ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року м.Суми

Справа №591/8257/21

Номер провадження 22-ц/816/466/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

з участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.

у присутності:

представників Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» адвокатів Калюжного Вадима Євгеновича та Ющенка Андрія Юрійовича

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 09 січня 2023 року у складі судді Ніколаєнко О.О., ухваленого в м. Суми, повний текст якого виготовлено 23 січня 2023 року,

в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача банківських послуг,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», (далі по тексту АТ «Ощадбанк») звернулося до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 04 вересня 2020 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №1730-0148, відповідно до умов якого останньому було надано кредит в сумі 60000 грн 00 коп., строком на 60 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 56 процентів річних.

Посилаючись на невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, станом на 26 жовтня 2021 року утворилася заборгованість в сумі 63753 грн 50 коп., з яких: 57730 грн 23 коп. заборгованості за основним боргом (кредитом); 8850 грн 66 коп. заборгованість за відсотками, 234 грн 75 коп. 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 74 грн 11 коп. 3% річних за несвоєчасне погашення процентів; 696 грн 42 коп. інфляційні втрати за несвоєчасне погашення основного боргу; 167 грн 33 коп. інфляційні втрати за несвоєчасне погашення процентів, які і просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь.

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Ощадбанк» про захист прав споживача банківських послуг, який ухвалою суду від 02 серпня 2022 року об`єднано у одне провадження із даним. Позов мотивований тим, що на виконання умов укладеного кредитного договору ОСОБА_1 сплачено за періодичними платежами 27006 грн 27 коп. однак позивач не володіє інформацією, за якими цільовими призначеннями зараховані грошові кошти та чи зараховані ці кошти в рахунок погашення споживчого кредиту. При узгодженні та підписанні договору ОСОБА_1 не був наданий на ознайомлення примірник договору, умови обумовлювалися усною співбесідою. Текст договору та паспорт споживчого кредиту ускладнені до прочитання внаслідок занадто дрібного шрифту. Банківська установа не довела всіх істотних умов договору.

Пунктом 10.1.2 договору передбачено застосування строку позовної давності тривалістю 30 років. У позивача при зверненні до банку було волевиявлення на укладення договірних відносин в межах загальних строків позовної давності. Така зміна умов позовної давності не відповідала та не відповідає волевиявленню позивача, а тому наведене положення договору є недійсним в силу відсутності волевиявлення з боку позичальника.

За пунктом 2.4.1 договору позичальник зобов`язаний сплачувати фіксовану процентну ставку на рівні 56% річних. Прострочення виконання зобов`язання позичальником не допущено. За яким цільовим призначенням зараховані сплачені кошти в сумі 27006 грн 27 коп. та чи зараховані вони на погашення кредиту позивач не знає.

Відповідно до положень пунктів 3.1.1.1 та 3.1.1.2 договору банк надає кредит протягом одного банківського дня з моменту сплати комісійної винагороди за надання кредиту в сумі 3 000 грн. Банк здійснює договірне списання комісійної винагороди з рахунку позичальника, для чого позичальник зобов`язаний забезпечити наявність на поточному рахунку достатньої суми коштів.

Пунктом 3.2.2.1 визначено умови, за яких банк має право відмовитися від надання кредиту.

За умовами пункту 3.3.1 договору всі платежі здійснюються шляхом списання банком у договірному порядку коштів з поточного рахунку.

Пунктом 3.5.1 позичальник доручає банку проводити договірне списання коштів з поточного рахунку позичальника, зокрема, коштів що підлягають сплаті позичальником на користь банку в дату повернення кредиту, його частини, сплати інших платежів (п. 3.5.1.1 договору).

Положення договору в частині сплати комісійної винагороди, оформлення документів суперечить положенням Закону України «Про захист прав споживачів», а відтак, є підставою для визнання цих пунктів недійсними. Є доцільним зобов`язати банк здійснити перерахунок заборгованості, зарахувавши вже сплачені кошти, що були спрямовані на погашення плати за обслуговування кредиту та погашення процентів.

