Справа № 296/4022/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" липня 2023 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі: головуючого судді Шкирі В. М., за участі секретаря судового засідання Бабич А.В., розглянувши у в приміщенні Корольовського районного суду м. Житомира в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що з 14.04.2007 року у неї з відповідачем народилась донька: ОСОБА_3 , яка проживає та перебуває на її утриманні.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22.10.2019 змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на її користь на утримання дитини. Відповідач на той час не працював, тому було прийнято рішення про стягнення з нього фіксованого розміру в сумі 1500 грн. щомісячно до повноліття доньки.

На думку позивача, оскільки ОСОБА_2 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 та отримує постійний дохід, позивач вважає, що він має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) з дня подачі позову і до повноліття дитини.

Сторони в судове засідання 07.06.2023, 06.07.2023, 26.07.2023 не з`явилися, були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи.

Позивач у позовній заяві просить про розгляд справи у її відсутність. Невирішених клопотань не має

Судом вживалися заходи для повідомлення відповідача про день, час та місце розгляду справи, шляхом направлення позову з додатками та повісток-повідомлень ,як на адресу місця реєстрації так і до В/Ч НОМЕР_1 на яку вказував позивач. Проте кореспонденція повернута до суду з відміткою, що "адресат відсутній за вказаними адресами".

У постанові Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 757/15603/19 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність за вказаною адресою, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії, а повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки .

Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні

Суд вважає, що наявних у справі матеріалів у цій справі, достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, та не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті.

Вивчивши позовну заяву та долучені до неї докази, суд встановив наступні обставини та відповідно них визначив правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Позивач разом з дитиною фактично проживають за адресою: АДРЕСА_2 , про що свідчать довідки з від 26.09.2022 №1827- та №1827- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с. 8-9).

Відповідач відповідно до довідки ВОМІРМП УДМС України в Житомирській області від 05.05.2023, зареєстрований: АДРЕСА_3 ( 15).

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22.10.2019 року у справі №285/2563/19 з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісячно до досягнення дочкою повноліття (а.с. 10).

20.04.2023 постановою державного виконавця у виконавчому провадженні № 60947931 звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 на підставі виконавчого листа №285/2563/19 від 22.11.2019, його заборгованість за аліментами станом 01.04.2023 складає 20673,00 грн (а.с.11)

Таким чином суд встановив, що між сторонами існує спір з приводу розміру аліментів, що необхідні на утримання неповнолітньої дитини, що регулюється нормами Сімейного Кодексу України.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За змістом частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі статтями 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною другою статті 182 СК України у редакції Закону України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. .

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України).

Судом встановлено, що сторони по справі - є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

З ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (16 років), у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісячно до досягнення дочкою повноліття (а.с. 10)

Позивач стверджує, що відповідач на той час не працював, тому було прийнято рішення про стягнення з нього фіксованого розміру в сумі 1500 грн. щомісячно до повноліття доньки. На думку позивача, наразі ОСОБА_2 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 та отримує постійний дохід, позивач вважає, що він має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) з дня подачі позову і до повноліття дитини.

Станом на день розгляду справи мінімальний гарантований розмір аліментів становить: для дітей віком від 6 до 18 років - 1416,50 грн, з відповідача за рішенням суду стягується 1500,00 грн

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності-достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача).

Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Позивач з клопотанням про витребовування доказів ( відомостей про доходи ОСОБА_2 ) в порядку ст.84 ЦПК України до суду не звертався. Разом з тим і не надав доказів, що матеріальне становище відповідача змінилося, що він працюєта отримує дохід.

Враховуючи те, що позивачем заявлено вимогу про зміну способу стягнення аліментів на утримання однієї дитини з фіксованого розміру на частку від доходу відповідачв в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, однак не надано доказів зміни матеріального стану відповідача (що він їх взагалі має), що відповідно до ч.1 ст.192 СК України є обов`язковим,суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову.

При цьому рішення про відмову в позові не перешкоджає повторному зверненню до суду за наданні доказів, що свідчать про зміну матеріального стану відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 141, 180-184,191, 192 Сімейного кодексу України, », ст. ст. 5, 12, 13, 81, 89, 141, 259 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Cуддя В. М. Шкиря