Справа № 523/6287/21
Провадження №2/523/733/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Далеко К.О.,

за участю секретаря судового засідання - Дмітрієвої В.С.,

представника Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» - Шидерової Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 в м. Одеса, у загальному позовному провадженні, цивільну справу № 523/6287/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України», треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Приватний виконавець Цинєв Віталій Олександрович про припинення (зняття) арешту (заборони),

В С Т А Н О В И В:

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.

05.04.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернулося до Суворовського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третіх осіб які не заявляються самостійних вимог щодо предмета спору: Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, приватний виконавець Цинєв Андрія Олександрович, про зняття арешту, та просить: припинити (зняти) обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єктів нерухомого майна, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , іпотекодержателем якого є ТОВ «Вердикт Капітал» за наступними номерами:

- №35078968 від 17.01.2020 року, внесеного на підставі постанови про арешт майна боржника №61004938, від 17.01.2020 року приватного виконавця Цинєва Віталія Олександровича;

- №24188385 від 27.12.2017 року, внесеного на підставі постанови про арешт майна боржника №50748435 від 27.12.2017 року Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області;

- №11345635 від 01.07.2011 року, внесеного на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси №2-3326/11 від 20.06.2011 року;

- № 11345651 від 01.07.2011 року, внесеного на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси №2-3326/11 від 20.06.2011 року.

Обґрунтовано позовні вимоги тим, що 26 червня 2007 між ОСОБА_2 та ПАТ «Платинум Банк», раніше ЗАТ «Агробанк» в особі начальника відділення ЗАТ «Агробанк» Савінкіна В.О. було укладено Договір про надання кредитної лінії № 23.840.07.29 М. За договором про надання кредитної лінії № 23.840.07.29 М. від 26.06.2007 банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді поновлювальної відкличної кредитної лінії окремими траншами з лімітом кредитування 114 000,00 (сто чотирнадцять тисяч) доларів США, строком з 26 червня 2007 року по 25 червня 2010 року зі сплатою 15 (п`ятнадцять) відсотків річних. На забезпечення кредитного договору, 26.06.2007 року між банком та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 укладено іпотечний договір № 23.840.07.29 1 М, відповідно до п. 1 іпотечного договору іпотекодавці забезпечують вимоги іпотекодержателя - банку, що випливають з Договору про надання кредитної лінії № 23.840.07.29 М від 26.06.2007, за умовами якого позичальник зобов`язався повернути суму кредиту у розмірі 114 000,00 (сто чотирнадцять тисяч) доларів США 00 центів. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 16.07.2014 року по справі № 523/12140/13 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 було визнано договір про надання кредитної лінії 23.840.07.29 М від 26.06.2007 недійсним, іпотечний договір та договір поруки недійсними, зупинено нарахування пені, відсотків, штрафних санкцій за кредитним договором, виключено з реєстру обтяжень та заборон відчуження запис про обтяження нерухомого майна за іпотечним договором, зобов`язано Банк сторони по справі повернути в натурі все що ними було отримано на виконання угоди. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 19.10.2015 року, апеляційну скаргу ПАТ «Платінум Банк» задоволено, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16.07.2014 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ситнікова Ю.Д. про визнання договору про надання кредитної лінії недійсним та зобов`язання приватного нотаріуса вчинити певні дії відмовлено. Зустрічний позов Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» задоволено. У рахунок погашення заборгованості за договором про надання кредитної лінії № 23.840.07.29М від 26 червня 2007 року в розмірі 798 563 гривні 99 коп.: з яких сума заборгованості за кредитом складає 91693 доларів США, що в еквіваленті на день розгляду справи за курсом НБУ - 732907 гривень 11 коп.; сума заборгованості за відсотками - 5290 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ - 4289 гривень 68 коп.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків 23367 гривень 20 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 85,5 кв.м., житловою площею 50,0 кв.м. шляхом реалізації предмета іпотеки з прилюдних торгів за початковою ціною, яка буде встановлюватись на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності незалежним експертом під час проведення виконавчих дій. Також, стягнено в рівних частках з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ « Платинум Банк» судовий збір в розмірі 3441 гривня (по 1720 грн.50коп. з кожного). 04.09.2020 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки фізичних осіб № 401, відповідно до якого ПАТ «Платинум Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №23.840.07.29М. Тобто, ТОВ «Вердикт Капітал» являється іпотекодержателем наведеного майна. Однак, містяться записи про обтяження на вищевказане майно, а саме: №35078968 від 17.01.2020 року, внесеного на підставі постанови про арешт майна боржника №61004938, від 17.01.2020 року приватного виконавця Цинєва Віталія Олександровича; №24188385 від 27.12.2017 року, внесеного на підставі постанови про арешт майна боржника №50748435 від 27.12.2017 року Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області; №11345635 від 01.07.2011 року, внесеного на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси №2-3326/11 від 20.06.2011 року; № 11345651 від 01.07.2011 року, внесеного на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси №2-3326/11 від 20.06.2011. Наявність наведених обтяжень порушує права іпотекодержателя, оскільки іпотека виникла раніше накладення арешту. В свою чергу, зі змісту положень Закону України «Про іпотеку» випливає, що в разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно.

