Справа № 509/1827/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

01 червня 2023 року суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Козирський Є.С., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Акуліча О. Л. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання недійсною та скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності на будівельні матеріали, обладнання, конструкції, які були використані в процесі будівництва,-

ВСТАНОВИВ :

10 квітня 2023 року, позивач ОСОБА_1 звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області із вищевказаною позовною заявою, в якій просила суд визнати недійсною та скасувати Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації садових будинків літ. «А», літ «А1» за адресою: АДРЕСА_1 №ОД 5 від 19.04.2011 року, яка видана Інспекцією ДАБІ в Одеській області замовникам будівництва ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ; скасувати державну реєстрацію права власності на дачний будинок під АДРЕСА_1 , житловий масив « ІНФОРМАЦІЯ_1 », реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237, зареєстрований за ОСОБА_2 (1/3 частка), ОСОБА_3 (1/3 частка) та ОСОБА_4 (1/3 частка) державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Тетяною Іванівною 12.10.2019 року, номер запису про право власності 33721676; визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів, обладнання, конструкцій, які були використані в процесі будівництва дачного будинку під АДРЕСА_1 , житловий масив « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) понесені судові витрати.

25 травня 2023 року провадження по справі відкрито.

31 травня 2023 року представник позивача звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив суд накласти арешт на дачний будинок АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 ( НОМЕР_4 ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237, з метою запобігання переоформлення на третіх осіб права власності на спірне нерухоме майно, яке є предметом спору, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Та вжити заходів щодо забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 здійснювати виселення ОСОБА_1 з дачного будинку АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що на даний час спірний будинок є єдиним житлом позивачки, адже всупереч тому, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24.11.2021 року у справі №522/3974/20, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду у справі №522/3974/20 від 13.02.2023 року, за позивачкою визнано право власності на 1/4 частку квартири за адресою: АДРЕСА_2 , відповідачка ОСОБА_2 чинить перешкоди у користуванні цією квартирою та не дає згоди на вселення ОСОБА_1 до квартири.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заяву про забезпечення позову вважає, що заява позивача про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Підстави для забезпечення позову передбачено статтею 151 ЦПК України.

В порядку ст. 152 ЦПК України, способами забезпечення позову є: накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; заборона вчиняти певні дії; встановлення обов`язку вчинити певні дії; заборона іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Згідно з п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів..

Судом встановлено що між сторонами дійсно виник спір про право, з приводу визнання недійсною та скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скасування державної реєстрації права власності (тобто вимоги немайнового характеру, ціна позову не визначається) та визнання права власності в порядку спадкування за законом на будівельні матеріали, обладнання, конструкції, які були використані в процесі будівництва (тобто вимога майнового характеру).

Забезпечення позову у спосіб, обраний позивачем, а саме накладення арешту на дачний будинок АДРЕСА_1 не завдає шкоди відповідачам , оскільки накладення арешту на нерухоме майно тимчасово перешкоджає лише відчуженню такого майна, а відтак заява в цій частині підлягає задоволенню.

При цьому, суд відмовляє в задоволенні заяви в частині заборони відповідачам здійснювати виселення ОСОБА_1 з дачного будинку АДРЕСА_1 , оскільки заявником не надано підтвердження, що відповідачами вживались будь-які дії щодо виселення.

Керуючись ст.149-151, 153, 157, 258-261, 353 ЦПК України, суд, -,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Акуліча О. Л. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання недійсною та скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності на будівельні матеріали, обладнання, конструкції, які були використані в процесі будівництва - задовольнити частково.

Накласти арешт на дачний будинок АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 ( НОМЕР_4 ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237.

В решті вимог відмовити.

Міри по застосуванню зустрічного забезпечення позову судом не приймалися.

Суд роз`яснює відповідачу, що він може у відповідності до положень ч. 6 ст. 154 ЦПК України звернутися до суду із клопотанням про зустрічне забезпечення. Питання про зустрічне забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

Ухвала набирає чинності з моменту її підписання суддею.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Є.С. Козирський