Справа № 162/325/22
Провадження № 6/162/4/2023
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

27 квітня 2023 року смт Любешів

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Цибень О.В., розглянувши подання головного державного виконавця Любешівського відділу державної виконавчої служби у Камінь-Каширському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Міщук Ірини Василівни про примусовий привід боржника ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Міщук І.В. 21.04.2023 року звернулась в суд із поданням, в якому просила вирішити питання про привід боржника ОСОБА_1 до Любешівського ВДВС у Камінь-Каширському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що на виконанні в Любешівського ВДВС у Камінь-Каширському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться виконавче провадження №71026941 з примусового виконання виконавчого листа Любешівського районного суду Волинської області №162/325/22 від 01.02.2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки усіх доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду, 08.07.2022 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію про доходи не подано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання, не здійснено.

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що боржник фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , місцезнаходження її відоме, однак за викликом державного виконавця не з`явилася, про причини неявки не повідомила.

Головний державний виконавець Міщук І.В. у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд подання без її участі.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Проаналізувавши матеріали подання, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ст. 438 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника оголошується за місцем виконання рішення або останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Відповідно до п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

До матеріалів подання долучено один виклик державного виконавця, згідно з яким боржник ОСОБА_1 викликалась на 10 год 30 хв 21.02.2023 року. Відповідно до наявного у матеріалах подання відстеження поштового відправлення даний виклик боржник отримала 22.02.2023 року.

Одночасно в матеріалах подання відсутні докази того, що державний виконавець вживав інших заходів для встановлення поважності причин неявки боржника, зокрема, чи фактично прибував за адресою по місцю реєстрації ОСОБА_1 зі складанням відповідного акту.

Окрім того, у поданні державним виконавцем не зазначено дату та час, на які необхідно здійснити примусовий привід боржника, не вказано, для яких саме виконавчих дій чи інших заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», необхідна присутність боржника.

Привід за своєю природою є заходом процесуального примусу, що полягає у затриманні і примусовому доставлені особи за для забезпечення її участі у провадженні у випадках, якщо цю особу було належним чином викликано, але вона не з`явилася без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття.

Аналіз вказаних положень дозволяє зробити висновок про можливість застосування примусового приводу до боржника лише в разі його належного повідомлення про необхідність явки до виконавчої служби та ухилення належним чином повідомленого боржника від явки.

Оцінивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що підстави для застосування до боржника примусового приводу відсутні, оскільки державним виконавцем не надано суду достатніх і достовірних доказів на підтвердження того, що боржник ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про наявність відкритого виконавчого провадження та виклик, однак свідомо, навмисно, без поважних причин не прибула до державного виконавця, що свідчило б про її пряме ухилення від явки до державного виконавця та навмисне невиконання судового рішення.

За таких підстав, суд вважає подання державного виконавця про примусовий привід боржника передчасним, а відтак необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Відмова у задоволенні подання про примусовий привід боржника не перешкоджає повторному зверненню виконавця до суду з поданням у випадку доведення необхідності застосування судом до боржника примусового приводу, з зазначенням у поданні, серед іншого, дати та часу, на які необхідно виконати органами поліції примусовий привід.

Керуючись ст.353,438 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Любешівського відділу державної виконавчої служби у Камінь-Каширському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Міщук Ірини Василівни про примусовий привід боржника ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Ольга ЦИБЕНЬ