02.05.2021 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Нижник Г.І. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого останній позов не визнав. Зазначив, що наявність обтяжень не обмежує право Позивача на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки як в судовому, так в позасудовому порядку. Позивач не є ані власником майна, ані особою, у фактичному володінні якої знаходиться спірне майно, а тому звернення із позовом про припинення обтяжень, накладених у межах інституту забезпечення позову, є передчасним. У зв`язку із набранням законної сили рішення апеляційного суду Одеської області від 19.10.2015 р. по справі № 785/38/15-ц, ТОВ «Вердикт Капітал» має право у примусовому порядку у межах виконавчого провадження звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації предмета іпотеки з прилюдних торгів. Враховуючи зазначене, просив відмовити у задоволенні позову.

05.07.2021 року представник ТОВ «Вердикт Капітал» надав відповідь на відзив ОСОБА_2 , та зазначив, що накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна, чим у даному випадку порушується право іпотекодержателя, у зв`язку із невиконанням боржником зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

01.09.2021 року від третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору представника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області надійшли пояснення, згідно яких роз`яснено, що відповідно до бази даних АСВП на виконані у відділі перебувало виконавче провадження № 50748435 з виконання виконавчого листа від 26.09.2011 №2-3326/11, виданого Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ Державний ощадний банк України» грошової суми у розмірі 2 086 952,55 грн. Відповідною постановою державного виконавця від 27.12.2017 виконавчий документ було повернуто стягувачу, як частково виконаний у сумі 1 024 071,18 грн., керуючись п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Наведене виконавче провадження було знищено, через закінчення строку зберігання, на підставі пунктів 9.9, 9.10 наказу Міністерства юстиції України про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби № 2274/5 від 22.12.2008.

02.02.2022 року від третьої особи яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - приватного виконавця Цинєва В.О. надійшов відзив на позов, згідно якого він просив відмовити у задоволенні позову, та зазначив, із посиланням на постанову Великої палати Верховного Суду по справі №346/1305/19 від 08.06.2021 року, що рішенням Апеляційного суду Одеської області від 19.10.2015 року, по справі № 785/3815-ц вже вирішено питання про звернення стягнення на об`єкт іпотеки квартиру, з якої позивач хоче зняти арешт у судовому порядку.

16.06.2022 року від представника відповідача АТ «Ощадбанк» надійшов відзив на позов, згідно якого Банк позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. В обґрунтування відзиву зазначено, що 20 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_3 укладено договір відновлюваної кредитної лінії № 2318-н, відповідно до якого Банк надав Позичальнику грошові кошти в сумі 168 160,00 Євро, з оплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 14,5 % річних. В забезпечення виконання зобов`язання за договором договір відновлюваної кредитної лінії № 2318-н від 20 березня 2008 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_3 20 березня 2008 року укладено іпотечний договір, предметом якого є нерухоме майно, а саме: нежитлова будівля, загальною площею 209,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Також, у якості забезпечення виконання зобов`язання за договором з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 1. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 27 липня 2011 року у цивільній справі № 2-3326/11 за позовом ПАТ «Державний ощадний Банк України» в особі філії - Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з відповідачів в солідарному порядку на користь АТ «Ощадбанк» борг у сумі 194 900,00 Євро. В рамках зазначеної справи, ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20.06.2011 року в порядку забезпечення позову накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_3 , ОСОБА_2 . На виконання рішення суду, Банку було видано оригінали виконавчих листів № 2-3326/11, які в подальшому було пред`явлено до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області. 27 грудня 2017 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Цинєвим Віталієм Олександровичем, винесено постанову про арешт майна боржника ВП № 50748435. В рамках виконавчого провадження № 50748435 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». 17 січня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Цинєвим Віталієм Олександровичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61004938. Того ж дня, приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Цинєвим В.О. винесено постанову про арешт майна боржника ВП № 61004938. Звертаючись до суду з позовною заявою про припинення (зняття) арешту (заборони) ОСОБА_1 , який є правонаступником ТОВ «Вердикт Капітал», зазначає, що відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається наявність обтяжень нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, чим порушується його права як іпотекодержателя, в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов`язання, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки. Однак, з таким доводом позивача АТ «Ощадбанк» не погоджується виходячи з того, що наявністю самого рішення Апеляційного суду Одеської області від 19.10.2015 року не можна підтвердити існування реальної заборгованості боржника перед кредитором. Адже, відповідно до даних інформаційного ресурсу «Єдиний реєстр боржників» вбачається відсутність виконавчого провадження про звернення стягнення на користь позивача, або ПАТ «Платинум Банк» чи ТОВ «Вердикт капітал» предмету іпотеки. Єдиною підставою для звільнення предмету іпотеки з-під арешту позивач вважає рішення Апеляційного суду Одеської області від 19.10.2 015 року про звернення стягнення на предмет іпотеки. Однак, на думку АТ «Ощадбанк», позивачем не надано доказів того, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не виконали грошові зобов`язання, забезпечені іпотекою та не надано доказів чи існує у останніх на даний час заборгованість перед позивачем за грошовим зобов`язанням, яке забезпечено даною іпотекою. Окрім того, при зверненні до суду з позовною заявою позивачем не надано доказів, що рішення Апеляційного суду Одеської області від 19.10.2015 року невиконане, та доказів початку процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, хоча посилання на вказані обставини зазначені позивачем при зверненні до суду. Незрозумілим залишається і те, що заважає позивачу здійснити заміну сторони у виконавчому провадженні та звернутися до виконавчої служби, щодо примусового виконання рішення суду. Адже, під час примусової реалізації на електронних торгах, приватний/державний виконавець, спроможний знімати будь-які арешти з майна, яке реалізується, а також враховуючи наявність застереження у п.5.4.4. Іпотечного договору № 23.840.07.29.М, відповідно до якого «іпотекодержатель спроможний звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу від свого імені», тобто у порядку передбаченому ст. 38 ЗУ Про іпотеку . Крім того, з позовними вимогами про зняття арешту з майна накладеного на підставі рішення суду, може звернутися виключно особа, якій таке майно належить. Відповідно до частини 9 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року, зазначено, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя статті 154 ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта статті 154 ЦПК). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (стаття 60 Закону про виконавче провадження). Ураховуючи, що позивачу майно не належить, - позовні вимоги, щодо зняття арешту майна накладеного на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 20 червня 2011 року у справі № 2-3326/11 є безпідставними.

