «Приват Банк» за кредитним договором № ZPO0GK00000326 від 17 січня 2007 року у розмірі 90 514,70 дол. США до спадкової маси, повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком, повідомити банк про звернення спадкоємців із заявами про прийняття спадщини та повідомити банк чи видавалися свідоцтва про право на спадщину.

Згідно відповіді на претензію від 19 червня 2020 року за № 1123/02-14/193-2020, П`ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою ГТУЮ у Запорізькій області Міністерство юстиції України, на підставі претензії банку була заведена спадкова справа № 193 за 2020 рік після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Державним нотаріусом Сидорук К.В. повідомлено, що спадкоємці до нотаріальної контори не звертались. Згідно статей 1281, 1282 ЦК України у разі звернення спадкоємців, вони будуть попереджені про необхідність задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Відомостей щодо доведення вимоги банку до відома спадкоємців нотаріальною конторою до суду не надано.

У матеріалах справи міститься лист-претензія від 03 серпня 2020 року № 70117ABXRL012, яка направлялася відповідачу ОСОБА_1 , з проханням погашення останньою заборгованості спадкодавця ОСОБА_2 у розмірі 9 371,76 дол. США за кредитним договором № ZPO0GK00000326 від 17 січня 2007 року, проте претензія залишена без будь якого реагування.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що спадкоємці ОСОБА_2 повідомили АТ КБ «ПриватБанк» про відкриття спадщини.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням положень статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника, за умови прийняття спадщини, є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину майна, або відсутності спадкового майна особа не набуває статусу спадкоємця, і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна на день його смерті (спадкового майна), вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Судом не встановлено наявність спадкового майна у спадкодавця та позивачем не доведено його наявність на день смерті боржника, його вартість, що унеможливлює стягнення з відповідача заявлених позивачем грошових коштів, та яка за зазначених умов не є спадкоємцем в розумінні статті 1216 ЦК України.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується виходячи з наступного.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (стаття 1281 ЦК (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Тлумачення статті 1281 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) свідчить, що вказана норма не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса.

Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі (стаття 1282 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року у справі № 615/473/20 (провадження № 61-9358св21) зазначено, що: «одним із основних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, закріплений у статтях 12, 81 ЦПК України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ураховуючи предмет спору у зазначеній справі, до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1281 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна».

Суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру (частина третя статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2015 року у справі № 336/9352/14-ц позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором № ZPO0GK00000326 від 17 січня 2007 року в сумі 28 081,97 долар США, що еквівалентно 363 661,51 грн (заборгованість за кредитом 25 435,25 дол. США; заборгованість по процентам за користування кредитом 2 063,54 долари США; заборгованість по комісії за користування кредитом 3 28,11 дол. США; пеня 255,07 дол. США).

Відповідно до вказаного рішення встановлено заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором № ZPO0GK00000326 від 17 січня 2007 року в розмірі 25435,25 дол. США, яка виникла станом на 13.10.2014 року. Вказаний розмір заборгованості, як і розмір заборгованості за тілом кредиту пред`явлений до стягнення за цим позовом - 25521,21 станом на 22.02.2018 року, підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачем.

На виконання вимог ст. 1281 ЦК України дізнавшись про смерть ОСОБА_2 , АТ КБ «Приват Банк» 04 червня 2020 року була направлена претензія кредитора до П`ятої запорізької державної нотаріальної контори.

23 червня 2020 року позивачем було отримано відповідь П`ятої Запорізькою державною нотаріальною конторою, в якій зазначено, що спадкоємці померлого ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АБ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має надати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається готаріусу за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до положень частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З матеріалів справи вбачається, що на час смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у будинку АДРЕСА_1 , були зареєстровані померлий ОСОБА_2 , його дружина ОСОБА_1 , що підтверджується ксерокопіями їх паспортів громадян України, довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 29 березня 2021 року за вих. № 01-71/4755, від 08 грудня 2021 року за вих. № 01-12/01/3661, від 23 грудня 2021 року за вих. № 01-12/01/3855, витягом з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи (т.1 а.с.18,19, 43,44, 67).

Як вбачається із копій матеріалів спадкової справи № 193-2020 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , заведеної 10 червня 2020 року, на підставі претензії кредитора АТ КБ «Приват Банк», заяви ОСОБА_1 про відмову від спадщини матеріали спадкової справи не містять (т.1 а.с.74-85).

Отже, з досліджених судом документів вбачається, що ОСОБА_1 , будучи дружиною спадкодавця, прийняла спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України , адже проживала разом із спадкодавцем на момент її відкриття та не відмовилась від прийняття спадщини в установленому порядку.

Відповідачу ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину не видавалось, однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

21 вересня 2020 року позивачем на адресу місця проживання ОСОБА_1 , була направлена лист-претензія щодо погашення заборгованості, але ніяких дій виконано не було.

Відповідно до положень частини першої статті 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують, і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, позивачем як кредитором спадкодавця належними та допустимими доказами доведено обставини щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1281 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, сформованого 15 серпня 2022 року вбачається, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_2 (а.с.135-137).

Отже, на момент смерті ОСОБА_2 йому на праві власності належав житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який входить до складу спадщини відповідно до статті 1218 ЦК України.

Частиною першою статті 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині.

До обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.

Відповідачка ОСОБА_1 заперечень проти позову не надала.

Судова повістка ОСОБА_1 була направлена на адресу: АДРЕСА_1 , де остання зареєстрована, про що свідчить довідка юридичного відділу департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 01-71/4755 від 29 березня 2021 року (т.1 а.с.43), Витяг з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи, сформованого 12 квітня 2021 року (т.1 а.с.44), проте повернулась з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до п.3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день постановлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітку про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Тобто суд апеляційної інстанції вжив всіх передбачених чинним законодавством України заходів для повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи.

За наявності доказів на підтвердження вимог позову і відсутності заперечень з боку відповідача, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, та прийняти нову постанову про задоволення вимог позову і стягнення з відповідача боргу кредитором спадкодавця у розмірі 20527,64 доларів США з урахуванням того, що відповідно постанови Запорізького апеляційного суду від 17 серпня 2022 року, залишеною без змін в цій частині постановою Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у цій справі, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № ZPO0GK00000326 від 17 січня 2007 року у розмірі 4993,57 доларів США.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2022 року у цій справі скасувати. Прийняти нову постанову наступного змісту.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № ZPO0GK00000326 від 17 січня 2007 року у розмірі 20 527,64 доларів США.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 03 серпня 2023 року.

Головуючий, суддя-доповідач С.В. Кухар

Судді: О.В. Крилова

О.З. Поляков