Справа № 447/2222/22 Головуючий у 1 інстанції: Павлів В. Р.
Провадження № 22-ц/811/3174/22 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мікуш Ю.Р.

суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

з участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та АТ «Оператор газорозподільчої системи «Львівгаз» на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 07 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Оператор газорозподільчої системи «Львівгаз», третя особи Пустомитівське УЕЕГ АТ «Львівгаз»,- про поновлення на роботі, стягнення заборгованості із заробітної плати, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу

в с т а н о в и в :

21.09.2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», Пустомитівського УЕЕГ АТ «Львівгаз», які уточнив 02.11.2022 року про поновлення на роботі, стягнення заборгованості із заробітної плати, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В обгрунтування позову зазначає, що 01.06.2021року прийнятий на посаду сторожа Миколаївської дільниці Пустомитівського УЕЕГ АТ «Львівгаз». 06.07.2022 відповідно до наказу № 83П-к/тр звільнений з посади сторожа на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. Вважає звільнення незаконним, таким що не відповідає вимогам чинного законодавства. Заява про звільнення з роботи написана ним 29.06.2022 в результаті введення в оману начальником Пустомитівського УЕЕГ АТ «Львівгаз» ОСОБА_3 . Зазначає, що начальник попросив написати заяву про звільнення з роботи за згодою сторін у зв`язку з реорганізацією Пустомитівського УЕЕГ, яке переходить з АТ Львівгаз до АТ «Нафтогаз». ОСОБА_3 пообіцяв після реорганізації прийняти його на роботу в місячний термін. Через два тижні після звільнення позивача на його робоче місце прийняли сторонню особу - пенсіонера. Позивач вважає, що його обманним шляхом спонукали написати заяву про звільнення з метою прийняти на роботу сторонню особу.

Позивач вказує, що Пустомитівське УЕЕГ в день звільнення не видало йому копію наказу про звільнення, трудову книжку, не був проведений повністю розрахунок по зарплаті, а саме: не виплачено заборгованість за березень 2022 року в сумі 2365.75 грн., за травень 2022 року в сумі 2320.39 грн., що підтверджується розрахунковими листками до зарплати за березень і травень 2022 року.

Просить поновити його на роботі Пустомитівського УЕЕГ АТ «Львівгаз» з дати звільнення на посаді сторожа; стягнути з Пустомитівського УЕЕГ АТ «Львівгаз» на його користь заборгованість заробітної плати: за березень 2022 року в сумі 2365 (дві тисячі триста шістдесят п`ять) грн. 75 коп., за травень 2022 року в сумі 2320 грн. (дві тисячі триста двадцять ) 39 коп.; стягнути з Пустомитівського УЕЕГ АТ «Львівгаз» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення до дня поновлення на роботі.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 07 листопада 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з АТ «Оператор газорозподільчої системи «Львівгаз» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі : за березень 2022 року у сумі 2365 грн. 75 коп., за травень 2022 року у сумі 2320 грн. 39 коп.

У решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з АТ «Оператор газорозподільчої системи «Львівгаз» в дохід держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Рішення Миколаївського районного суду від 07 листопада 2022 року оскаржили позивач та відповідач.

Позивач ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи. Стверджує, що його звільнення відбулося з порушенням встановленого порядку, зокрема в день звільнення йому не було видано копію наказу і трудову книжку, не був проведений повністю розрахунок по зарплаті за березень і травень 2022 року. Зазначає, що отримав три повідомлення про необхідність отримання трудової книжки тільки 14.10.2022 року, при цьому всі вони датовані 06.10.2022 року. Процесуальні порушення полягають у тому, що суд не допитав свідків, які можуть підтвердити те, що саме начальник Пустомитівського УЕГГ Волоско Р.І. звернувся до нього з проханням написати заяву про звільнення за угодою сторін, бо йде реорганізація АТ «Львівгаз» і обіцяв у місячний строк прийняти його повторно на роботу. Про те, що він не мав волевиявлення на припинення трудового договору свідчить його звернення від 21.07.2022 року на урядову гарячу лінію зареєстроване за номером Вх.М-54 ЛВ-22. Ухвалюючи рішення, суд не врахував правову позицію Верховного Суду у справі №591/4938/18. Просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення в цій частині, яким позов задовольнити.

АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» в апеляційній скарзі зазначає, що ухвалюючи рішення, суд не врахував результат перевірки Головного управління Держпраці, яким встановлено, що відповідачем виплачено всі належні позивачу суми. Задовольняючи вимогу позивача щодо виплати заборгованості із заробітної плати, суд прийняв до уваги долучені до позову вибіркові розрахункові листи не підписані уповноваженою особою АТ «Львівгаз», складені не на бланку підприємства та не містять відтиску печатки та дати коли вони складені. Такий висновок викладений також у постанові Верховного Суду від 01 вересня 2021 року у справі №757/47709/19. Просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цих позовних вимог відмовити. В решті рішення суду залишити без змін.