Не є справедливими також умови договору, визначені пунктами 3.6.1 та 3.6.2, які стосуються права банку та надання позичальником доручення на списання з відкритих у банку рахунків позичальника у будь-якій валюті коштів, необхідних для здійснення платежів за договором.

Пунктом 8.3 передбачено нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, але не більше 15% від суми простроченого платежу. За наявності несправедливих умов про стягнення комісійної винагороди за обслуговування кредиту є незаконними умови договору про застосування штрафних санкцій по спірним питанням.

Пунктами 3.10.1, 3.10.2, 3.10.2.1, 3.10.2.2 договору передбачено зміну терміну остаточного повернення кредиту та визначення терміну таким, що настав у випадку виникнення визначених відкладальних обставин. Позичальник не допускав порушень за кредитними зобов`язаннями, повідомлень від банку про порушення з боку позичальника на адресу позичальника не надходило. Положення щодо зміни умов зобов`язання є надто односторонніми та несправедливими стосовно позичальника.

Зазначає, що за договором не настав термін виконання грошового зобов`язання у повному обсязі, тому підстави для задоволення позову про стягнення заборгованості відсутні. Всупереч положень ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець не звертався до споживача щодо затримки виконання зобов`язання із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення.

Пунктом 5.3.9 договору передбачено повідомлення у письмовій формі до моменту укладення договору орієнтовну реальну процентну ставку. Такого повідомлення позичальник не отримував.

Із розміщеними на веб-сторінці банку умовами договору комплексного банківського обслуговування позичальник не був ознайомлений, договір комплексного банківського обслуговування не укладав та не підписував, заяву про приєднання не підписував. Позивачем не доведено, що саме ці умови діяли на час укладання договору.

Невід`ємною частиною договору є додаток 1, якого додатком до позову не надано.

Також представник ОСОБА_1 зазначив, що ним не визнається позовна вимога банку про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, оскільки у разі сплати процентів за неправомірне користування кредитом, проценти за користування кредитом за той же період часу не нараховуються. Одночасне застосування ч. 1 ст. 1048 та ч. 2 ст. 625 ЦК України неможливе.

Положення договору про споживчий кредит щодо встановлення плати за обслуговування кредиту є несправедливими, що є підставою для визнання їх недійсними.

Просить: визнати недійсним з моменту укладення та підпису договір про споживчий кредит від 04 вересня 2020 року № 1730-0148, укладений між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 , в частині:

- розділу 10 «Дія договору та позовна давність» за змістом п.10.1.2 про те, що до договору про споживчий кредит до всіх правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням цього договору (у тому числі щодо всіх грошових зобов`язань повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені тощо), застосовується строк позовної давності тривалістю у 30 років;

- розділу 3 «Порядок виконання договору» за змістом підпункту 3.1.1.1 п.3.1 щодо сплати позичальником комісійної винагороди за надання кредиту в розмірі 3000 грн 00 коп. протягом 1 банківського дня з моменту підписання цього договору; підпункту 3.1.1.2 п.3.1 щодо договірного списання банком комісійної винагороди з поточного рахунку позичальника одночасно з зарахуванням на поточний рахунок суми кредиту, для чого позичальник зобов`язаний забезпечити наявність на поточному рахунку суми коштів, достатньої для списання комісійної винагороди; усвідомлення та погодження позичальника з тим, що комісійна винагорода буде списана з поточного рахунку в тому числі за рахунок коштів, що надійшли у вигляді кредиту, у зв`язку з чим сума коштів (в тому числі отриманих у вигляді кредиту), що буде доступна йому для використання на поточному рахунку після списання комісійної винагороди зменшиться на розмір комісійної винагороди банку ; п.1 підпункту 3.2.2.1 п.3.2 про право банку відмовитися від надання позичальнику передбаченого договором кредиту частково або в повному обсязі у разі не виконання позичальником будь-якої з умов надання кредиту, передбачених підпунктом 3.1.1 договору; підпункту 3.3.1 п.3.3 про право банку списання в договірному порядку коштів з поточного рахунку позичальника комісійної винагороди за обслуговування договору про споживчий кредит; підпункту 3.5.1.1 п.3.5 про те, що позичальник доручає банку проводити договірне списання коштів з його поточного рахунку, а саме: коштів, в розмірі, визначеному відповідно до а.а.2.4, 3.1.1.1 та 3.3.3 цього договору, що підлягають сплаті позичальником на користь банку за цим договором в дату повернення кредиту, його частини та сплати інших платежів згідно з Графіком платежів та/або умов договору щодо комісійної винагороди за обслуговування кредиту;

- розділу 3 «Порядок виконання договору» за змістом підпункту 3.6.1 п.3.6 про право банку здійснювати договірне списання з рахунків позичальника у будь-якій валюті, відкритих в АТ «Ощадбанк», коштів необхідних для здійснення будь-яких платежів, належних до сплати позичальником за цим договором, в тому числі в рахунок погашення порушення зобов`язання з метою виконання зобов`язання за цим договором, а також здійснення будь-яких інших платежів за цим договором, та у разі відсутності або недостатності коштів на поточному рахунку в розмірі, необхідному для сплати позичальником платежів на користь банку за договором про споживчий кредит;

- розділу 3 «Порядок виконання договору» за змістом підпункту 3.6.2 п.3.6 про право банку договірного списання коштів в будь-яких валютах з будь-яких рахунків позичальника, відкритих в АТ «Ощадбанк» (додаток № 2), та доручення банку здійснити від свого імені (тобто імені клієнта ОСОБА_1 ) продаж списаних коштів в іноземній валюті на міжбанківському валютному ринку України за курсом продажу в гривнях «за курсом уповноваженого банку», що визначається Банком;

- розділу 8 «Відповідальність сторін» за змістом пункту 8.3 про зобов`язання позичальника за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню та/або сплати суми комісійної винагороди, сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення, але не більше 15 % суми простроченого платежу;

- підрозділу 3.10. «Зміна терміну остаточного повернення Кредиту у зв`язку з настанням відкладальних обставин» розділу з «Порядок виконання договору» за змістом підпунктів 3.10.1, 3.10.2, 3.10.2.1, 3.10.2.2 про зміну умов зобов`язань за кредитним договором по терміну остаточного повернення кредиту у зв`язку з настанням вказаних в пункті 3.10.2 договору обставин з дати виникнення будь-якої з вказаних в цьому пункті Договору відкладальних обставин, із зобов`язанням позичальника повернути кредит у повному обсязі, сплатити проценти за користування кредитом та інші визначені цим договором платежі не пізніше наступного робочого дня після настання будь-якої з наступних відкладальних обставин, а сам : п.п.3.10.2.1 спливу строку, відведеного законодавством України для усунення порушення споживачем (позичальником) умов договору про споживчий кредит у разі, якщо банк вимагає повернення кредиту, здійснення платежів, строк сплати яких не настав, та п.п.3.10.2.2 прострочення виконання зобов`язань позичальника за цим договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за кредитом та/або процентами та/або комісіями) на строк понад 58 календарних днів;

Зобов`язати відповідача здійснити перерахунок заборгованості (платежів) за договором про споживчий кредит з часу його укладення, зарахувавши вже сплачені кошти, що були спрямовані на погашення плати за обслуговування кредиту, в тому числі комісійної винагороди, та погашення процентів, переплачених процентів за користування кредитом в рахунок погашення основного боргу за договором про споживчий кредит.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 09 січня 2023 року у задоволенні позовних вимог АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 63 753,50 грн. за кредитним договором №1730-0148 від 04 вересня 2020 року відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Ощадбанк» про захист прав споживача банківських послуг шляхом визнання недійсними пунктів 10.1.2, 3.1.1.1, 3.1.1.2, п. 1 п.п. 3.2.2.1, п.п. 3.3.1, П.П. 3.5.1.1., п.п. 3.6.1, 3.6.2, 8.3, 3.41.1, 3.10.2, 3.10.2.1, 3.10.2.2 договору №1730-0148 від 04 вересня 2020 року про споживчий кредит, зобов`язання вчинити дії, відмовити у зв`язку з необґрунтованістю.

