Справа № 595/1486/23
Провадження № 2-з/595/8/2023
У Х В А Л А

04 серпня 2023 року

Суддя Бучацького районного суду Тернопільської області Тхорик І.І., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Моленя Ростислава Богдановича, про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Бучацького районного суду Тернопільської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором позики.

03 серпня 2023 року одночасно з подачею до суду позовної заяви представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Молень Р.Б., подав заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на належні ОСОБА_2 транспортні засоби, а саме: автомобіль марки «Volkswagen Caddy», 2017 року випуску, об`єм двигуна 1968 см, дата реєстрації: 08 квітня 2023 року; автомобіль марки «Volkswagen Caddy», 2008 року випуску, об`єм двигуна 1896 см, дата реєстрації 15 грудня 2022 року та автомобіль марки «MAN 19.403», 1996 року випуску, об`єм двигуна НОМЕР_1 см, дата реєстрації 21 лютого 2017 року.

Необхідність забезпечення позову вмотивована тим, що згідно позовної заяви між позивачем та відповідачем 17 березня 2023 року був укладений договір позики. Пунктом 4 договору передбачено, що позичальник зобов`язувався повернути позику позикодавцеві в готівковій формі у строк до 01 квітня 2023 року. Проте, відповідач у встановлений договором строк борг не повернув, чим порушив взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку відмовляється повернути вказану суму боргу. Відтак, предметом позову є стягнення з відповідача на користь позивача загальної суми заборгованості за договором позики від 17.03.2023, що становить 1006921,14 (один мільйон шість тисяч дев`ятсот двадцять одна) грн 14 коп. Оскільки відповідач тривалий час умисно ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань перед позивачем, вважає, що на час подання заяви існує реальна можливість і загроза переоформлення та приховування відповідачем його реального доходу та належного йому на праві власності майна з метою унеможливити звернення примусового стягнення на цей дохід або майно на виконання рішення суду. Звертає увагу, що сумарна ринкова вартість вищевказаних транспортних засобів становить 882540,13 грн, що не перевищує та є співмірною із вимогою позивача про стягнення боргу у розмірі 1006921,14 грн. Відтак, з метою попередження несумлінних дій відповідача, що можуть проявлятися у відчуженні нерухомого майна, використанні у якості застави, знеціненні тощо, вважає за доцільне застосувати забезпечення позову шляхом накладення арешту на належні відповідачу транспортні засоби.

Статтею 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розгляд заяви згідно ст.153 ЦПК України здійснюється судом без повідомлення учасників справи.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

Як вбачається з відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Тернопільській області (філія ГСЦ МВС) (РСЦ ГСЦ МВС в Тернопільській області) №31/19-М-99 а.з. від 14.07.2023 на адвокатський запит №26/06-2 від 26.06.2023, згідно інформації, наявної в ЄДР транспортних засобів, станом на 14 липня 2023 року, за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстровані наступні транспортні засоби:

- «Volkswagen Caddy», 2017 року випуску, об`єм двигуна 1968 см, дата реєстрації: 08 квітня 2023 року;

-«Volkswagen Caddy», 2008 року випуску, об`єм двигуна 1896 см, дата реєстрації: 15 грудня 2022 року;

-«Nissan Patrol», 1990 року випуску, об`єм двигуна 2800 см, дата реєстрації: 03 липня 2020 року;

-«MAN 19.403», 1996 року випуску, об`єм двигуна 11967 см, дата реєстрації: 21 лютого 2017 року;

-«Honda Dio», 2003 року випуску, об`єм двигуна 49 см, дата реєстрації: 24 липня 2014 року;

-«Mercedes-Benz 1217», 1997 року випуску, об`єм двигуна 4249 см, дата реєстрації: 13 листопада 2012 року;

-«Ford Sierra», 1984 року випуску, дата реєстрації: 10 листопада 2001 року.

