Справа № 450/796/23 Провадження № 2/450/798/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2023 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Данилів Є.О.

при секретарі Ориняк Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про (предмет позову):

стягнути з ОСОБА_2 , ІПН код НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), на лікування неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , додаткові витрати на дитину: на лікування та стоматологічні послуги дитині, в розмірі 40 352 грн. 50 коп., - половина від сплаченої та підтвердженої позивачем суми,

стягувати з ОСОБА_2 , ІПН код НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), на лікування неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , додаткові витрати на дитину: на лікування сколіозу та кіфозу дитини (один раз на пів року) - половина від сплачуваної раз позивачем суми,

стягнути з ОСОБА_2 , ІПН код НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), судові витрати, зокрема і витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн.

підстава позову (позиція позивача): сторони перебували у шлюбі, від якого у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З дня розлучення і по сьогоднішній день дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Позивач з дружиною розлучений та разом не проживають. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області у справі № 450/4000/19 від 12.03.2020 року вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , 2007 р.н. та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/ 2 (однієї другої) частки заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту пред`явлення позову - 19.11.2019 року, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, яке постановою Львівського апеляційного суду від 27.08.2020 року змінено. Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , 2007 р.н. та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 (однієї третьої) частки заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з часу пред`явлення позову - 19.11.2019 року, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Саме з цього часу рішення суду набрало законної сили та підлягало примусовому виконанню. У сина сторін є проблеми із здоров`ям, зокрема S-подібний сколіоз 2 ст., кіфоз ГВХ 3 ст., катаральнй гінгівіт, поверхневий карієс 47 зуба. ОСОБА_3 потребує постійного спостереження, відповідних обстежень та постійного вартісного лікування. Наданими позивачем доказами підтверджується понесені втрати позивачки оплату лікування дитини (сколіоз, кіфоз і послуги стоматолога - лікування зубів) ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в загальному розмірі 80 705 грн. Тому з відповідача підлягає до стягнення 50% від даної суми 40 352, 50 грн. Вважає, що в подальшому відповідач повинен брати участь у додаткових витратах на лікування сина, тому просить стягувати з відповідача щомісячно додаткові витрати на лікування сина, зокрема сколіозу та кіфозу половина від сплачуваної раз позивачем суми, а також просить вирішити питання розподілу судових витрат. З цих підстав просить позовні вимоги задоволити.

Позиція відповідача: Згідно відзиву на позовну заяву відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем регулярно несе додаткові витрати на утримання дітей, зокрема з нещодавніх: - 15000 грн. давав сину ОСОБА_5 в жовтні-листопад минулого року на лікування; - 6500 грн. купляв велосипед для дочки ОСОБА_6 минулого літа; - 1200 грн. купляв окуляри для дочки минулої зими; - 900 грн. оплачував лікувальні процедури дочки в окуліста; - 900 грн. оплачував лікувальні процедури дочки у стоматолога; - інші витрати, згадати та підрахувати які вже немає можливості. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Повідомляємо суду такі обставини та просимо суд врахувати їх при ухваленні рішення: 1) з 09.11.2021р. відповідач ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі, що зумовлює збільшення його витрат на утримання сім`ї (копія свідоцтва про шлюб додається); 2) останні кілька років відповідач ОСОБА_2 хворіє на хронічний панкреатит та гіпертонічну хворобу серця (копії медичних виписок додаються), що вимагає періодичного лікування та, відповідно, додаткових витрат; 3) у відповідача ОСОБА_2 є непрацездатні батьки пенсійного віку, яким він постійно матеріально допомагає через недостатність їх пенсії; 4) мама відповідача ОСОБА_7 , хворіє на хвороби серця та інші захворювання (медичні документи додаються), які вимагають регулярного лікування та діагностики. За недостатності її доходів, витрати на її лікування несе відповідач.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

05.04.2023 року ухвала суду про відкриття провадження у справі; 11.05.2023 року клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи; 30.05.2023 року клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи; 16.06.2023 року відзив на позовну заяву; 16.06.2023 року заява представника позивача про долучення доказів, розрахунку судових витрат; 16.06.2023 року клопотання представника позивача про проведення підготовчого засідання без участі; 07.07.2023 року клопотання представника відповідача про розгляд справи без участі.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного кодексу України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (пункти 2 і 3 статті 5 Сімейного кодексу України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Згідно ч. 3 ст. 11, ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.01.2020 року у справі № 450/3989/19 розірваний.

Сторони у справі є батьками: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області у справі № 450/4000/19 від 12.03.2020 року вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , 2007 р.н. та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/ 2 (однієї другої) частки заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту пред`явлення позову - 19.11.2019 року, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Постановою Львівського апеляційного суду від 27.08.2020 року рішення Пустомитівського районного суду Львівської області у справі № 450/4000/19 від 12.03.2020 року змінено. Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , 2007 р.н. та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 (однієї третьої) частки заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з часу пред`явлення позову - 19.11.2019 року, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Положеннями статей 141,180 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо виховання дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу.

Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

У постанові від 13.09.2017 у справі № 6-1489 цс 17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, згідно якого СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Визначення особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Отже, вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»).

В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Окрім того враховуючи, що ОСОБА_3 , має захворювання, а саме S подібний сколіоз ІІ ст., кіфоз ГВХ ІІІ ст., тест Ріссера IV, що підтверджується консультативним висновком лікаря рентгенолога від 14.08.2022 року, а також у дитини було присутнє захворювання катаральний гінгівіт, поверхневий карієс 47 зуба, середній карієс 26 та 27 зубів, поверхневий карієс 16 зуба, що підтверджується актом виконаних робіт у клініці Центр сучасної Стоматології» ТОВ «Українська Медична Корпорація».

Згідно природи додаткових витрат, що зумовлені особливими обставинами, такі можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Тобто, заявляючи разові, періодичні або постійні витрати, необхідно надати суду докази усієї суми витрат та їх необхідність, тобто, якщо це витрати, пов`язані з особливим станом здоров`я дитини, то необхідно надати медичні довідки, висновки лікарів, їх рекомендації щодо лікування дитини в Україні чи за кордоном, а також вартість ліків, які необхідно придбавати дитині та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво) і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

В процесі розгляду справи стороною позивача доведено та документально підтверджено понесення позивачем додаткових витрат на дітей в загальному розмірі 80 705,00 грн., половина із зазначеної суми становить 40 325,50 грн.

У постанові Верховного Суду від 12.03.2020 року у справі № 520/12681/17, суд зазначив, що розмір додаткових витрат на дитину повинен обгрунтовуватись відповідними документами наприклад: витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, і свідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись з позовом до суду, позивач посилається на ряд захворювань у дитини, у зв`язку з чим нею витрачаються кошти на діагностику, лікування та реабілітацію дитини. Наявність проблем зі здоров`ям потребує постійних обстежень та консультацій, придбання ліків, тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 хворіє на хронічний панкреатит та гіпертонічну хворобу серця, що підтверджується виписками з медичної карти стаціонарного хворого № 1686 від 21.02.2023 року, № 7158 від 05.10.2021 року, у відповідача ОСОБА_2 є непрацездатні батьки пенсійного віку, яким він постійно матеріально допомагає через недостатність їх пенсії, мама відповідача ОСОБА_7 , хворіє на хвороби серця та інші захворювання, що підтверджується виписним епікриз із медичної карти стаціонарного хворого № 15975 від 24.11.2022 року та іншими медичними документами долученими до матеріалів справи.

При цьому, відповідачем довів, що у нього відсутня можливість сплатити додаткові витрати на утримання сина та, що існують об`єктивні перешкоди у їх сплаті в розмірі, який позивач передбачала в позовній заяві від 22.02.2023 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789X11 (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Тому сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя.

Згідно з ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Отже, батьки несуть основну відповідальність за виховання та утримання гімни.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх важливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у спорі, а вже тільки потім права батьків.

Вирішуючи спір, з врахуванням положень СК України суд виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків, обов`язкової участі у додаткових витратах обох батьків, незалежно від того, з ким з них проживають діти. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позивачем надано достатні, належні та допустимі докази, що підтверджують фактично понесені нею додаткові витрати на лікування дитини (сколіоз, кіфоз і послуги стоматолога - лікування зубів), що викликані особливими обставинами (розвитком дитини).

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суд враховує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

В статті 141 СК України закріплено принцип рівності батьків у правах та обов`язках щодо дитини. Розмір отриманих доходів не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 СК України.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 хворіє на хронічний панкреатит та гіпертонічну хворобу серця, у відповідача ОСОБА_2 є непрацездатні батьки пенсійного віку,а також те,що мати дитини маєпостійний заробіток ,який є співмірним із заробітком відповідача, те, що матеріали справи не містять відомостей, які свідчать про необхідність відступити від принципу рівності батьків у обов`язку щодо утримання дитини і покласти тягар обов`язку щодо додаткових витрат на утримання сина лише на матір, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню в розмірі 40352,50 грн.

З приводу стягнення судових витрат судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору, із відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 992,40 гривень.

Відповідно до п. 1ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ЦПК України).

Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну (правничу) допомогу, стороною позивача надано договір про надання правової допомоги від 25.01.2023 року; акт приймання наданих послуг від 12.06.2023 року на загальну вартість 6000,00 грн.

Оцінивши надані докази, суд приходить до переконання, що вартість фактично наданих та оплачених послуг у вигляді правової (правничої) допомоги, які документально підтверджені стороною позивача, складає 6000,00 грн. Вказані судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 141 ЦПК України, відтак з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути витрати понесені останнім на правову (правничу) допомогу в розмірі 3000,00 гривень.

На підставі наведеного відповідно до ст. 180, 185 СК України, керуючись ст.ст. 1-4, 19, 89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

позовні вимоги ОСОБА_1 , - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН код НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), на лікування неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , додаткові витрати на дитину: на лікування та стоматологічні послуги дитині в розмірі 40 352 грн. 50 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН код НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН код НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , в іншій їх частині, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 10.07.2023 року.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ; ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 .

СуддяЄ. О. Данилів