Справа № 346/2240/23
Провадження № 2/346/1032/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого - судді Васильковського В.В.,

з участю секретаря Максим`юк М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коломиї в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

03.05.2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому посилається на те, що 06 травня 2006 року вона уклала шлюбу з ОСОБА_2 , який вони зареєстрували у виконкому Шепарівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис №1. Від шлюбу вони мають двох спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочку- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя з Відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Протягом останнього року стосунки погіршились настільки, що спільне життя не представляється можливим як для неї та к і для Відповідача. В кінцевому результаті це призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Вона як мати їхніх спільних неповнолітніх дітей усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування дітей, створення для них належних соціально-побутових умов проживання, збереження психологічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку , вважає за необхідне визначити місце проживання їхніх дітей з нею. Але враховуючи думку і позицію дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій вже виповнилось 15 років і яка хоче проживати разом з батьком, враховуючи її вік і відношення до батька не буду заперечувати , щоб вона проживала разом з батьком. Тому просить суд розірвати шлюб , визначити місця проживання неповнолітніх дітей.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.05.2023 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач подала письмову заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Проаналізувавши матеріали справи, беручи до уваги думку позивача та відповідача, та письмові клопотання сторін, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.05.2006 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Шепарівцівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис №1. Наведене стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а. с.4).

Відповідно до копії свідоцтва про народження сторони є батьками неповнолітніх: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , наведене стверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 (а. с.5-6).

Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення.

Оскільки подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін, то суд вважає, що їх шлюб слід розірвати.

Що стосується вимоги залишення проживання неповнолітньої дитини з батьком, суд доходить таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати малолітні діти, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Водночас у постанові від 15 січня 2020 року у справі №200/952/18 (провадження №61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Встановлено, що на момент розгляду справи в суді першої інстанції між сторонами був відсутній спір щодо місця проживання дітей, такий позов ані позивач, ані відповідачка не пред`являли, суд його не вирішував.

Звертаючись з позовом, позивач одночасно з вимогою про розірвання шлюбу просив суд фактично констатувати, з ким залишається проживати діти після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому її місце проживання. При цьому, позивач посилався на те, що дитина сторін проживає разом з відповідачем та фактично знаходиться на його утриманні.

Суд зауважує, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На противагу наведеним нормам законодавства матеріали справи не містять доказів того, що після припинення сімейних відносин між сторонами, неповнолітня дитина сторін залишилася проживати разом з батьком, знаходилася на його утриманні, тривалість такого. Відповідачем не надано ніяких документальних доказів про його матеріально-побутові умови та про наявність у нього можливості щодо утримання, догляду і виховання неповнолітньої дочки.

Матеріали справи також не містять доказів створення перешкод позивачем у проживанні дитини із батьком до дати подання позову, і відповідач таких доказів не надав.

У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання неповнолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

За відсутності спору між батьками щодо місця проживання дитини та не заявлення вимоги щодо вирішення такого, а також відсутності об`єктивних відомостей про дійсне місце проживання дитини, інформації, одержаної у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, суд позбавлений можливості дотриматися положень ст. 161 СК України та врахувати ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків; особисту прихильність дитини до кожного з них; вік дитини, стан її здоров`я; особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При цьому, у такому випадку відсутні підстави для участі у справі органу опіки та піклування і суд не наділений правом збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Поряд з тим, згідно з правилами частини 3 ст. 160 Сімейного кодексу України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Таким чином, в задоволенні позовних вимог щодо визначення місця проживання неповнолітньої дочки сторін ОСОБА_3 , 2007 року народження, з відповідачем слід відмовити, оскільки вона вже досягла вказаного віку і самостійно визначає своє місце проживання.

Тому, у зв`язку з вищенаведеним, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог в частині визначення місця проживання неповнолітніх дітей слід відмовити. Сторони не позбавлені права звернутися до суду з відповідним позовом з наданням до нього належних документів та доказів на підтвердження даної вимоги. На підставі наведеного та ст.ст. 104, 110, 112,160, 161 СК України, керуючись ст.ст. ч.2 ст.141, 247 ч.2, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 житель АДРЕСА_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 , жительки АДРЕСА_1 зареєстрований 06 травня 2006 року у виконкомі Шепарівцівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1- розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище « ОСОБА_5 ».

В задоволенні решти позову- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного судучерез Коломийський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Васильковський В. В.