Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 641/8957/21
Провадження № 2/553/1013/2023
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25.07.2023 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Парахіної Є.В.,

при секретарі - Сіомашко В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом адвоката ШМАТЬКО Тетяни Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСТАПЕНКО Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області АМЕЛЬЧЕНКО Віталій Петрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнення безпідставно отриманих коштів, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2021 року адвокат Шматько Т.М. в інтересах ОСОБА_2 звернулася до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до ТОВ Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнення безпідставно отриманих коштів, посилаючись на те, що 25.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 58827, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_2 невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", якому ТОВ "Таліон Плюс" відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 20190103 від 03.01.2019 року, якому ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" на підставі Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року відступлено право вимоги за Кредитним договором № 426932963 від 15.08.2019 року, укладеного між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_2 . Запропоновано задовольнити вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" шляхом стягнення з ОСОБА_2 за період з 28.05.2020 року по 30.04.2021 року включно суму у розмірі: 7000 грн - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 13090 грн - заборгованість по відсоткам; 50 грн - плата за вчинення виконавчого напису; загальна сума, що підлягає стягненню з позивача, складає 20140 грн.

Вважає, що вищевказаний напис здійснено з порушенням вимог діючого законодавства, в зв`язку з чим він не підлягає виконанню.

Вказує, що 15.08.2019 року між позивачем та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" укладено Кредитний договір № 426932963 від 15.08.2019 року, який звернутий до виконання до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Амельченкоа В.П. Позивач зареєстрована як ФОП, номер запису 000254841 від 03.03.2021 року, кошти на погашення заборгованості за оскарженим виконавчим написом списано з її рахунку, відкритого на ім`я ФОП, за № НОМЕР_1 від 10.03.2021 року. Належність вказаного рахунку позивачу підтверджується довідкою АТ КБ "ПриватБанк" від 19.11.2021 року.

Оскаржуваний виконавчий напис від 24.12.2019 року вчинено приватним нотаріусом Хара Н.С. на підставі ст.ст. 87-91 Закону України "Про нотаріат" та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, постановлення ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року та постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14. З 22.02.2017 року законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка виплаває з кредитних договорів, відтак станом на 25.05.2021 року у нотаріуса були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню.

Крім того, позивач письмових повідомлень про порушення кредитних зобов`язань не отримувала, а тому сума заборгованості зазначена в оспорюваному виконавчому написі не є безспірною. Зі змісту виконавчого напису вбачається, що кредитний договір № 426932963 від 15.08.2019 року укладався між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_2 , позивач не отримувала жодних повідомлень про зміну кредитора.

Зі змісту оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що кредитний договір укладено 15.08.2019 року, тоді як договори факторингу з ТОВ "Таліон плюс"укладено 28.11.2018 року, а з відповідачем - 03.01.2019 року, тобто ще до укладення кредитного договору, що є об`єктивно неможливим та ще однією підставою для скасування виконавчого напису.

Оскільки правовою підставою отримання відповідачем від позивача коштів був виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. № 58827 від 25.05.2021 року, який оскаржується, то у випадку задоволення вказаної вимоги рішенням суду, правова підстава законного набуття коштів відпаде, а тому стягнуті з позивача кошти підлягають поверненню.

Просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 25.05.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрований в реєстрі за № 58827, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованості за кредитним договором № 426932963 від 15.08.2019 року у розмірі 20140 грн.; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" на користь ОСОБА_2 безпідставно отримані кошти в межах виконавчого провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М., зареєстрованого в реєстрі за № 58827, у розмірі 20140 грн.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.11.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.11.2021 року за клопотанням представника позивача адвоката Шматько Т.М. витребувано у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. завірені належним чином всі документи, що було надано нотаріусу для вчинення виконавчого напису від 25.05.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 58827; у ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" - завірені належним чином копії кредитного договору № 426932963 від 15.08.2019 року, Договору факторингу № 20190103 від 03.01.2019 року, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "Таліон плюс", Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Таліон плюс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога".

Матеріали на виконання вимог ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.11.2021 року надійшли до суду від ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" 07.12.2021 року. Нотаріус документи, які витребувані судом, не надав.

Справа перебувала в провадженні судді Комінтернівського районного суду м. Харкова, призначалася до розгляду, проте по суті не розглянута.

Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан. Строк воєнного стану продовжувався згідно з Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 року, № 133/2022 від 14.03.2022 року, № 341/2022 від 17.05.2022 року та востаннє Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022 року "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" з 05 год. 30 хв. 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 року "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану" змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м. Харкова та Комінтернівського районного суду м. Харкова, визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом м. Полтави.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09.2022 року справу передано на розгляд судді Парахіній Є.В.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Полтави від 29.09.2022 року прийнято справу до свого провадження, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання.

17.01.2022 року від представника відповідача ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" Яременко Т.А. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що відповідач вважає позовну заяву безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та позивачем було укладено Кредитний договір № 426932963, між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" укладено Договір факторингу, у відповідності до умов якого ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" відступило права вимоги за кредитними договорами ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС", в тому числі за Кредитним договором № 426932963. Між ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено Договір факторингу, у відповідності до умов якого ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" відступило права вимоги за кредитними договорами ТОВ "ФК "ЄАПБ", в тому числі і за Кредитним договором № 426932963. 25 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 58827, щодо стягнення з Позивача на користь ТОВ "ФК "ЄАПБ" заборгованості в розмірі 20140 грн. Твердження Позивача, що приватний нотаріус вчиняючи виконавчий напис, не врахував та не перевірив факту безспірності (наявності чи відсутності) спору щодо заборгованості, чим порушив норми закону, є безпідставними. Відповідач вважає, що ним виконано вимоги, передбачені п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" та подано приватному нотаріусу вичерпний перелік документів для вчинення виконавчого напису, а саме: оригінал кредитного договору та розрахунок заборгованості за кредитним договором, а отже виконавчий напис, вчинений 25 травня 2021 року приватним нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 58827, щодо стягнення з Позивача на користь ТОВ "ФК "ЄАПБ" заборгованості в розмірі 20140 грн., не підлягає визнанню такими, що не підлягає виконанню, оскільки зазначену в оспорю виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною. Просить у задоволенні позову відмовити.

31.01.2022 року представник позивача ОСОБА_2 адвокат Шматько Т.М. надала відповідь на відзив, у якому вказала, що відповідачем пропущений строк на подання відзиву без поважних причин, не надано доказів направлення позивачу копії відзиву, що є порушенням вимог ч. 4, 5 ст. 178 ЦПК України. Відповідач вважає заборгованість ОСОБА_2 безспірною з огляду на те, що ним було надано нотаріусу оригінал кредитного договору, укладеного між позивачем та ТОВ "МАНІВЕО швидка фінансова допомога", та розрахунок заборгованості, що не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості. У відзиві не зазначено жодних обставин, які підтверджують направлення ним на адресу позивача письмового повідомлення за 30 днів до вчинення виконавчого напису, не надано копій квитанцій таких поштових відправлень та доказів отримання позивачем письмових повідомлень. Таким чином, відповідачем не було надано приватному нотаріусу документів, які підтверджують направлення ним позивачу письмових повідомлень про усунення порушень за 30 днів до моменту звернення до нотаріуса, а тому сума заборгованості не є безспірною. Відповідачем не наведено жодних аргументів на спростування того факту, що станом на 21.09.2021 року у нотаріуса були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки з 22.02.2017 року законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. що підтверджується Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року. Відповідачем не додано доказів до відзиву, не надано копії Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТАЛІОН ПЛЮС" ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та не наведено обґрунтування щодо можливості укладення такого договору раніше, ніж укладений кредитний договір № 426932963. Окрім цього, зі змісту п. 4.1 Договору факторингу № 20190103 від 03.01.2019 року, укладеного між ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" та ТОВ "Таліон плюс", вбачається, що право вимоги переходить на наступний календарний день після підписання Сторонами відповідного Реєстру прав вимог, проте вказаного реєстру прав вимог відповідачем до суду не надано.

Треті особи пояснення щодо позову не подали.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, незважаючи на те, що були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Позивач ОСОБА_2 про причини неявки суд не повідомила, її представник адвокат Шматько Т.М. звернулася з клопотанням про розгляд справи без її участі та участі позивача. Представник відповідача звернувся з клопотанням, в якому просив розглядати справу у його відсутність, треті особи про причини неявки суд не повідомили.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача проти позову, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.08.2019 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_3 укладено Договір № 426932963, за яким Товариство зобов`язалось надати Позичальнику кредит без конкретної споживчої мети на суму 7000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник - повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п. 1.4 Договору. Строк дії договору починається з моменту його укладення та становить 30 днів.

03.01.2019 року між ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено Договір факторингу, у відповідності до умов якого ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" відступило права вимоги за кредитними договорами ТОВ "ФК "ЄАПБ".

Згідно виписки з рахунку ОСОБА_2 із зазначенням суми заборгованості, строку, за який провадиться стягнення та відміткою стягувача про погашення заборгованості за Кредитним договором № 426932963 від 15.08.2019 року, за підписом Генерального директора ТОВ "ФК "ЄАПБ", станом на 30.04.2021 року заборгованість за кредитним договором не погашена, залишок заборгованості складає 20090 грн. (заборгованість по основному боргу 7000 грн. 00 коп., заборгованість по відсоткам 13-0- грн.)

25 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 58827, про звернення стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", якому Товариство з обмеженою відповідальністю "ТАЛІОН ПЛЮС" відступило право вимоги на підставі Договору факторингу № 20190103 від 03.01.2019 року, якому Товариство з обмеженою відповідальністю "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" на підставі Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року відступило право вимоги за кредитним Договором № 426932963 від 15 серпня 2019 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та ОСОБА_2 , заборгованості за кредитним договором за період з 28.05.2020 року по 30.04.2021 року включно у розмірі: 7000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 13090 грн. 00 коп. - заборгованість по відсоткам; 50 грн. 00 коп. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 20140 грн. 00 коп.

Постановою приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Амельченка В.П. від 04.11.2021 року відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого напису № 58827, виданого 25.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованості у загальному розмірі 20140 грн. 00 коп.

Крім того, 04.11.2021 року приватним виконавцем Виконавчого округу Харківської області Амельченком В.П. винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою визначено для боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір мінімальних витрат виконавчого провадження: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження - 150 грн., плата за користування автоматизованою системою виконавчих проваджень - 69 грн., винесення постанови про стягнення витрат виконавчого провадження - 50 грн. 00 коп., винесення постанови про стягнення основної винагороди приватного виконавця - 50 грн. 00 коп., винесення постанови про закінчення виконавчого провадження - 150 грн. 00 коп., загальна сума мінімальних витрат - 469 грн. 00 коп.

Також, постановою приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Амельченком В.П. від 04.11.2021 року стягнуто з боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , основну винагороду в сумі 2014 грн. 00 коп.

Постановою приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Амельченком В.П. від 04.11.2021 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крмі коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_2 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафі 22623 грн. 00 коп.

В подальшому згідно з постановою приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Амельченком В.П. від 15.11.2021 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 58827, виданого 25.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" 7000 грн. 00 коп. - заборгованості за тілом кредиту, 13090 грн. 00 коп. - заборгованості по відсоткам, 50 грн. 00 коп. - плати за вчинення виконавчого напису, - закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з тим, що сума заборгованості, основної винагороди та витрати виконавчого провадження сплачено в повному обсязі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача у позовній заяві посилається на те, що виконавчий напис вчинений з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусом.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно до ст. 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Як передбачено в п. п. 3.1., 3.2. Глави 16 Розділу ІІ "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Відповідно до п. 2-2 "Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні" № 2 від 31 січня 1992 року, при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до статей 34, 36, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими затвердженим постановою Ради Міністрів України від 12 жовтня 1976 року N 483 Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів державних нотаріальних контор (з наступними змінами) і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк. При цьому, необхідно враховувати, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Таким чином, слід встановити, чи банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Таким чином, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, перевірці підлягає не лише додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону "Про нотаріат" у такому спорі перевірці підлягають також і доводи боржника в повному обсязі, установлення та зазначення чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду № 6-887цс-17 від 05.07.2017 року та № 201/11696/16-ц від 10 квітня 2019 року.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в тому числі в частині доповнення Переліку після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями".

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін.

Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 21 березня 2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 24 листопада 2017 року № 92.

Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року відмовлено.

Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України "Про нотаріат". Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України "Про нотаріат" умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

Виконання судового рішення про присудження полягає у вчиненні певних дій або в утриманні від певних дій, передбачених судовим рішенням. Наприклад, за судовим рішення про стягнення коштів відповідач повинен сплатити позивачу відповідну суму; за рішенням про припинення дії, яка порушує право, відповідач повинен утриматись від відповідних дій тощо. Водночас інші судові рішення, зокрема рішення про визнання права, про зміну правовідношення, виконанню не підлягають, оскільки такі судові рішення безпосередньо створюють відповідний правовий ефект: призводять до усунення правової невизначеності, змінюють правовідношення.

