Справа №295/1663/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі

Головуючого судді Воробйової Т.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін

цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області

про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача завдану неправомірними діями моральну шкоду у сумі 10 000,00 грн.

В обґрунтування позову вказано, що постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2022 у справі №240/16959/21 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати за період з 01.01.2016 по день фактичного виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09.07.2019 у справі №240/3120/19 (травень 2021 року) та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 01.01.2016 по день фактичного виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09.07.2019 по справі № 240/3120/19 (травень 2021 року) відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 №2050-ІІІ.

Мотивуючи заподіяння моральної шкоди позивач посилається на те, що він є особою з інвалідністю ІІІ групи, учасником ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС. У зв`язку з неправомірними діями відповідача позивач вимушений був докладати зусилля для організації свого життя, тривалий час перебував у психологічній напрузі, оскільки був змушений докладати зусилля для відновлення своїх порушених прав, що пов`язано зі змінами в повсякденному житті, що призвело до душевних переживань.

Визначаючи розмір моральної шкоди, позивач посилається на глибину душевних страждань та переживань, які йому завдано внаслідок неправомірних дій відповідача.

Ухвалою суду від 14.02.2023 відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.

24.03.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача вказав, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Пенсія призначена 07.11.2011. На виконання рішення суду від 06.04.2022 управлінням проведено нарахування ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії, нарахованої за період з 01.01.2016 по 18.11.2019 до фактичної виплати донарахованої пенсії. Зазначено, що відповідач виконав всі залежні від нього дії для повного виконання рішення суду.

Відповідач вказує, що позивачем не надано жодних обґрунтованих доказів, які підтверджують наявність причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача та стражданнями, приниженнями, моральними переживаннями, які він зазнав, тому у задоволенні позову просить відмовити за безпідставністю.

27.03.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач вказав, що відзив відповідача вважає необґрунтованим, а аргументи, наведені у ньому, не стосуються предмету спору. Позивач вважає, що відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями, є ефективним способом захисту порушених прав та відновлення справедливості. Позовну заяву підтримує та просить задовольнити.

Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 22 Цивільного кодексу України (далі- ЦК України) встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Приписами статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 1) та має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 , яке видане 05.02.2020 Житомирською обласною державною адміністрацією (а.с. 8).

Також ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІІ групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 , яке видане 27.01.2009 (а.с. 7).

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2022 у справі №240/16959/21, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, задоволено частково, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати за період з 01.01.2016 по день фактичного виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09.07.2019 по справі № 240/3120/19 (травень 2021 року), зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 01.01.2016 по день фактичного виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09.07.2019 по справі № 240/3120/19 (травень 2021 року) відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 № 2050-ІІІ.

Відповідно до змісту вищевказаної постанови суду, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/3120/19 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 01.01.2016 пенсії у розмірі 83 % відповідних сум грошового забезпечення. У травні 2021 позивачу, на виконання вказаного судового рішення нараховано та виплачено доплату до пенсії у розмірі 36711,91 грн. Так, на звернення позивача щодо виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії, ГУ ПФУ у Житомирській області листом від 14.07.2021 за № 19166-17514/В-02/8-0600/21 повідомило, що відповідно до Закону України „Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та "Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, компенсації підлягають грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру. Кошти, нараховані позивачу на виконання рішення суду від 09.07.2019, виплачені у порядку передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 "Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду", у порядку черговості.

У постанові суду зазначено, що належні позивачу з 01.01.2016 кошти у розмірі 36711,91 грн на виконання рішення суду виплачені лише у травні 2021 року, а тому позивач має право на компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії з 01.01.2016 по день фактичного виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09.07.2019 по справі №240/3120/19 (травень 2021 року) (а.с. 4-6).

У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.09.2019 у справі №916/1423/17 вказано, що «застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування».

Протиправність дій відповідача, яка полягає у несвоєчасній виплаті належних позивачу коштів підтверджується постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду у справі №240/16959/21 від 06.04.2022, а вина у цьому випадку презюмується.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, відповідачем допущено порушення гарантованого ст. 46 Конституції України права позивача на соціальний захист.

Дослідивши наведені ОСОБА_1 обставини, суд вважає, що неправомірними діями відповідача позивачу завдано втрат немайнового характеру у вигляді душевних страждань, порушення звичайного способу життя, психологічного навантаження, втрати емоційної стабільності, потреби докладати додаткові зусилля для організації свого життя, а також для захисту своїх прав, тобто позивачу завдано моральну шкоду. Несвоєчасна виплата належних позивачу коштів, на переконання суду, мало на нього негативний вплив, спричинило йому негативні емоції.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу, що матеріали справи не містять доказів того, що на день розгляду справи відповідачем в повному обсязі відновлено права позивача і виплачено належні йому кошти.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №750/1591/18-ц вказано, що "Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ право заявника на відшкодування моральної шкоди у випадку надмірно тривалого невиконання остаточного рішення, за що держава несе відповідальність, презюмується», що є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Положеннями п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Беручи до уваги встановлені фактичні обставин справи, враховуючи порушення відповідачем права позивача на гарантований Конституцією України належний рівень соціального захисту, що спричинило йому моральні страждання, зважаючи на особу позивача, який є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 1), особою з інвалідністю, його вік, доведену глибину душевних страждань, які він зазнав у результаті протиправних дій відповідача, витрачені ним зусилля для додаткової організації свого життя, час, який знадобився позивачу для відновлення свого права; керуючись приписами ст. 23 ЦК України, виходячи з засад розумності, співмірності та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню в сумі 3000,00 грн. Такий розмір моральної шкоди, на думку суду, є достатнім для відновлення порушених прав позивача та співмірним завданій моральній шкоді.

З огляду на положення ст. 1173 ЦПК України моральна шкода, завдана позивачу, підлягає відшкодуванню державою за рахунок коштів державного бюджету шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн, оскільки при зверненні до суду з позовною заявою позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 5, 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з держави через Державну казначейську службу України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у сумі 3000,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, місцезнаходження: м. Житомир, вул. Ольжича, 7, .

Суддя: Т.А. Воробйова