Додатковим рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 30 січня 2023 року стягнуто з АТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1038 грн 00 коп.

АТ «Ощадбанк», не погоджуючись з вказаним рішення суду в частині вирішення позовних вимог товариства про стягнення кредитної заборгованості, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судове рішення в цій частині та ухвалити нове, яким позов АТ «Ощадбанк» задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що судом першої інстанції не була надана належна оцінка змісту укладеного між сторонами кредитного договору. Так, сторони погодили окремо положення про дострокове повернення кредиту за ініціативою банку (п.п. 3.9.1 п. 3.9 договору) та про зміну строку та терміну остаточного повернення кредиту у зв`язку з настанням відкладальних обставин (п.п. 3.9.3.2 п. 3.9.3 та п.п. 3.10.2.2 п. 3.10.2 договору), якими є прострочення боржника в частині чергових платежів понад 58 календарних днів.

Зазначає, що відповідач 05 липня 2021 року не здійснив повної оплати чергового платежу за кредитом та нарахованими відсотками, а тому станом на дату звернення до суду з позовом, термін остаточного повернення заборгованості вважається таким, що настав.

Також, на думку заявника апеляційної скарги, судом першої інстанції безпідставно не були застосовані ст.ст. 212, 611 ЦК України, натомість помилково послався на недотримання позивачем ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», яке стосується повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав. Вказує і на те, що суд першої інстанції помилково застосував правові висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 17 січня 2022 року (справа №519/2-4141/11).

Представником ОСОБА_1 адвокатом Цурканом В.І. подано відзив на апеляційну скаргу, в якій вказував на те, що банком не було надана детальна та повна інформація щодо зарахування сплачених позичальником коштів на загальну суму 27006 грн 27 коп., також не доведено існування простроченої кредитної заборгованості. Наголошує на проведенні банком нечесної підприємницької діяльності з включенням в умови договору несправедливих умов. Крім того, посилається на невиконання банком вимог договору щодо досудового врегулювання спору, а саме звернення з досудовою вимогою про сплату простроченого боргу. Просить рішення суду залишити без зміни, а доводи апеляційної скарги залишити без задоволення.

Рішення суду в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_1 про захист прав споживача банківських послуг сторонами не оскаржуються, а тому відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 та його представник адвокат Цуркан В.І. в судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, представник звернувся з клопотанням про відкладення розгляду справи, мотивуючи його тим, що він не був належним чином ознайомлений із розрахунком наданим АТ «Ощадбанк» на вимогу апеляційного суду, але даний представник є користувачем електронного суду, тому не позбавлений був можливості ознайомитись із зазначеним розрахунком через електронний суд, а отже , колегією суддів в задоволенні його клопотання про відкладення розгляду справи було відмовлено.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників апелянта, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 04 вересня 2020 року між ОСОБА_1 та АТ «Ощадбанк» укладено договір про споживчий кредит №1730-0148 (т.1, а.с. 6-16), відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 60 000 грн на строк 60 місяців із терміном остаточного повернення не пізніше 03 вересня 2025 року, якщо інший строк або термін не буде встановлено згідно з умовами цього договору (п. 2.2 договору). Пунктом 2.4.1 передбачена плата за користування кредитом (проценти) в розмірі 56% річних, зазначена ставка є фіксованою та її розмір не може бути збільшений без письмової згоди позичальника (п. 2.4.1.1).

Відповідно до пункту 3.1.1. договору, банк надає кредит протягом одного банківського дня з моменту виконання позивальником всіх та кожної з наведених нижче умов кредиту:

сплати позичальником комісійної винагороди за надання кредиту в розмірі 3000 грн 00 коп. протягом 1 банківського дня з моменту підписання цього договору (п.п. 3.1.1.1 договору);

банк здійснює договірне списання комісійної винагороди з поточного рахунку позичальника одночасно з зарахуванням на поточний рахунок суми кредиту, для чого позичальник зобов`язаний забезпечити наявність на поточному рахунку суми коштів, достатньої для списання комісійної винагороди. Позичальник усвідомлює та погоджується з тим, що комісійна винагорода буде списана з поточного рахунку в тому числі за рахунок коштів, що надійшли у вигляді кредиту, у зв`язку з чим сума коштів (в тому числі отриманих у вигляді кредиту), що буде доступна йому для використання на поточному рахунку після списання комісійної винагороди зменшиться на розмір комісійної винагороди банку (п.п. 3.1.1.2 договору).

Порядок повернення (погашення) кредиту, сплати процентів та інших платежів за цим договором, визначений в п. 3.3. кредитного договору. Зокрема, всі платежі за цим договором (повернення кредиту, сплата процентів за його користування, комісійної винагороди, штрафних санкцій тощо) здійснюються шляхом списання банком у договірному порядку коштів з поточного рахунку.

Позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту та сплату процентів за користування ним щомісячно ануїтетними платежами в розмірі 2993 грн 97 коп. шляхом внесення коштів на поточний рахунок, які банк, використовуючи право договірного списання коштів, надане йому згідно з умовами цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до черговості, визначеної договором. Перший ануїтетний платіж позичальник сплачує до 04 жовтня 2020 року, в подальшому не пізніше 4 числа кожного місяця.

Погашення зобов`язання позичальником здійснюється в наступній послідовності: погашення простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом (якщо прострочення буде мати місце); погашення прострочених процентів за користування кредитом (якщо прострочення буде мати місце); погашення строкової заборгованості за основною сумою боргу за кредитом; погашення нарахованих строкових процентів за користування кредитом; сплата пені за непогашення в строк платежів по кредиту; сплата штрафів, передбачених цим договором; сплата інших платежів відповідно до цього договору (п.п. 3.4.1. договору).

Пунктом 3.9. кредитного договору, сторони узгодили дострокове повернення кредиту за ініціативою банку. Так, банк має право вимагати дострокового суми кредиту та повернення всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом, строк сплати яких ще не настав, якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання позичальником взятих на себе обов`язків та недотримання умов передбачених цим договором. Виконання позивальником вимог банку щодо дострокового повернення кредиту повинно бути проведений протягом тридцяти календарних днів з дати одержання такої вимоги від банку. При цьому, сторони узгодили, що зазначений строк починає обраховуватися з дати вручення позичальнику відправлення, яка зазначену у повідомленні про вручення поштового відправлення, або з дати, зазначеної в такому листі позичальником при отриманні позичальником зазначеного листа особисто. Якщо пошта (поштова служба) не може вручити письмову вимогу про усуненні порушення зобов`язання позичальнику через відсутність за місцем проживання вказаної особи або з інших причин, письмова вимога про усунення порушення зобов`язання, вважають врученою позичальнику в день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Крім того, підпунктом 3.9.3. кредитного договору передбачено, що строк повернення кредиту є таким, що настав і позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі, не пізніше наступного робочого дня після настання будь-якого із наступних випадків (обставин):

сплив строку, відведеного законодавством України для усуненні порушення споживачем (позичальником) умов договором про споживчий кредит, якщо банк вимагає повернення кредиту, здійснення платежів, строки сплати яких ще не настав;

прострочення виконання зобов`язання позичальника за цим договором щодо погашення заборгованості (в тому числі за кредитом та/або комісіями) на строк понад 58 календарних днів.

Пунктом 3.10. договору врегульовано зміну терміну остаточного повернення кредиту у зв`язку з настанням відкладальних обставин. Так, сторони, керуючись статтями 212, 611 ЦК України, домовились про зміну умов зобов`язання за цим договором, а саме зміну терміну остаточного повернення кредиту у зв`язку з настанням вказаних в пункті 3.10.2 договору обставин (порушення зобов`язань з боку позичальника за цим договором) (відкладальні обставини).

Термін остаточного повернення кредиту за цим договором є таким, що настав з дати виникнення будь-якої з вказаних у цьому пункті Договору відкладальних обставин, і позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі, сплатити проценти за користування кредитом та інші визначені цим договором платежі не пізніше наступного робочого дня після настання будь-якої з наступних відкладальних обставин, а саме:

спливу строку, відведеного законодавством України для усунення порушення споживачем (Позичальником) умов договору про споживчй кредит у разі, якщо банк вимагає повернення кредиту, здійснення платежів, строк сплати яких не настав.

прострочення виконання зобов?язань позичальника за цим договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за кредитом та/або процентами та/або комісіями) на строк понад 58 календарних днів.

Відповідно до пункту 8.3 за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню та/або сплати суми комісійної винагороди, сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення, але не більше 15 % суми простроченого платежу.

Відповідно до п.10.1.2 до всіх правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконання цього договору (у тому числі щодо всіх грошових зобов`язань повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені тощо), застосовується трок позовної давності тривалістю у 30 років.

До укладення кредитного договору, ОСОБА_1 отримав інформацію про умови кредитування в АТ «Ощадбанк», що підтверджується підписаним відповідачем 02 вересня 2020 року паспортом споживчого кредиту (т.1, а.с. 17-19).

Також, сторонами договору було погоджено графік платежів станом на 02 вересня 2020 року (т.1, а.с. 20-21) та таблицю обчислення загальної вартості кредиту споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (т.2, а.с. 73).

Згідно з меморіальним ордером №1730-0146 від 04 вересня 2020 року, на виконання умов кредитного договору від 04 вересня 2020 року, на картковий рахунок ОСОБА_1 банком перераховано 57000 грн 00 коп., а 3000 грн 00 коп. перераховано в рахунок сплати позичальником комісії (т.2, а.с. 173-174).

Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості станом на 26 жовтня 2021 року розмір заборгованості становить 63753 грн 30 коп., у тому числі 54730 грн 23 коп. заборгованість за основним кредитом, 7850 грн 66 коп. проценти за користування кредитом, 234 грн 75 коп. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 696 грн 42 коп. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу, 167 грн 33 коп. втрати від інфляціях за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом (т.1, а.с. 22-24).

Як вбачається з наданого розрахунку та виписки з карткового рахунку позичальником частково здійснювалася оплата за наданий кредит, у тому числі 01 жовтня 2021 року, 01 листопада 2021 року та 01 грудня 2021 року по 3 000 грн зазначеними платежами ( т.1, а.с. 143-148).

Ухвалюючи рішення в оскарженій частині та відмовляючи у задоволенні позову АТ «Ощадбанк» про стягнення кредитної заборгованості, суд першої інстанції виходив з того, що вимога банку про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором є передчасною, оскільки строк виконання зобов`язання за кредитним договором ще не настав.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія судів не може погодитися, з огляду на наступне.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Визначення поняття «зобов`язання» міститься у частині 1 статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст.1050 ЦК України).

Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).

У справі, яка переглядається, пунктом 2.2 укладеного між сторонами кредитного договору визначено термін остаточного повернення не пізніше 03 вересня 2025 року, якщо інший строк та / або термін не буде встановлено згідно умов якого договору.

Разом з тим, як уже зазначалося п.п. 3.9.3. п. 3.9. та п. 3.10. кредитного договору сторони погодили, що у випадку прострочення виконання зобов`язання позичальником за цим договором щодо погашення заборгованості (в томі числі за кредитом та /або процентами та / або комісіями) на строк понад 58 календарних днів, термін остаточного повернення кредиту за цим договором є таким, що настав.