Заслухавши пояснення учасників справи на підтримання своїх апеляційних скарг та заперечення апеляційної скарги опонентів, вивчивши матеріали цивільної справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1ст.367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-І Кодексу законів про працю України ( далі по тексту КЗпП України) правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Частиною другою статті 2 КЗпП України зазначено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Матеріалами справи та судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 01.06.2021 року працював сторожем у відділі охорони з віддаленим робочим місцем Миколаївської дільниці Пустомитівського УЕЕГ АТ «Львівгаз», що підтверджується копією наказу № 70П-к/тр від 01.06.2021 року (а.с.28).

Відповідно до копії заяви від 29.06.2022 року, яка написана ОСОБА_1 власноручно на ім`я голови правління АТ «Львівгаз», погоджена начальником Пустомитівського відділення Р.Волоско, фахівцем з АД А. Левицьким, менеджером (управителем) з персоналу М. Головатою такий звільнений з роботи з 06.07.2022 року за п.1ст.36 КЗпП України.

Вважаючи звільнення з роботи за угодою сторін незаконним, позивач ОСОБА_1 звернувся в суд про поновлення його на роботі, проведення виплат по заборгованості заробітної плати та виплат за час вимушеного прогулу.

В суді першої та апеляційної інстанції позивач пояснив та підтримав доводи позовної заяви та апеляційної скарги про те, що звільнення його з роботи відбулося обманним способом, що він повірив керівнику установи Р.І.Волоско про те, що його знову в місячний строк після реорганізації, приймуть на роботу та написав заяву про звільнення за п.1ст.36 КЗпП України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, надав їм правову оцінку та дійшов обгрутованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про поновлення позивача ОСОБА_1 на посаді сторожа.

Відповідно до ст.21 ч.1КЗпП України трудовий договір-угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітку плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Однією з підстав припинення трудового договору є угода сторін.

У разі домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП України (за угодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами.

Така правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 26.10.2016 року ( справа № 6-1269цс16).

Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 056 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП України ( за угодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. Основними умовами угоди про припинення трудового договору за пунктом 1статті 36 КЗпП України щодо яких сторони трудового договору повинні дійти згоди є підстава припинення трудового договору та строк з якого договір припиняється. Визначення дати звільнення за згодою сторін є обов`язковою умовою такого звільнення, оскільки сприяє свідомому волевиявленню працівника щодо звільнення з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1статті 36 КЗпП України.

Поясненнями позивача ОСОБА_1 даними ним в суді першої та апеляційної інстанції, поясненнями допитаного в суді апеляційної інстанції свідка ОСОБА_4 встановлено, що позивач ОСОБА_1 власноручно написав заяву про звільнення з роботи за п.1ст.36 КЗпП України, зазначивши дату звільнення 06.07.2022 року. Анулювання домовленості про звільнення за угодою сторін може відбутися тоді, коли власник або уповноважений ним орган і працівник дійшли взаємної згоди. Заяву на повторне прийняття на роботу позивач не писав, вважав, що начальник УЕГГ Волоско Р.І. повідомить коли приходити на роботу, однак на роботу був прийнятий інший працівник.

Судом першої та апеляційної інстанції не здобуто доказів щодо обману позивача ОСОБА_1 з метою звільнення його з роботи, оскільки реорганізація мала місце, позивач власноручно написав заяву на звільнення із зазначенням дати, чого не заперечує. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції в цій частині позовних вимог.

Щодо позовної вимоги про виплату заборгованості по заробітній платі за березень 2022 року в сумі 2365,75 грн. та травень 2022 року в розмірі 2320,39 грн., суд першої інстанції правильно дослідив обставини та встановив, що заборгованість у зазначених сумах має місце. Доказів про виплату та отримання позивачем ОСОБА_1 зазначених сум, відповідачем не надано.

Щодо посилання представника відповідача на лист ГУ Держпраці у Львівській області про відсутність заборгованості на час звільнення, колегія суддів зазначає, що перевірка із ГУ Держпраці стосувалася питання правових підстав звільнення позивача ОСОБА_1 з роботи та дотримання порядку виплати розрахункових відповідно до ст.116 КЗпП України. Довідка з приводу комплексної перевірки дотримання трудового законодавства відповідачем не проводилася. Із наданих суду роздруківок розрахункового листка по заробітній платі на ім`я ОСОБА_1 за березень, квітень, травень вбачається, що підприємство має заборгованість перед позивачем у зазначених сумах, яка не погашена. Щодо пояснень представника відповідача, що зазначені розрахункові листки є неналежними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України, оскільки не підписані керівником та не завірені печаткою, не приймається судом, оскільки відповідно до вимог ст.110 КЗпП України, ст.30 Закону України «Про оплату праці» форма повідомлення працівника про розміри оплати праці не визначена та спеціальні вимоги не встановлені.

Із матеріалів справи встановлено, що позивач неодноразово повідомлявся про необхідність з`явитися у відділ кадрів для отримання трудової книжки, однак до цього часу не приходив та трудової книжки не отримав. З пояснень позивача встановлено, що надіявся, що буде надалі працювати у відповідача.

Згідно ч.3ст.12, ч.1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6ст.81 ЦПК України).

Враховуючи те, що доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду, підстав для скасування оскаржуваного рішення не вбачається.

Відповідно до ст.375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 07 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 05 червня 2023 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк