ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/4651/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 року Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Колесника О.М.

при секретарі Король Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не надає кошти на утримання доньки - ОСОБА_5 , яка продовжує навчання, а тому відповідно до ст. 199 СК Українипозивач просить стягнути аліменти у розмірі 14 499 грн., щомісячно, до закінчення нею навчання.

В судовому засідання позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених у позові. Так, позивач пояснила, що ОСОБА_5 з 01 вересня 2021 року поступила до Київського національного університету імені Тараса Шевченка на денну форму навчання на платній основі. З 31 грудня 2021 року ОСОБА_5 пішла у академвідпустку, та з 01 січня 2022 року навчається за кордоном у Празькому університеті, однак в якому саме вона не може сказати.

Представник відповідача у судовому засідання заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених у відзиві.

Суд, в порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення позивача, її представника та представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Як встановлено судом, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу вони мають повнолітню доньку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Частиною першою ст. 199 СК України встановлено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Також Пленум Верховного Суду України у своїй постанові «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, зокрема у її п. 20, роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як зазначає позивач, ОСОБА_5 01 вересня 2021 року поступила до Київського національного університету імені Тараса Шевченка на денну форму навчання на платній основі. Загально вартість освіти становить 184 800 грн., в місяць 4620 грн. Також, позивачем зазначено, що з31 грудня 2021 року ОСОБА_5 перебуває у академічній відпустці.

При цьому, як встановлено в судовому засіданні, з 01 січня 2022 року навчається за кордоном у Празькому університеті, однак в якому саме інституті позивач не може вказати. Так, перебування ОСОБА_5 за кордоном підтверджується відомостями наданими Державною прикордонною службою України щодо перетину державного кордону України громадянкою України ОСОБА_5 , з 01 грудня 2021 року по даний час.

Однак, позивачем не надано доказів про зупинення навчання ОСОБА_5 в Київському національному університеті імені Тараса Шевченка, в зв`язку з академічною відпусткою.

Тобто, в судовому засіданні позивачем не надано доказів, що ОСОБА_5 на даний час дійсно проходить навчання Київському національному університеті імені Тараса Шевченка на денній формі навчання, чи не відрахована з навчального закладу.

Крім того, ОСОБА_3 в судовому засіданні вказала, що коли приїде в м. Київ їх донька, їй необхідно буде орендувати житло, а відтак просить суд стягнути з відповідача 7 500 грн., щомісчно для майбутньої аренди житла їх доньки.

Однак, як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 мешкає за адресою АДРЕСА_1 за місцем своєї реєстрації, доказів які б підтверджували укладення договору оренди суду не надано, як і не надано доказів понесення таких витрат.

Також, позивач в судовому засіданні просила суд стягнути з відповідача 2 379 грн., що є прожитковим мінімумом для працездатних осіб, при цьому аліменти на повнолітніх дітей стягуються у частці від доходу або в розмірі понесених витрат.

Окрім того, частиною 3 ст. 199 СК Українивстановлено, що право звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, у зв`язку з продовженням навчання, має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Пунктом 17 вказаної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України також визначено, що у разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Як вбачається встановлено в судовому засіданні та не заперечувалося позивачем, ОСОБА_5 проживає окремо від батьків, а саме за кордоном.

За змістом ч. 1 ст. 29 ЦК Українимісцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. А частиною 2 цієї статті встановлено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

З огляду на наведене, встановлені судом обставини свідчать про те, що повнолітньою донькою сторін вільно обрано місце проживання окремо від батьків.

Враховуючи вищевикладене та те, що повнолітня ОСОБА_5 , проживає окремо від своїх батьків, що вказує на відсутність правових підстав у позивача на звернення до суду з даним позовом, та не наданням доказів того, що вона продовжує навчання, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що судом відмовлено в задоволені позовних вимог, судовий збір покладаються на позивача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 199 Сімейного кодексу України, стст. 3 -5, 13, 15, 81, 83, 141, 258, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 14 499 грн. аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Повний текст рішення виготовлено 26.07.2023 року.

Суддя :