Згідно із ч. 1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Пункт 6 передбачає, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Як вбачається із заяви, позивач просить накласти арешт на належні ОСОБА_2 транспортні засоби, а саме: автомобіль марки «Volkswagen Caddy», 2017 року випуску, об`єм двигуна 1968 см, дата реєстрації: 08 квітня 2023 року; автомобіль марки «Volkswagen Caddy», 2008 року випуску, об`єм двигуна 1896 см, дата реєстрації 15 грудня 2022 року та автомобіль марки «MAN 19.403», 1996 року випуску, об`єм двигуна 11967 см, дата реєстрації 21 лютого 2017 року.

З матеріалів справи вбачається, що 17 березня 2023 року між сторонами був укладений договір позики, за яким позичальник зобов`язувався повернути позику позикодавцеві в готівковій формі, що відповідає сумі 1006921,14 грн у строк до 01 квітня 2023 року. Проте, як стверджує відповідач, у встановлений договором строк такий борг не повернув, чим порушив взяті на себе зобов`язання.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги те, що позивач звернувся в суд з позовом про стягнення боргу за договором позики, укладеного з відповідачем, суд приходить до висновку, що існує реальна ймовірність, що відповідачем ОСОБА_2 можуть вживатися дії щодо відчуження третім особам належного йому майна, що в подальшому може унеможливити та/або утруднити виконання рішення суду.

Разом із цим, суд звертає увагу на наступне.

Частина 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом наведеного, жодне з положень Конвенції не може бути витлумачене як таке, що легітимізує набуття права власності одним суб`єктом за рахунок протиправного позбавлення майнового права іншого суб`єкта, із відмовою, до того ж, у можливості захисту порушеного права. Кожен, чиї права та свободи було порушено має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (Статті 13 і 14 Конвенції).

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

З приписів норм цивільно-процесуального законодавства України вбачається, що процесуальне законодавство обумовлює допустимість застосування заходів із забезпечення позову наявністю обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових чи охоронюваних законом інтересів особи.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги також й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

При обранні заходу забезпечення позову суд бере до уваги, що накладення арешту на майно, що полягає в забороні користування даним майном, є неспівмірним з заявленими позовними вимогами, так як передбачає, в тому числі, можливість заборони користування майном. Разом з тим, така правомочність власника не може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, а ефективно захистити права позивача зможе саме заборона його відчуження.

Враховуючи предмет даного позову, наведені позивачем докази та обґрунтування заявлених вимог у клопотанні щодо забезпечення позову, оцінюючи наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, виходячи із засад розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, суд вважає, що заяву про вжиття заходів забезпечення позову слід задовольнити частково, накласти арешт шляхом заборони відчуження на належні ОСОБА_2 транспортні засоби, а саме автомобіль марки «Volkswagen Caddy», 2017 року випуску, об`єм двигуна 1968 см, дата реєстрації: 08 квітня 2023 року; автомобіль марки «Volkswagen Caddy», 2008 року випуску, об`єм двигуна 1896 см, дата реєстрації 15 грудня 2022 року та автомобіль марки «MAN 19.403», 1996 року випуску, об`єм двигуна НОМЕР_1 см, дата реєстрації 21 лютого 2017 року.У решті вимог заяви слід відмовити.

Суд вважає, що такий вид забезпечення позову, як накладення арешту на майно шляхом заборони відчуження є співмірним, достатнім та в той же час не буде порушувати прав відповідача.

Керуючись ст.ст.149-153, ст. 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Моленя Ростислава Богдановича, про забезпечення позову задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову у цивільній справі №595/1486/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором позики.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження на:

- автомобіль марки «Volkswagen Caddy», 2017 року випуску, об`єм двигуна 1968 см, дата реєстрації: 08 квітня 2023 року;

- автомобіль марки «Volkswagen Caddy», 2008 року випуску, об`єм двигуна 1896 см, дата реєстрації 15 грудня 2022 року;

- автомобіль марки «MAN 19.403», 1996 року випуску, об`єм двигуна НОМЕР_1 см, дата реєстрації 21 лютого 2017 року

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали направити учасникам справи для відома, а також Бучацькому відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для відома та виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Дана ухвала відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повна ухвала складена 04 серпня 2023 року.

Суддя І. І. Тхорик