14.11.2022 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Синкевич Р.І. надав суду письмові пояснення, згідно яких зазначив, що ОСОБА_1 являється власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 85,5 кв.м., житловою площею 50,0 кв.м., на яку накладено арешти на забезпечення виконання зобов`язань інших осіб, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.11.2022 № 314820754. Тому, ОСОБА_1 як власник нерухомого майна, має право звернутись із позовом до суду про зняття арешту з майна, яке не належить боржнику, тобто належне йому нерухоме майно не може бути предметом забезпечення виконання зобов`язань третіх осіб.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23 червня 2021 року, заяву представника позивача ТОВ «Вердикт Капітал» Землякова О.А. задоволено, замінено третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, а саме з приватного виконавця Цинєва Андрія Олександровича на приватного виконавця Цинєва Віталія Олександровича.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 29 липня 2021 року, заяву представника позивача ТОВ «Вердикт Капітал» Землякова О.А. про витребування доказів задоволено частково, витребувано з Управління ДВС ГТУЮ в Одеській області належним чином завірену копію виконавчого провадження ВП №50748435 та витребувано у приватного виконавця Цинєва Віталія Олександровича належним чином завірену копію виконавчого провадження ВП № 61004938.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 18 січня 2022 року, заяву ОСОБА_1 про заміну позивача, залучення правонаступника у цивільній справі за позовом ТОВ «Вердикт Капітал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третіх осіб Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, приватного виконавця Цинєва Віталія Олександровича про зняття арешту з майна, задоволено та замінено позивача з ТОВ «Вердикт Капітал» на фізичну особу ОСОБА_1 .

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 03 травня 2022 року, заяву позивача ОСОБА_1 про залучення Акціонерного товариства «Державний Ощадний Банк України» в якості співвідповідача по цивільній справі №523/6287/21 задоволено та залучено до участі у справі №523/6287/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Приватний виконавець Цинєв Віталій Олександрович про припинення (зняття) арешту (заборони), в якості співвідповідача - Акціонерне товариство «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ».

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2022 року, закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті.

Протягом розгляду справи, судові засідання відкладались: у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги; у зв`язку із відсутністю доказів належного повідомлення сторін по справі, у зв`язку із задоволення клопотань сторін про відкладення розгляду справи; у зв`язку із витребуванням доказів, залученням співвідповідача.

ІІІ. Позиції сторін.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Синкевич Р.І. до судового засіданні не з`явився, був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

Представник відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвокат Нижник Г.І. до судового засідання не з`явився, був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі відповідачів, а також зазначив що відповідачі не заперечують проти задоволення позовної заяви ОСОБА_1 .

Представник відповідача АТ «Державний Ощадний банк України» - адвокат Шидерова Н.С. до судового засіданні з`явилась, позов не визнала, просила відмовити у його задоволені, надала пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позов.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору -Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватний виконавець Цинєв В.О. до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Судом здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису, згідно вимог ч.1 ст. 247 ЦПК України.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до висновку про задоволення позову, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 червня 2007 між ОСОБА_2 та ПАТ «Платинум Банк», раніше ЗАТ «Агробанк» в особі начальника відділення ЗАТ «Агробанк» Савінкіна В.О. було укладено Договір про надання кредитної лінії № 23.840.07.29 М. За договором про надання кредитної лінії № 23.840.07.29 М. від 26.06.2007 банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді поновлювальної відкличної кредитної лінії окремими траншами з лімітом кредитування 114 000,00 (сто чотирнадцять тисяч) доларів США, строком з 26 червня 2007 року по 25 червня 2010 року зі сплатою 15 (п`ятнадцять) відсотків річних.

На забезпечення кредитного договору, 26.06.2007 року між банком та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 укладено іпотечний договір № 23.840.07.29.1 М, відповідно до п. 1 іпотечного договору іпотекодавці забезпечують вимоги іпотекодержателя - банку, що випливають з Договору про надання кредитної лінії № 23.840.07.29 М від 26.06.2007, за умовами якого позичальник зобов`язався повернути суму кредиту у розмірі 114 000,00 (сто чотирнадцять тисяч) доларів США 00 центів. Предмет іпотеки квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 16.07.2014 року по справі №523/12140/13 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 було визнано договір про надання кредитної лінії 23.840.07.29 М від 26.06.2007 недійсним, іпотечний договір та договір поруки недійсними, зупинено нарахування пені, відсотків, штрафних санкцій за кредитним договором, виключено з реєстру обтяжень та заборон відчуження запис про обтяження нерухомого майна за іпотечним договором, зобов`язано Банк сторони по справі повернути в натурі все що ними було отримано на виконання угоди.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 19.10.2015 року, апеляційну скаргу ПАТ «Платінум Банк» задоволено, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16.07.2014 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ситнікова Ю.Д. про визнання договору про надання кредитної лінії недійсним та зобов`язання приватного нотаріуса вчинити певні дії відмовлено. Зустрічний позов Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» задоволено. У рахунок погашення заборгованості за договором про надання кредитної лінії № 23.840.07.29М від 26 червня 2007 року в розмірі 798 563 гривні 99 коп.: з яких сума заборгованості за кредитом складає 91693 доларів США, що в еквіваленті на день розгляду справи за курсом НБУ - 732907 гривень 11 коп.; сума заборгованості за відсотками - 5290 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ - 4289 гривень 68 коп.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків 23367 гривень 20 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 85,5 кв.м., житловою площею 50,0 кв.м. шляхом реалізації предмета іпотеки з прилюдних торгів за початковою ціною, яка буде встановлюватись на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності незалежним експертом під час проведення виконавчих дій. Також, стягнено в рівних частках з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ « Платинум Банк» судовий збір в розмірі 3441 гривня (по 1720 грн.50коп. з кожного).

04.09.2020 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки фізичних осіб № 401, відповідно до якого ПАТ «Платинум Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №23.840.07.29М, що підтверджується реєстром договорів, права вимоги за якими відступаються.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, № інформаційної довідки 247203435 від 05.03.2021 року:

- ТОВ «Вердикт Капітал» значиться іпотекодержателем кв. АДРЕСА_3 . Боржник: ОСОБА_2 . Майновий поручитель: ОСОБА_3 ;

Відносно квартири АДРЕСА_3 зареєстровані наступні обтяження:

- №35078968 від 17.01.2020 року, внесено на підставі постанови про арешт майна боржника №61004938, від 17.01.2020 року приватного виконавця Цинєва Віталія Олександровича;

- №24188385 від 27.12.2017 року, внесено на підставі постанови про арешт майна боржника №50748435 від 27.12.2017 року Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області;

- №11345635 від 01.07.2011 року, внесено на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси №2-3326/11 від 20.06.2011 року;

- № 11345651 від 01.07.2011 року, внесено на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси №2-3326/11 від 20.06.2011.

За результатами пошуку виконавчих проваджень в АСВП, станом на 18.03.2021 року, відносно ОСОБА_3 були відкриті наступні виконавчі провадження:

- №АСВП 50748435, у ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області, стягувач: ВАТ «Державний ощадний банк України», стан ВП - завершено;

- №АСВП 58293794, у Першому Суворовському ВДВС м. Одеса, ГТУЮ в Одеській області, стягувач: ПАТ «Ощадбанк», стан ВП - завершено;

- №АСВП 61004938, у приватного виконавця Цинєва В.О., стягувач: ПАТ «Ощадбанк», стан ВП примусове виконання;

Відповідно до договору від 29.10.2021р. про відступлення права вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» відступило, а ТОВ «Універсальна факторингова компанія» набуло право вимоги по кредитному та іпотечному договорах.

Відповідно до договору про відступлення права вимоги від 29.10.2021р. та Акту прийому-передачі вимоги від 29.10.2021 року, акту приймання-передачі документів від 29.10.2021 року, договору відступлення прав вимоги (цесії) за іпотечним договором від 29.10.2021 року, ТОВ «Універсальна факторингова компанія» відступило, а ОСОБА_1 набув право вимоги по кредитному №23.840.07.29М від 26.06.2007 та іпотечному договорах, договорах що укладені в забезпечення виконання зобов`язань боржника за кредитним договором.

Станом на час розгляду судом спору, ОСОБА_1 являється власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 85,5 кв.м., житловою площею 50,0 кв.м., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.11.2022 № 314820754.

