Житомирський апеляційний суд
Справа №296/8396/21 Головуючий у 1-й інст. Маслак В. П.
Категорія 70 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Микитюк О.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників у м. Житомирі цивільну справу №296/8396/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Яницької Марії Валентинівни на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 17 лютого 2023 року, ухвалене під головуванням судді Маслак В.П. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з даним позовом та після його уточнення (а.с.12-14) просив змінити розмір аліментів, встановлених договором про сплату аліментів на утримання дітей від 15.04.2019, укладеного між ним та ОСОБА_2 , зменшивши їх розмір з 15 000,00 грн до 5 000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що під час перебування у шлюбі у сторін народились діти: - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу із ОСОБА_2 , сторонами 15.04.2019 було укладено договір №2222 про сплату аліментів та утримання дітей. За його умовами ОСОБА_1 зобов`язується сплачувати на утримання двох дітей щомісячно до досягнення ними повноліття аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 15 000 грн. Але після укладення договору про сплату аліментів змінилися обставини. Зокрема, у нього народилась дитина; зменшились доходи; мати є особою похилого віку та потребує постійної допомоги. Відповідно він не має можливості сплачувати аліменти у розмірі, зазначеному у договорі від 15.04.2019.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 17 лютого 2023 року позов задоволено частково та зменшено розмір аліментів із 15 000 грн до 10 000 грн, щомісячно на обох дітей починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

У поданій апеляційній скарзі представник відповідачки - адвокат Яницька М.В. просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Зазначає, що місцевий суд неповно встановив обставини справи, які мають значення для справи, неправильно і неповно дослідив докази та їх оцінив, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильного визначення правовідносин сторін.

Судом першої інстанції не вірно застосовано норми Сімейного кодексу України. Вважає, що всі Договірні відносини регулюються саме Цивільним кодексом України, а не Сімейним Кодексом України. Вимоги позивача, є безпідставними та незаконними, оскільки суд не може вносити зміни в нотаріально завірений договір, який на сьогодні є чинним.

У 2020 році позивач ОСОБА_1 вже звертався до Корольовського районного суду м. Житомира з заявою про розірвання договору про сплату аліментів від 15.04.2019. Але у задоволенні позову йому було відмовлено і це рішення було залишено без змін апеляційною інстанцією 20.09.2021.

Вказує, що 23 серпня 2019 року позивач ОСОБА_1 дійсно зареєстрував шлюб та згодом у нього народилась дитина, але це не є підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки матеріальний стан позивача ніяким чином не змінився, а навпаки у позивача з`явилось нове джерело доходу. ОСОБА_1 є одним із співвласників кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 », яке зареєстровано на ФОП ОСОБА_1 . Також, згідно інформації Головного сервісного центру МВС, за ОСОБА_1 зареєстровані транспортні засоби. А саме, ЗИЛ 131 1988 року випуску; AUDI А 6,2019 року випуску; MERCEDES BENZ GLE 43, 2018 року випуску. За його новою дружиною - ОСОБА_5 також зареєстровані транспортні засоби: BMW 3201, 2017 року випуску BMW X 3, 2016 року випуску

Зміна сімейного стану позивача не підтверджує факт, що він не має можливості сплачувати аліменти визначені в Договорі. Укладання шлюбу втретє не позбавляє позивача нести відповідальність за матеріальне забезпечення дітей від попереднього шлюбу. Позивач є дорослим чоловіком уклавши Договір про сплату аліментів він усвідомлював наслідки та що у нього з цього моменту виникають грошові зобов`язання перед дітьми. Позивач до початку війни двічі на рік відпочивав зі своєю новою родиною за кордоном. Тому представник вважає, що це також підтверджує його матеріальний стан, як вище середнього.

Ухвалами Житомирського апеляційного суду від 27.03.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та справу призначено до розгляду.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник позивача адвокат Кирилюк В.Л. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскільки судом винесено законне та обґрунтоване рішення, яке скасуванню не підлягає.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України (ч.1 ст. 368 ЦПК України).

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.5 ст.268, ст.381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, що між сторонами 15.04.2019 укладено Договір про сплату аліментів на утримання дітей, який зареєстровано в реєстрі за № 2222. Відповідно до п. 1.4. договору сторони дійшли згоди, що батько ( ОСОБА_1 ) зобов`язується сплачувати на утримання двох дітей ( ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) щомісяця до досягнення ними повноліття аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 15000 грн. (а.с.19-21).

23 серпня 2019 року позивачем зареєстровано шлюб із ОСОБА_6 , прізвище після реєстрації шлюбу дружини: « ОСОБА_7 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_1 від 23.08.2019 ( а.с.22).

Згідно копії свідоцтва про народження, від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народилася донька ОСОБА_8 ( а.с.23).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами першою та третьою статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

На підставі частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27лютого 1991року та набула чинності для України 27 вересня1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За приписами статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення для справи.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим за 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст. 182 СК України).

Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому для збільшення або зменшення розміру аліментів достатньо однієї з вказаних обставин, наприклад, зміни сімейного стану.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, у разі пред`явлення позову з підстав, передбачених ст.192 СК України, позивач має довести належними, допустимими і достатніми (ст.77, ст.78, 80 ЦПК України) доказами існування двох (або однієї з них) обставин: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я одного із батьків - платника чи отримувача аліментів.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивачем доведено зміну його сімейного стану, наявність на утриманні малолітньої дитини, що є підставою для зменшення розміру встановлених Договором аліментів із 15000 грн до 10 0000 грн. Доказів погіршення матеріального стану позивача судом не встановлено. Із таким висновком і погоджується колегія апеляційного суду.

Вказані в апеляційній скарзі представником відповідача доводи та надані документи не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothersv. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorouv. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи викладене, колегія суддів у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) (п.3 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючись ст. ст. 258, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Яницької Марії Валентинівни залишити без задоволення, а рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 17 лютого 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді