Справа № 367/3323/19
Провадження №2/367/640/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

13 березня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді Кравчук Ю.В.,

за участю:

секретаря судових засідань Шаповала О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, в якій позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача: грошові кошти у розмірі 84 094 грн. 37 коп. у якості відшкодування матеріальної шкоди; грошові кошти у розмірі 10 000 у якості відшкодування моральної шкоди; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 940 грн. 94 коп.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 23.01.2019 о 19 год. 20 хв. в м. Ірпінь, Київської області на перехресті вул. Д. Попова З. Алієвої, сталася дорожньо-транспортна пригода. Водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «DAEWOO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався по другорядній дорозі не надав перевагу автомобілю «HONDA ACCORD», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення. Внаслідок зіткнення автомобіль «HONDA ACCORD», реєстраційний номер НОМЕР_2 , отримав значні механічні пошкодження. Порушення вимог Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_2 стали причиною та умовою виникнення дорожньо-транспортної пригоди. Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 19. 02.2019 у справі про адміністративне правопорушення за вказаною ДТП ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення та його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 23.01.2019 був пошкоджений транспортний засіб позивача, що заподіяло останньому матеріальну шкоду. Автомобіль відповідача був застрахований ПрАТ «СК «ВУСО», Поліс №АМ/2694314. 28.01.2019 позивачем було подано письмову заяву до ПрАТ «СК «ВУСО» про настання страхового випадку та повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Надалі страховою компанією ПрАТ «СК «ВУСО» було виплачено страхове відшкодування у розмірі 85 385 грн. 85 коп. Однак, виплачене страхове відшкодування не компенсувало повністю суму завданої шкоди. Відповідно до експертного звіту №18/19 про оцінку автомобіля HONDA ACCORD, реєстраційний номер НОМЕР_2 від 29.03.2019 - матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля HONDA ACCORD реєстраційний номер НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП, складає: 329 216 грн. 85 коп. Матеріальні витрати на проведення вищевказаної експертизи складають 2 100 грн. Також, позивачем було сплачено 163 грн. за надсилання електронного повідомлення ОСОБА_2 з метою повідомлення йому часу огляду експертом транспортного засобу для складання вищевказаного експертного звіту.

У подальшому, 11.04.2019 позивачем, як власником автомобіля було укладено договір купівлі-продажу №3247/2019/1409681 транспортного засобу HONDA ACCORD, реєстраційний номер НОМЕР_2 та продано автомобіль HONDA ACCORD, реєстраційний номер НОМЕР_2 в стані після ДТП, за ціною: 162 000 грн. У зв`язку з виплатою належного страхового відшкодування та продажем автомобіля в не відремонтованому стані (після ДТП), частково компенсовано матеріальні збитки у розмірі 85 385,48 + 162 000 = 247 385,48 грн., сума матеріального збитку становить 329 216,85 + 2 100 + 163 - 85 385,48 - 162 000 = 84 094,37 грн. (вісімдесят чотири тисячі дев`яносто чотири гривні 37 копійок). Таким чином, загальна вартість матеріальної шкоди складає 84 094 грн. 37 коп.

Позивач зазначає, що крім матеріальних збитків йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у завданні йому негативних наслідків в результаті ДТП як безпосередньо під час вчинення адміністративного правопорушення, так і після нього. До негативних наслідків відносить: нервовий стрес, який він пережив під час наїзду транспортного засобу відповідача, оскільки в цей час знаходився за кермом свого автомобіля. Для відновлення нормального душевного стану потрібен був час. До того ж, відмова відповідача на пропозицію позивача добровільно відшкодувати матеріальний збиток, призвела до необхідності додаткових витрат часу для захисту його інтересів. Позивачу потрібен був час для поїздок до Ірпінського міського суду Київської області та звернення до оцінювача для визначення вартості матеріальних збитків. До негативних наслідків також відносить непередбачені витрати, які було потрібно для поїздок. Крім того, зазначає, що на тривалий час після ДТП йому та його сім`ї довелося пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності у пересуванні по місту для придбання товарів або послуг у різних магазинах та аптеках, тощо. При цьому, безспірним є те, що користування громадським транспортом потребує значно більше затрат зусиль і часу, оскільки в сім`ї позивача є маленька дитина, а користування таксі є доволі коштовним. Багато справ, запланованих раніше, що потребували пересування автотранспортом, позивачу довелося відкласти, а від деяких з них позивач взагалі змушений був відмовитись, що спричинило проблеми з роботою.

Зазначає, що розмір заподіяної моральної шкоди визначити важко, але він має хоча б компенсувати ті емоційні страждання, які довелося перенести позивачу і його родині, та витрати, пов`язані з відновленням психічного стану. Розмір своїх душевних страждань і страждань своєї родини позивач оцінює в 10 000 грн. Ціна враховує в себе усі страждання, які довелося позивачу перенести, зокрема: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою.

У судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява позивача про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

У судове засідання відповідач та його представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До суду надійшла заява від представника відповідача про відкладення судового засідання на іншу дату, оскільки він перебуває на лікуванні. Однак, підтверджуючих документів суду не надано. При цьому, суд враховує, що на попереднє судове засідання представник відповідача також не з`явився, надіслав до суду клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з тим, що він перебував в судовому засіданні Козятинського міськрайонного суду Вінницької області.

У судове засідання представник третьої особи - ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності представника ПАТ «Страхова компанія «ВУСО».

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 був власником автомобіля Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Відповідно до постанови Ірпінського міського суду Київської області від 19 лютого 2019 року по справі № 367/911/19, 23.01.2019 року о 19 год. 20 хв. в м. Ірпінь, на перехресті вул. Д.Попова-З.Алієвої, водій керуючи автомобілем DAEWOO д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався по другорядній дорозі не надав дорогу автомобілю HONDA ACCORD д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення, після чого здійснив наїзд на телефонний комутатор, транспортні засоби отримали механічні пошкодженя, а водій порушив вимоги п.16.11 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. У зв`язку з чим постановлено визнати винним ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів, що становить 340 (триста сорок) гривень, які необхідно сплатити в дохід держави. Постанова набрала законної сили 04.03.2019.

Позивачем долучено до матеріалів справи копію його заяви про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП, а також копію повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, адресовані ПрАТ «СК «ВУСО».

Із копії відповіді ПРАТ «СК «ВУСО» від 22.03.2019, вих. № , адресованої ОСОБА_1 вбачається, що 22.03.2019 ПрАТ «СК «ВУСО» прийняло рішення щодо виплати позивачу страхового відшкодування у зв`язку з ДТП, яка мала місце 23.01.2019 з вини водія забезпеченого ТЗ Daewoo Lanos Y6DTF69YD8W40382, реєстраційний номер НОМЕР_1 . На підставі п. 12.1 ст. 12 та п.36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», сума страхового відшкодування зменшується на розмір франшизи. Обов`язок щодо відшкодування франшизи покладений Законом на особу, відповідальність якої застрахована, тобто на ОСОБА_3 .

Факт перерахування ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 85 385 грн. 48 коп. підтверджується і довідкою, виданою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 15.04.2019.

Відповідно до звіту № 18/19 про оцінку автомобіля Honda Accord 2.4i Type-S держ. номер НОМЕР_2 , матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП складає: 329216 грн. 85 грн., з урахуванням ПДВ 54 869 грн. 48 коп.

11.04.2019 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу 3247/2019/1409681 транспортного засобу, об`єктом договору є Honda Accord, номерний знак НОМЕР_2 . За домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 162 000 грн.

Із полісу № АМ/2694314 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між ПрАТ Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_3 , відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є DAEWOO LANOS, номерний знак НОМЕР_1 , страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить сто тисяч гривень, розмір франшизи одна тисяча.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Статтями 28, 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 25 Закону "Про страхування" здійснення страхових виплат проводиться страховиком відповідно до договору страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката). Зазначений страховий акт складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром - особою, яка займається визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків, кваліфікаційні вимоги до яких встановлюються чинним законодавством) у формі, що визначається сертифікатом.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Згідно з ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність Україні» незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності-суб`єктом господарювання.

Положення ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну діяльність в Україні» поширюються на правовідносини, які виникають у процесі здійснення оцінки майна, майнових прав, що належать фізичним та юридичним особам України на території України та за її межами, а також фізичним та юридичним особам інших держав на території України та за її межами, якщо угода укладається відповідно до законодавства України, використання результатів оцінки та здійснення професійної оціночної діяльності в Україні.

Згідно з частиною четвертою статті 3 ЗУ № 2658-ІІІ, процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12цього Закону.

Суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону ( ст. 5 ЗУ № 2658-ІІІ)

Оцінка майна проводиться на підставі договору між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна ( ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЗУ № 2658-ІІІ).

Оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності несуть відповідальність за порушення вимог цього Закону в порядку, встановленому законами.

Оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону. ( ч.1, 2 ст. 32 ЗУ № 2658-ІІІ).

Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності ( ч. 1 ст. 12 ЗУ № 2658-ІІІ).

Пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами).

Вказаний висновок викладено в постанові Верховного Суду в справі №753/21177/16-ц від 19 вересня 2018 року.

Як вбачається з досліджених судом доказів, вартість матеріального збитку, завданий власнику автомобіля Honda Accord 2.4i Type-S пошкодженого автомобіля, належного позивачу, становить 329 216 грн. 85 коп. відповідно до звіту № 18/19 складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 .

Звіт про оцінку майна складений у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року та на підставі ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Визначений у звіті суб`єктом оціночної діяльності розмір матеріального збитку власнику пошкодженого транспортного засобу позивача відповідачем належними та допустимими доказами не спростований. Відповідач не надав до суду, не клопотав про призначення судової експертизи з метою доведеності своїх заперечень щодо заявленого позивачем розміру відшкодування шкоди.

Окрім того, у постанові Верховного Суду від 04.03.2020 у справі № 331/6395/18 зазначається, що «на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема, правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені у статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з пунктом 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, страховик відповідача за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому законом. Згідно зі статтями 29, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092). Якщо для відновлення пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Разом з тим, суд врахувовує, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то у такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку.

Отже, Верховний Суд під час розгляду подібних справ дійшов висновку, що обсяг відповідальності страховика відповідальної особи (страховика потерпілої особи, якщо страховий випадок врегульовано згідно з Положенням про ПВЗ) обмежений вимогами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на відміну від особи, яка завдала шкоду, а тому різниця невідшкодованої позивачу суми збитків має бути відшкодована саме винуватцем ДТП.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками зокрема є витрати , які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Таким чином, сума, яка підлягає стягненню з відповідача становить 329 216 грн. 85 коп. (сума матеріального збитку відповідно до звіту № 18/19 про оцінку автомобіля)-162 000 грн. (вартість проданого автомобіля)+2100 (витрати на проведення оцінки майна)+163 грн. (вартість надсилання електронного повідомлення відповідачу з метою повідомлення йому часу огляду експертом транспортного засобу 85 395 грн. 48 коп. (отримане страхове відшкодування)=84084 грн. 37 коп.

Таким чином, суд вважає правильним задовольнити вимогу позивача про відшкодування матеріальної шкоди повністю в розмірі 84 094 грн. 37 коп.

Щодо стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

За змістом статей 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

По даній справі позивач просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. Врахувавши доводи позивача, суд приходить до висновку, що позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням його майна. З огляду на викладене та враховуючи, що автомобіль належний позивачу було пошкоджено в результаті дій відповідача, а пошкодження майна особи у будь-якому разі призводить до душевних страждань, пов`язаних з необхідністю вчинення відповідних дій, спрямованих на відновлення майна або інших дій, спрямованих на відновлення своїх порушених прав, то суд вважає за можливе з урахуванням обставин справи та доводів позивача про заподіяння йому моральної шкоди, стягнути з відповідача, як завдавача шкоди, на користь позивача, враховуючи вимоги розумності та справедливості, грошові кошти на відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000 грн.

Враховуючи докази надані позивачем, вимоги законодавства, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню частково, з відповідача слід стягнути 3000 грн. моральної шкоди, яка була завдана позивачу неправомірними діями відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 259, 265, 268 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) грошові кошти у розмірі 84 094 (вісімдесят чотири тисячі дев`яносто чотири) грн. 37 коп. у якості відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) грошові кошти у розмірі 3 000 (три тисячі) грн. у якості відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) судовий збір у розмірі 870 грн. (вісімсот сімдесят) грн. 84 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Кравчук