Матеріалами справи підтверджуються наступні обставини щодо зареєстрованих обтяжень, які просить зняти позивач:

1)Обтяження №35078968 від 17.01.2020 року, внесено на підставі постанови про арешт майна боржника №61004938, від 17.01.2020 року приватного виконавця Цинєва Віталія Олександровича.

На виконання ухвали суду від 29.07.2021 року, суду надано копію матеріалів виконавчого провадження № 61004938, які містять постанову від 27.01.2020 року про накладення арешту на майно: частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_3 .

Наведене виконавче провадження № 61004938 перебуває на стадії виконання.

Стягувачем за наведеним виконавчим провадженням виступає Акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України», відповідач по даній справі.

2)Обтяження №24188385 від 27.12.2017 року, внесено на підставі постанови про арешт майна боржника №50748435 від 27.12.2017 року Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області.

Стан виконання ВП № 50748435, що перебувало на виконанні у ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області, стягувач: ВАТ «Державний ощадний банк України» - завершено;

3)Обтяження №11345635 від 01.07.2011 року внесено на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси №2-3326/11 від 20.06.2011 року;

4)Обтяження №11345651 від 01.07.2011 року внесено на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси №2-3326/11 від 20.06.2011.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20.06.2011 року по справі №2-3326/11 вжито заходи забезпечення позову, та зокрема накладено арешт на квартири АДРЕСА_3 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 та на квартири АДРЕСА_3 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 27 липня 2011 року у цивільній справі № 2-3326/11 за позовом ПАТ «Державний ощадний Банк України» в особі філії - Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з відповідачів в солідарному порядку на користь АТ «Ощадбанк» борг у сумі 194 900,00 Євро.

Тобто, фактично обтяження №11345635 від 01.07.2011 року, обтяження №11345651 від 01.07.2011 року та обтяження №35078968 від 17.01.2020 року стосуються одного зобов`язання, за яким стягувачем виступає АТ «Державний Ощадний банк України», застосовані на виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 липня 2011 року у цивільній справі № 2-3326/11.

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на день ухвалення рішення) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.11.2019 року по справі № 905/386/18 та постанові Верховного Суду України від 15 травня 2013 року по справі №6-26цс13, які враховуються судом, на підставі ч.4 ст. 263 ЦПК України.

За змістом п. 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно додержуючись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів.

Згідно зі статтею 59 Закону № 1404-VIII під час вирішення такого спору з`ясуванню підлягають обставини щодо підстав набуття права власності на спірне майно.

Відповідачами у справах за цими позовами є стягувач і боржник, а справи підлягають розглядові за правилами цивільного судочинства, якщо вони виникають у цивільних правовідносинах. Орган державної виконавчої служби у справах за позовами осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, може залучатися судом як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Таке правозастосування узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19), які враховуються судом, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України.

З огляду на викладене, коло відповідачів та третіх осіб по даній справі вірно визначено позивачем.

У судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що ОСОБА_4 являється власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 85,5 кв.м., житловою площею 50,0 кв.м., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.11.2022 № 314820754. Доказів іншого матеріали справи не містять.

За обставинами даної справи, оспорювані обтяження на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , були накладені в інтересах АТ «Державний Ощадний банк України». Виконавче провадження № 61004938 - перебуває на стадії виконання. Виконавче провадження №50748435, що перебувало на виконанні у ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області завершено.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_4 не є боржником перед АТ «Державний Ощадний банк України», за виконавчими провадженнями № 61004938 та №50748435, не є стороною по цивільній справі, в рамках розгляду якої Суворовським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала від 20.06.2011 та рішення від 27 липня 2011 року. Він набув право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , на законних на те підставах. Доказів іншого суду не надано.

З огляду на викладене, суд зазначає, що позивач ОСОБА_4 має право звернутись до суду з позовом як про визнання права власності на майно, на яке накладено арешт, і зняття з нього арешту, так і з позовом лише про зняття з такого майна арешту; стаття 59 Закону України «Про виконавче провадження» є спеціальною нормою, в якій закріплено порядок вирішення спорів, що виникають між органом державної виконавчої служби та особою, яка не є боржником у виконавчому провадженні, з приводу накладення арешту на майно особи й у разі виникнення спору належним способом захисту прав особи є саме звернення до суду з позовом про визнання права власності на майно і зняття з нього арешту.

Таке правозастосування узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 29 березня 2023 року у справі № 462/8376/20, які враховуються судом, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України.

Стаття 41 Конституції України наголошує - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Право приватної власності - є непорушним.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За таких обставин, існування обтяжень на квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить новому законному власнику ОСОБА_1 , унеможливлює реалізацію позивачем своїх прав власника стосовного належного йому майна, гарантованих ст.41 Конституції України, ст.ст. 319, 321 ЦК України.

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у судовому порядку, а право власності судовому захисту.

При цьому, суд зауважує, що права АТ «Державний Ощадний банк України» не порушуються зняттям арешту з квартири, оскільки фактично Банк залишається стягувачем за зобов`язаннями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в рамках відкритого виконавчого провадження № 61004938, приватним виконавцем продовжуються вчинятися виконавчі дії.

Доводи АТ «Державний Ощадний банк України» не спростовують законних вимог позивача ОСОБА_1 , та фактично зводяться до незгоди з позовними вимогами іпотекодержателя ТОВ "Вердикт Капітал" (попереднього позивача по даній справі).

Суд зазначає, що після набуття ОСОБА_1 права власності на законних на те підставах, на майно обтяжене арештами, відповідне втручання у право власності позивача, фактично набуває свавільного характеру, й позивач на законних підставах розраховує на його припинення. Адже, утвердження й забезпечення прав і свобод, та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень, з огляду на положення ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції, є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Під час оцінки законності вимог позивача, судом на підставі ч.4 ст. 263 ЦПК України, враховані правові висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 07 квітня 2021 року по справі № 280/1318/17.

Також суд виходить із того, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушене цивільне право чи інтерес підлягає судовому захисту у спосіб, який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

При цьому, суд звертає увагу, що в даному випадку немає підстав для оскарження дій державного виконавця і тому позивачем правильно обраний спосіб захисту, що відповідає положенням ст.15,16 ЦПК України та позиції Верховного Суду України, якій в своїй постанові від 12 грудня 2018 року по справі № 399/142/16-ц зазначив, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина друга статті 5 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду).

Вирішуючи позов таким чином, суд також застосовує положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику ЄСПЛ, що передбачено положеннями ст..10 ЦПК України.

Суд також враховує, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено право на ефективний засіб юридичного захисту та передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

В рішенні ЄСПЛ від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма (ст.13 Конвенції) гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Крім того, суд вказує на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

В рішенні ЄСПЛ «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (№ 38722/02, п.75) зазначено, що засіб захисту, що вимагається згаданою статтею (ст.13 Конвенції) повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Враховуючи наявність накладених обтяжень на майні добросовісного набувача майна позивача по даній справі, відсутність підстав для продовження обтяження на наведеному майні, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_4 , та необхідність задоволення заявленого ним позову у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 4, 128, 141, ч. 2 ст. 247, 263, 264, 265, 268, 280 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України», треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Приватний виконавець Цинєв Віталій Олександрович про припинення (зняття) арешту (заборони) задовольнити.

Припинити (зняти) обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), за наступними номерами:

- № НОМЕР_2 від 17.01.2020 року, внесеного на підставі постанови про арешт майна боржника №61004938, від 17.01.2020 року приватного виконавця Цинєва Віталія Олександровича;

- № 24188385 від 27.12.2017 року, внесеного на підставі постанови про арешт майна боржника №50748435 від 27.12.2017 року Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області;

- № 11345635 від 01.07.2011 року, внесеного на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси №2-3326/11 від 20.06.2011 року;

- № 11345651 від 01.07.2011 року, внесеного на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси №2-3326/11 від 20.06.2011.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складений 11.08.2023р.

Суддя К.О. Далеко