Тобто сторони врегулювали у договорі питання дострокового повернення кредиту - зміну строку виконання основного зобов`язання.

З аналізу змісту п.п. 3.9.3. п. 3.9. та п. 3.10. кредитного договору слідує, що безумовною підставою для зміни строку виконання основного зобов`язання є виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості, а не направлення банком письмового повідомлення позичальнику про припинення строку користування кредитом, так як у такому повідомленні банк не вимагає дострокового виконання зобов`язань.

Виходячи з наведеного, у разі прострочення виконання позичальником своїх зобов`язань відбувається автоматична зміна строку виконання основного зобов`язання та така зміна не залежить від волевиявлення однієї зі сторін та не надає банку право звернутися з вимогою про дострокове повернення всієї суми кредиту у порядку, визначеному частиною другою статті 1050 ЦК України.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 15 червня 2020 року у справі № 138/240/16-ц (провадження № 61-14987св19) зазначено, що якщо сторони договору визнали безумовною підставою для зміни строку виконання основного зобов`язання саме виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості, а не направлення банком письмового повідомлення позичальнику про припинення строку користування кредитом, то така зміна не залежить від волевиявлення однієї зі сторін та не надає банку право звернутися з вимогою про дострокове повернення всієї суми кредиту у порядку, визначеному частиною другою статті 1050 ЦК України.

З розрахунку заборгованості на кредитним договором від 04 вересня 2020 року та виписки по картковому рахунку вбачається, що черговий платіж за кредитним договором ОСОБА_1 було внесено 01 липня 2021 року, а потім вже 01 жовтня 2021 року, 01 листопада 2021 року та 01 грудня 2021 року по 3000 грн кожний, тоді як умовами кредитного договору передбачено повернення кредиту та сплату процентів щомісячно ануїтентними платежами у розмірі 2993 грн 97 коп. Прострочена заборгованості, як за кредитом так і нарахованими відсотками у відповідача виникла починаючи з 06 липня 2021 року.

Враховуючи умови кредитного договору від 04 вересня 2020 року його дія припинилась 02 вересня 2021 року внаслідок виникнення у позичальника заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом понад 58 днів, тобто змінився строк виконання зобов`язання й з цієї дати настав строк дострокового повернення кредиту у повному обсязі, на що не звернув уваги суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову АТ «Ощадбанк».

При визначенні розміру кредитної заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача колегія суддів бере до уваги те, що звертаючись до суду з позовом АТ «Ощадбанк» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість, що виникла станом на 26 жовтня 2021 року, проте, з наданої відповідачем виписки по картковому рахунку було встановлено, що 01 листопада 2021 року та 01 грудня 2021 року ОСОБА_1 внесено на погашення кредитної заборгованості кошти на загальну суму 6000 грн, які не були враховані банком, в наданому розрахунку.

На виконання ухвали апеляційного суду від 30 березня 2023 року, АТ «Ощадбанк» подано детальний розрахунок актуальної заборгованості ОСОБА_1 , з якого вбачається, що розмір заборгованості по тілу кредиту становить 48544 грн 23 коп., а за процентами, нарахованими станом на 02 вересня 2021 року (змінена дата виконання зобов`язання) становить 7850 грн 66 коп., що і підлягає стягненню з відповідача.

Розрахунок заборгованості за кредитним договором позивачем проведено у відповідності до умов укладеного кредитного договору.

Щодо посилання представника відповідача про ненадання банком інформації про те, куди саме були спрямовані кошти в сумі 27006 грн 27 коп., сплачені відповідачем на виконання умов кредитної заборгованості, то колегія суддів звертає увагу на те, що ця інформація є в наданих позивачем розрахунках заборгованості за кредитним договором.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, з огляду на те, що зібраним по справі доказами встановлено порушення ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, в межах заявлених позовних вимог, з відповідача належить стягнути 234 грн 75 коп. 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 74 грн 11 коп. 3% річних за несвоєчасне погашення процентів; 696 грн 42 коп. інфляційні втрати за несвоєчасне погашення основного боргу; 167 грн 33 коп. інфляційні втрати за несвоєчасне погашення процентів.

Оцінка доводам відповідача про протиправність включення до умов договору комісійної винагороди банку за надання кредитних коштів, була надана судом першої інстанції. Рішення суду в цій частині сторонами не оскаржується.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, на підставі пунктів 1, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України рішення суду в частині вирішення позовних вимог АТ «Ощадбанк» про стягнення кредитної заборгованості підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором від 04 вересня 2020 року на загальну суму 57567 грн 50 коп., з яких: 48544 грн 23 коп., заборгованість за тілом кредиту, 7850 грн 66 коп. заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитними коштами; 234 грн 75 коп. 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 74 грн 11 коп. 3% річних за несвоєчасне погашення процентів; 696 грн 42 коп. інфляційні втрати за несвоєчасне погашення основного боргу; 167 грн 33 коп. інфляційні втрати за несвоєчасне погашення процентів.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України визначено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи часткове задоволення позову АТ «Ощадбанк» та доводів апеляційної скарги, пропорційно до частки задоволених позовних вимог, з відповідача належить стягнути судові витрати в сумі 2049 грн 74 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції, та 3074 грн 61 коп. за апеляційне оскарження рішення суду.

Крім того, підлягає скасуванню додаткове рішення Зарічного районного суду м. Суми від 30 січня 2023 року, яким було стягнуто з АТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_1 судові витрат в сумі 1038 грн 00 коп.

При вирішення питання щодо розподілу понесених ОСОБА_1 судових витрат під час розгляду справи за позовом АТ «Ощадбанк» в суді першої інстанції, колегія суддів бере до уваги наступне.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи в суді першої інстанції професійна правнича допомога ОСОБА_1 була надана адвокатом Цурканом В.І. на підставі договору про правничу допомогу від 29 травня 2022 року, за умовами якого адвокат надає правничу допомогу клієнту у справі № 591/8257/21 за позовом «АТ «Державний ощадний банк України » про стягнення заборгованості, при цьому, сторонами договору визначено сплачу гонорару в сумі 5500 грн 00 коп., які були сплачені відповідачем згідно розрахункової квитанції №29-05/2022 (т. 3, а. с. 11, 12).

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Зокрема, за змістом частини 1 - 6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як передбачено частиною 3 статті 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає розподілу, колегія суддів бере до уваги норми ч. 4 ст. 137 ЦПК України та, врахувавши характер спірних правовідносин, незначний ступінь складності справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, значення справи для сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості вважає, що підлягає розподілу між сторонами понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000 грн 00 коп.

Також, суд першої інстанції дійшов до висновку, що понесені відповідачем витрати за поштові відправлення в сумі 38 грн 00 коп. за надсилання позивачу доказів понесення судових витрат (т.3, а.с. 7), є витратами пов`язаними з розглядом справи та підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, пропорційно до частки позовних вимог, у задоволенні яких судом було відмовлено, з позивача на користь відповідача належить стягнути 100 грн 72 коп. ( 97,00 + 3,72) понесених ним судових витрат.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 09 січня 2023 року в частині вирішення позовних вимог Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та додаткове рішення Зарічного районного суду м. Суми від 30 серпня 2023 року скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором від 04 вересня 2020 року на загальну суму 57567 гривень 50 копійок та 2049 гривень 74 копійки судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 100 гривень 72 копійки, понесені ним в суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судові витрати в сумі 3074 гривні 61 копійку за апеляційне оскарження рішення суду

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складене 27 квітня 2023 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: О. Ю. Кононенко

В. І. Криворотенко