Справа № 278/1799/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О.М., за участю секретаря судового засідання Мороз К. Г., розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просила усунути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від права спадкування на майно сина ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого дітей не мають та який розірвано 09.01.2018 року.

З вересня 2018 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 далі проживали разом однією сім`єю в цивільному шлюбі, вели спільний побут та господарство.

У жовтні 2020 року ОСОБА_3 тяжко захворів. Після тривалого лікування та перебування в лікарні останній помер; єдиною особою, що здійснювала догляд та лікування ОСОБА_3 є його цивільна дружина ОСОБА_1 , яка протягом всього часу належним чином доглядала свого чоловіка, забезпечувала усім необхідним та купувала дуже дорогі ліки від ковіду, забезпечувала його медикаментами та відвідувала у лікарні.

Зазначає, що крім позивача доглядом, лікуванням чи матеріальною підтримкою ніхто з рідних не займався; матір померлого ОСОБА_2 утрималась від надання останньому допомоги та матеріальної підтримки.

З огляду на вище викладене позивач вважає, що відповідач має бути усунута від права на спадкування на підставі частини п`ятої статті 1224 ЦК України, оскільки за життя сина, який через тяжку хворобу був у безпорадному стані, свідомо ухилялась від надання останньому допомоги.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач та її представник позовні вимоги не визнали; просили відмовити у їх задоволенні.

Відповідач зазначила, що про хворобу вона дізналась від сина; відвідувала його у лікарні, готувала йому їжу, однак до відділення у медичному закладі відвідувачів не пускали, оскільки син захворів на ковід, відтак носила останньому передачі. Зазначила, що останній раз вона була 25.10.2020 року в лікарні, тоді ж і спілкувалася з лікуючим лікарем з приводу стану сина. Зазначила, що між нею та сином завжди були добрі відносини; останній раз бачила свого сина на початку жовтня 2020 року. По телефону з ним спілкувалася два-три рази на тиждень.

Свідки, що були допитані у судовому засіданні зі сторони відповідача, а саме: ОСОБА_6 (невістка відповідача), ОСОБА_7 (брат померлого та син відповідача) та ОСОБА_8 (тітка померлого та рідна сестра відповідача) надали покази, з яких можна дійти висновку, що як позивач, так і відповідач ОСОБА_2 , а також ОСОБА_6 спілкувалися з померлим по телефону, готували та передавали йому їжу, відвідували лікарню та спілкувалась з лікарями. Окрім того, позивач та ОСОБА_9 шукали померлому необхідні ліки по всій Україні. Також повідомили, що ОСОБА_10 (померлий) не був у безпорадному стані, оскільки міг сам себе обслуговувати. Вказали на той факт, що оскільки померлий хворів на ковід, дійсно до медичних закладів у той час відвідувачів не пускали. Свідок ОСОБА_6 зазначила, що відповідач давала позивачу 20000,00 гнр, однак остання їх не брала, говорила, що гроші є.

Свідки, що були допитані у судовому засіданні зі сторони позивача, а саме: ОСОБА_11 (знайомий позивача), ОСОБА_12 (рідна сестра позивача, яка мешкає по сусідству), ОСОБА_13 (знайома позивача та померлого) та ОСОБА_14 (знайомий позивача та померлого) надали покази, з яких можна дійти висновку, що в лікарні померлого регулярно відвідувала лише позивач, організовувала процес лікування, спілкувалась з лікарями та шукала потрібні ліки. Зазначили, що померлий був у безпорадному стані, коли хворів на Covid-19; повідомили, що похованням померлого займалась позивач.

Вислухавши думки учасників процесу, покази свідків, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

06.04.2010 року ОСОБА_15 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб; прізвища подружжя після одруження: ОСОБА_1 (а.с. 11).

Згідно договору купівлі-продажу від 23.12.2011 року (а.с. 13-14) ОСОБА_3 є власником незавершеного будівництва готовністю 48% за адресою: АДРЕСА_1 .

09.01.2018 року шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано (а.с. 12).

26.05.2018 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_17 ; прізвище подружжя після реєстрації шлюбу: ОСОБА_18 (а.с. 129-131).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 (а.с. 109).

Випискою-епікризом (посмертним) із медичної карти стаціонарного хворого №3661 (а.с. 15) підтверджується знаходження на лікуванні ОСОБА_3 з діагнозом: Covid-19; дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до довідки виконавчого комітету Оліївської сільської ради Житомирського району Житомиської області № 539 від 13.04.2021 року (а.с. 9) ОСОБА_1 зареєстрована та дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки виконавчого комітету Оліївської сільської ради Житомирського району Житомиської області № 538 від 13.04.2021 року, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 10).

Згідно довідки виконавчого комітету Оліївської сільської ради Житомирського району Житомиської області № 2810 від 22.12.2020 року (а.с. 82) ОСОБА_3 на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; разом з ним, за вище вказаною адресою на день сметрі були зареєстровані: ОСОБА_1 (дружина).

З копії спадкової справи № 146/2020 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 (а.с. 105-145), вбачається, що до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернулись: ОСОБА_2 (а.с. 106) та ОСОБА_1 (а.с. 128).

Зазначене також підтверджується довідкою приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Демецької С. Л. № 754/0-16 від 21.11.2022 року (а.с. 65).

Позивач вказує, що відповідач має бути усунута від спадкування, оскільки ухилялась від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця за життя останнього. Натомість саме нею оплачувались витрати на його лікування, а також поховання (а.с. 16).

Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною п`ятою статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Крім того, при розгляді такої справи суду належить з`ясувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу.

Таким чином, відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування.

Аналогічні висновки щодо тлумачення і застосування частини п`ятої статті 1224 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 453/968/17 (провадження № 61-17623св19), 01 червня 2020 року у справі № 431/5445/19 (провадження № 61-6789св20), від 14 лютого 2022 року у справі № 296/12034/18 (провадження № 61-15140св20).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі.

Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача.

Спадкодавець ОСОБА_3 , ймовірно, перебував у безпорадному стані нетривалий час, потребував догляду. Однак позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що останній потребував тривалого догляду та допомоги саме відповідача, а остання свідомо ухилялася від надання такої допомоги спадкодавцю у зв`язку із його безпорадним станом: тобто, не доведено сукупність обставин, які відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України можуть бути підставою для усунення від спадкування.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено сукупність обставин, які відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України можуть бути підставою для усунення від спадкування.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, ст. ст. 1216, 1217, 1218, 1224 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. М. Дубовік