КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/5482/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2023року місто Київ

справа № 759/19317/21

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 30 вересня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Бабич Н.Д., у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2021 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 20 листопада 2018 року у розмірі 217447,16 грн., яка складається із: заборгованості за поточним тілом кредиту - 133477,32 грн.; : заборгованості за простроченим тілом кредиту - 56257,82 грн.; заборгованості за нарахованими відсотками - 8917,78 грн., заборгованості за простроченими відсотками - 18794,24 грн.

В обґрунтування вимог посилався на те, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву №б/н від 20 листопада 2018 року.

Вказував, що відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Зазначав, що заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Посилався на те, що відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт.

Позивач вказував, що банк свої зобов`язання виконав належним чином, надавши відповідачу кредит у повному обсязі, однак останній умови кредитного договору не виконує, грошові кошти не повертає, а тому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 30 вересня 2021 року позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК»задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК»заборгованість за кредитним договором в розмірі 189 735,14 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подавапеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог посилався на те, що з деталізованої виписки по картковому рахунку наданого АТ КБ «ПРИВАТБАНК» видно, що за договором № б/н станом на 19 серпня 2021 року мало місце випадки зняття готівкових коштів, з урахуванням операційних комісій та відсотків.

Вказував, що оскільки витяг з Тарифів по обслуговуванню кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, то їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 20 листопада 2018 року шляхом підписання заяви-анкети, тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами та відповідальності у вигляді сплати пені (неустойки).

Зазначав, що доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме з цими Умовами ознайомився, погодився і мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву, банком не надано, а відтак підстави брати їх до уваги відсутні.

Посилався на те, що із долучених додатків до позовної заяви вбачається, що копії доказів подані з порушенням вимог ст.95 ЦПК України.

Вказував, що беручи до уваги, що з моменту відкриття банківського рахунку минуло майже чотири роки, то відповідач фактично не пам'ятає, чи саме цей документ він підписував, а позовна заява містить анкету-заяву в копії незасвідченій належним чином, в поганій якості, тому відповідач просить відповідно до п.11 ст.83 ЦПК України виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

Відзиву на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надійшло.

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з відповідача на користь банку 189 735,14 грн.заборгованості за тілом кредиту, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для їх задоволення.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статтей 526, 530, 610, ч.1 статті 612 ЦК Українизобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст.627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексусторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував на те, що 20 листопада 2018року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву б/н, відповідно до якої відповідач отримав кредит.

У вказаній анкеті-заяві зазначено, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис в анкеті-заяві.

Вказана анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію.

Проте, у зазначеній анкеті-заяві не зазначено, яку саме картку відповідач бажає оформити, не зазначено даних про умови кредитування, в тому числі - кредитний ліміт, які проценти встановлено за користування кредитом, строк договору, які штрафні санкції передбачені за несвоєчасне погашення кредиту, розмір комісії.

На підтвердження своїх вимог позивач до матеріалів позовної заяви надав: анкету-заяву №б/н від 20 листопада 2018 року, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток, розрахунок заборгованості за договором №б/н від 20 листопада 2018 року станом на 16 серпня 2021 року, копію анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку для індивідуальних клієнтів, приватних підприємців та керівників корпоративних клієнтів, паспорт споживчого кредиту.

У довідці АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про видачу кредитних карток зазначено, що між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір б/н, за яким було надано наступні кредитні картки:

№ НОМЕР_1 , дата відкриття 12 грудня 2017 року, термін дії до 11/20;

№ НОМЕР_2 , дата відкриття 17 грудня 2020 року, термін дії до 11/23.

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача (договір б/н), старт карткового рахунку № НОМЕР_1 був визначений 12 грудня 2017 року та 16 січня 2020 року відбулася зміна кредитного ліміту до 190 000 грн., а 06 липня 2021 року зменшений кредитний ліміт до 0,00 грн.

Заперечуючи проти позову, представник відповідача в апеляційній скарзі вказував на те, що в 2018 році відповідач маючи намір відкрити картковий банківський рахунок для власних потреб звернувся до одного з відділень АТ КБ «ПРИВАТБАНК». З метою відкриття карткового рахунку працівниця банку зібрала інформацію у вигляді анкетних даних (паспортні дані, місце роботи, засоби зв`язку та інші) та зафіксувала їх у анкеті-заяві. Достовірність відомостей зафіксованих в анкеті-заяві відповідач підтвердив власним підписом.

Разом з тим, з вищевказаних доказів вбачається, що як картка № НОМЕР_1 , так і старт карткового рахунку № НОМЕР_1 був визначений 12 грудня 2017 року, тобто раніше ніж відповідач підписав анкету-заяву б/н від 20 листопада 2018 року.

Доказів про те, яка саме картка була видана відповідачу на виконання договору б/н від 20 листопада 2018 року матеріали справи не містять.

При цьому, матеріали справи не містять письмових договорів, укладених між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 про встановлення кредитного ліміту на платіжні картки: № НОМЕР_1 , дата відкриття 12 грудня 2017 року, № НОМЕР_2 , дата відкриття 17 грудня 2020 року, зокрема анкети-заяви на видачу кредиту, підписаної відповідачем.

Виходячи з вищевикладеного вбачається, що у справі відсутні належні докази, що картки: № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 банк видавав саме на виконання та (або) пролонгацію кредитного договору б/н 20 листопада 2018 року і судом апеляційної інстанції таких обставин не встановлено.

При цьому, у виписці про рух коштів по рахунку станом на 19 серпня 2021 року, яку подав банк на підтвердження своїх вимог, зазначено про рух коштів по картці № НОМЕР_1 за період з грудня 2017 року по 17 грудня 2020 року та в подальшому сума заборгованості по картці № НОМЕР_1 була перерахована на картку № НОМЕР_2 , яка була видана 17 грудня 2020 року.

Будь-яких доказів на підтвердження видачі та відкриття рахунку на підставі анкети-заяви б/н від 20 листопада 2018 року матеріали справи не містять.

А відтак, посилання в позовній заяві на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 20 листопада 2018 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за нарахованими та простроченими відсотками.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПРИВАТБАНКУ як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з Тарифів та витяг з Умов та Правил розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету від 20 листопада 2018 року про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач на підтвердження своїх вимог надав витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток, які затверджені на засіданні Правління АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 19 лютого 2019 року.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з відповідача заборгованості за договором, який був укладений 20 листопада 2018 року.

Таким чином, рішення Святошинського районного суду міста Києва від 30 вересня 2021 року підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з частинами 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи з положень ст.141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати за подачу апеляційної скарги в розмірі 3405 грн.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 30 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження: місто Київ, вул. Грушевського, 1-Д, на користьОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 судові витрати у розмірі 3405 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: