Справа № 182/1185/23
Провадження № 2-о/0182/64/2023
У Х В А Л А

Іменем України

04.08.2023 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька - Шаховал І.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про встановлення факту проживання на території України, -

В С Т А Н О В И В:

До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про встановлення факту проживання на території України.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2023 року вищевказану заяву було залишено без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно із ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ст.318 ЦПК України, у заяві про встановлення певного факту повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт.

Як вбачалося з викладених обставин, заявник зазначав, що він постійно проживав на території України та вказані обставини підтверджуються довідкою, виданою 14 березня 2023 року головою ОСББ «Конвалія-Н». Проте, дана довідка судом до уваги не приймається, оскільки містить зазначення, що ОСОБА_1 , зі слів сестри ОСОБА_2 , в період з 01 січня 1990 року по 31 грудня 1994 року фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_1 . Дана довідка не містила підписів осіб (сусідів) з фактичного місця проживання заявника, що є необхідним.

Відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Проте, при огляді даної заяви, судом не встановлено та не вбачається ані з поданих документів, ані з самих викладених обставин, хто, крім сестри, може підтвердити факт проживання заявника у певний період на території України. Будь-які інші особи, які могли б бути свідками при розгляді даної справи, заявником зазначено не було.

Крім цього, в пункті 4 ст.177 ЦПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору, відповідно до закону.

Однак, до заяви не було додано документів, що підтверджують сплату судового збору, в розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір". При цьому, ОСОБА_1 в своїй заяві в прохальній частині просив суд звільнити його від сплати судового збору. Однак, ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір» передбачені підставі відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, а саме: враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Заявником до заяви про звільнення від сплати судового збору не надано будь-яких підтверджень підстав звільнення, у відповідності до ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір». У зв`язку з цим, суд прийшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору, оскільки заявником не доведено підстав для звільнення його від судового збору, згідно ст.8 Закону України "Про судовий збір".

Ухвала Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2023 року заявнику була направлена та 18 липня 2023 року останнім була отримана, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення, однак, станом на 04 серпня 2023 року передбачені ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2023 року недоліки усунуті не були.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Як наголошує Європейський суд з прав людини, у своїх рішеннях, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням по справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд також враховує розумні строки розгляду справи, передбачені законодавством, які порушуються саме внаслідок неотримання стороною заявником кореспонденції, за вказаними ним самим адресами, та кваліфікує таку поведінку позивача, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, як втрату зацікавленості в розгляді даної позовної заяви та актуальності самого питання для позивача.

Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, а також ч.1 ст.185 ЦПК України, якою передбачено, що суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті ст.175 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 недоліки не виправлені, вказану вище заяву, відповідно до ст.185 ЦПК України, необхідно вважати неподаною та повернути заявнику.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.175, 177, 185, 353 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про встановлення факту проживання на території України - вважати неподаною та повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що, згідно з ч.7 ст.185 ЦПК України, повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал