Номер провадження 2-др/754/110/23
03 серпня 2023 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:
головуючого-судді - Панченко О.М.,
за участю: секретаря судових засідань - Сарнавського М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву представника відповідача - адвоката Дикань Павла Олеговича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-
29.06.2023 Деснянським районним судом м. Києва було постановлено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, - залишено без задоволення. Здійснено поворот виконання заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19.02.2020 року яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 22 500.00 грн., які складаються з 9 000.00 грн. орендної плати за фактично не надану оренду, 9 000.00 грн. безпідставно неповернутого заставного платежу, 4 500.00 грн. штрафу за порушення умов договору, а також судовий збір в розмірі 764 грн. 40 коп. та в порядку повороту виконання заочного рішення суду стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вказані вище кошти.
04.07.2023 представник відповідача - адвокат Дикань П.О. звернувся до суду із заявою про прийняття додаткового рішення в частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування заяви представник відповідача зазначив, що судом при ухваленні судового рішення не було вирішено питання щодо стягнення судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою.
Перевіривши обґрунтованість вимог заяви про ухвалення додаткового рішення, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Ті самі критерії застосовує у своїй практиці Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява №9336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обгрунтований (п.268).
Однак, з урахуванням вимог ч.8 ст.141 ЦПК України і правових висновків Верховного Суду, досягнута між сторонами правочину домовленість, зокрема щодо строків оплати за надані послуги не може звільняти їх від обов`язків, які випливають із вимог закону.
Положеннями ч.8 ст.141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.
Разом з тим представником відповідача - адвокатом Дикань П.О. не подано до суду належних доказів (рахунків, квитанцій), які б свідчили про дійсність отримання коштів адвокатом за надані послуги, що зазначені в Договорі та Актах-прийому передачі виконаних робіт.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог заяви, а саме в частині стягнення на користь заявника судового збору у розмірі 420,40 грн. (сплаченого за подання заяви про перегляд заочного рішення суду), в іншій частині вимог заяви - відмовити.
Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд, -
Вимоги заяви, поданої представником відповідача - адвокатом Дикань Павлом Олеговичем про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ) понесені судові витрати ( сплату судового збор) за заяву про перегляд заочного рішення у розмірі - 420,40 грн.
В іншій частині вимог заяви - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або складення.

Суддя: О.М. Панченко