Безпосередній правовий ефект створює і судове рішення про визнання незаконним та нечинним нормативно-правового акта: такий акт втрачає чинність з моменту набрання законної сили судовим рішенням. Указане судове рішення не потребує його виконання.

Резолютивна частина постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 в частині відображення результату вирішення позовних вимог містить висновки: 1) про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині; 2) про зобов`язання Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині. Отже, ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року, якими було передбачено зупинення виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду, стосувались лише зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду.

В п. 83 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17, визначено, що оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Наявні матеріали справи свідчать про те, що оскаржуваний виконавчий напис № 58827 від 25.05.2021 року вчинено щодо стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором № 426932963 від 15 серпня 2019 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_2 . При цьому, вказаний договір не є такими, що посвідчений нотаріально.

Таким чином, вчиняючи 25 травня 2021 року виконавчий напис, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 21 березня 2017 року № 23, оскільки не доведено, що вона вчинила виконавчий напис про стягнення заборгованості, яка утворилась за кредитним договором, який є нотаріально посвідченим.

Вказане узгоджується з висновками, викладеними у постановах Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 та Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21).

Отже, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не враховано тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів, - вже не чинні.

Згідно з умовами Договору № 426932963 від 15.08.2019 року, укладеного між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_3 (п. п. 1.1 - 1.6), а цим Договором Товариство зобов`язується надати Позичальникові Кредит без конкретної споживчої мети, на суму 7000 грн. 00 коп. (сім тисяч грн. нуль коп.) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, нараховані згідно п.1.4. цього Договору. Строк дії Договору починається з моменту його укладення та становить 30 (тридцять) днів. Кредит надається строком на 30 днів. Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється у розмірі 0,17 процентів від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми Кредиту до закінчення строку Кредиту, визначеного в п.1.3. цього Договору. З врахуванням положень п.1.4 Договору Позичальник сплачує Товариству проценти за користування Кредитом за фактичний час користування Кредитом з розрахунку 62,05 (шістдесят дві цілих п`ять сотих) відсотків річних. Розрахунок сукупної вартості Кредиту та Термін платежу зазначені в Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору.

При цьому, детальний розрахунок суми процентів, які стягнуті на підставі виконавчого напису, суду не наданий, відповідно, відсутня об`єктивна можливість пересвідчитись в правильності їх нарахування відповідно до умов укладеного позивачем кредитного договору.

Відповідно, встановлені судом обставини та досліджені докази у своїй сукупності не дають підстав стверджувати про те, що заборгованість, яка стягнута з ОСОБА_3 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. від 25.05.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 58827, має характер безспірної, що є однією з основних умов для її стягнення в такому порядку.

Отже, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не враховано тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів, - вже не чинні.

Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості, ці обставини встановлюються відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.

У ч. 1 ст. 88Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Учинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19).

У вказаній постанові також зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18).

Матеріали справи не містять відомостей про направлення відповідачем ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" на адресу позивача як боржника повідомлення про заборгованість за кредитним договором та, відповідно, даних про отримання позивачем відповідного повідомлення.

У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).

Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів:

- перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса;

- другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 201/4198/17 (провадження № 61-48504св18), від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18).

Поряд з цим, при вирішенні спору суд бере до уваги той факт, що кредитний договір, заборгованість за яким стягнута на підставі оскаржуваного виконавчого напису, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_2 15 серпня 2019 року.

Разом з тим, відповідно до змісту виконавчого напису від 25.05.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованого в реєстрі за № 58827, право вимоги у відповідача ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" виникло на підставі Договору факторингу № 20190103, укладеного з ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" 03 січня 2019 року, яке в свою чергу набуло право вимоги на підставі Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА".

Очевидно, що вказані договори факторингу укладені задовго до того часу, коли між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_2 виникли договірні відносини.

Таким чином, відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" є правонаступником ТОВ " МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА", з яким позивачем по справі ОСОБА_2 укладений Кредитний договір № 426932963 від 15.08.2019 року, та в установленому порядку набуло право вимоги до позивача, не надано доказів на підтвердження безпідставності позовних вимог, детального помісячного розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 426932963 від 15.08.2019 року, яка була предметом стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису, доказів існування заборгованості по основному боргу та відсоткам у розмірі, зазначеному у виконавчому написі, які є предметом виконавчого напису, що оскаржується у вказаному провадженні, з зазначенням порядку та періоду нарахування відповідних сум, направлення повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень боржнику, а також доказів надання приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенку Є.М. усіх документів, передбачених чинним законодавством для видачі виконавчого напису, в тому числі таких документів, що об`єктивно підтверджують безспірність заборгованості позивача.

Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Враховуючи встановлені по справі обставини, аналізуючи наявні у справі докази та вищенаведені вимоги закону, суд вважає, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення безпідставно набутих коштів суд виходить з наступного.

Як вбачається з постанови приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Амельченком В.П. від 15.11.2021 року, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 58827, виданого 25.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" 7000 грн. 00 коп. - заборгованості за тілом кредиту; 13090 грн. 00 коп. - заборгованості по відсоткам; 50 грн. 00 коп. - плати за вчинення виконавчого напису закінчено. Сума заборгованості, основної винагороди та витрати виконавчого провадження сплачено в повному обсязі.

Згідно розпорядження приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Амельченка В.П. № НОМЕР_3 від 17.11.2021 року, грошові кошти у сумі 22623 грн, що надійшли 12.11.2021 року на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 58827, виданого 25.05.2021 року, нотаріус (Остапенко Є.M. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу), про стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 , керуючись статтею 47 Закону України "Про виконавче провадження", перераховано: 2014 грн. - на користь приватного виконавця Амельченка В.П. як основна винагорода приватного виконавця, 20140 грн. - на користь ТОВ "Фінансова компанія "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ", 69 грн. 00 коп. - на користь ДП НАІС як витрати виконавчого провадження за користування АСВП, 400,00 грн. - на користь приватного виконавця Амельченка В.П., як витрати виконавчого провадження.

Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Результат аналізу ст. 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав).

Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі.

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18, від 08 вересня 2021 року справа № 201/6498/20.

Також, Верховний Суд у постанові від 08.09.2021 року по справі № 206/2212/18 зазначив, що аналіз норм статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: а) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); б) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності достатньої правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норми глави 83 цього Кодексу, свідчить про необхідність установлення так званої абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Наведене у своїй сукупності свідчить, що кондикція - це позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого права, який може бути застосований самостійно.

Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна (носія іншого цивільного права), підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця (набувача майна) з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України, у разі наявності цивільних відносин безпосередньо між власником та володільцем майна.

Такий спосіб захисту можливо здійснити шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача таке майно.

Отже, положення глави 83 застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб, чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Висновок про можливість застосування до спірних правовідносин норм статті 1212 ЦК України викладений також Верховним Судом у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18.

Під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19, від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18, від 01 квітня 2019 року у справі № 904/2444/18.

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи викладене, те, що підставою отримання відповідачем ТОВ "ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" коштів у розмірі 20140 грн. 00 коп. було стягнення з позивача у примусовому порядку заборгованості за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса, який визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, вищевказана сума вважається безпідставно набутою та підлягає поверненню, оскільки правової підстави, на якій було набуто грошові кошти, на теперішній час не існує.

З огляду на встановлені по справі обставини, аналізуючи наявні у справі докази та вищенаведені вимоги закону, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача коштів в сумі 20140 грн. 00 коп., набутих відповідачем на підстави виконавчого напису, визнаного таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені останньою судові витрати, які складаються з судового збору за подання заяви сумі 1816 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 76-83, 89, 263-265, 275-279 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов адвоката ШМАТЬКО Тетяни Миколаївни (місцезнаходження - пр-кт Архітектора Альошина, 17, оф. 5, м. Харків) в інтересах ОСОБА_1 (місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (місцезнаходження - м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, код ЄДРПОУ - 35625014), треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСТАПЕНКО Євген Михайлович (місцезнаходження - м. Київ, вул. Мала Житомирська, 6/5), приватний виконавець виконавчого округу Харківської області АМЕЛЬЧЕНКО Віталій Петрович (місцезнаходження - м. Харків, м-н Захисників України, 7/8), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнення безпідставно отриманих коштів - задовольнити.

Визнати виконавчий напис від 25.05.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрований в реєстрі за № 58827, про звернення стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованості, що виникала за Кредитним договором № 426932963 від 15.08.2019 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та ОСОБА_2 , за період з 28.05.2020 року по 30.04.2021 року включно, що складається з: 7000 грн. - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 13090 грн. - заборгованість по відсоткам; 50 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, а всього 20140 грн., - таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" на користь ОСОБА_2 безпідставно набуті кошти в сумі 20140 (дванадцять тисяч сто сорок) грн. 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1816 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі до Полтавського апеляційного суду апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 28.07.2023 року.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиЄ. В. Парахіна